Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила визнати за нею право власності на частину транспортного засобу «Renault Megane» VIN [NUMBER] , 2013 року випуску, об`єм двигуна 1461 см куб та стягнути судові витрати. 06.12.2021 позивачка подала заяву про збільшення позовних вимог, просила стягнути з відповідача в її користь грошову компенсацію за належну їй частку у праві власності, виходячи з ринкової вартості на час розгляду справи автомобіля марки «Renault Megane» VIN [NUMBER] , 2013 року випуску, але не менше 126936,16 грн та судові витрати. \~ \~ \~ \~20.02.2023 позивачка у поданій заяві просила стягнути з відповідача в її користь грошову компенсацію у розмірі 134941,50 грн, що визначена згідно висновку експерта від 16.12.2022, судові витрати за проведення експертизи у розмірі 1887,70 грн та судовий збір 1270 грн. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що 21.07.2014 одружилася з відповідачем. За час перебування в шлюбі, ними придбано транспортний засіб марки «Renault Megane» VIN [NUMBER] , 2013 року випуску, об`єм двигуна 1461 см куб. У листопаді 2021 на її ім`я надійшов лист з Головного сервісного центру МВС України, в якому зазначено, що 24.09.2021 ТСЦ №2641 здійснено перереєстрацію транспортного засобу марки «Renault Megane», 2013 року випуску, об`єм двигуна 1461 см куб на ім`я [PERSON] за договором фінансового лізингу та договору купівлі-продажу предмета лізингу. 02 листопада 2021 даний транспортний засіб перереєстровано на нового власника на підставі укладеного в суб`єкта господарювання договору купівлі-продажу транспортного засобу. 24.04.2019 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Лисак Т.Б. засвідчено справжність її підпису на заяві, в якій зазначена інформація про те, що вона надала згоду на укладення її чоловіком [PERSON] договору фінансового лізингу автомобіля. 24.09.2021 під час перебування в шлюбі відбулася реєстрація вказаного транспортного засобу. 02.11.2021 відповідач відчужив спірний автомобіль проти її волі, без її письмової згоди та використав отримані кошти не в інтересах сім`ї, оскільки з 08.10.2021 відповідач не проживає з нею та сином В`ячеславом. Вартість транспортного засобу станом на 01.11.2021 становила 244373,31 грн, що еквівалентно 9300 доларів США- максимальна вартість автомобіля марки «Renault Megane», 2013 року випуску. Станом на 06.12.2021 р курс долара США по відношенню до гривні зріс, тому вартість спірного автомобіля становить 253872,33 грн, та грошова компенсація за належну їй частку у праві власності, виходячи з ринкової вартості на час розгляду справи у розмірі становить 126936,16 грн. Представником відповідача 06.12.2021 подано відзив на позовну заяву, в якому просив справу закрити, мотивуючи, що 24.04.2019 між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір лізингу автомобіля № IFHоА!оооооо23, предметом якого був автомобіль «Renault Megane» VIN [NUMBER] , 2013 року випуску. За наслідком повного виконання даного договору за період з 23.04.2019-24.11.2021, між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу предмету лізингу: автомобіль «Renault Megane» (VIN [NUMBER] , 2013 року випуску). У зв`язку з цим, 14.08.2021 було укладено акт звірки взаєморозрахунків та переходу права власності по фінансовому лізингу, згідно із яким сторони засвідчили, що [PERSON] повністю сплатив всі належні до сплати платежі за договором. Таким чином, спірний транспортний засіб було взято у лізинг згідно договору лізингу для власних потреб відповідача, зобов`язання за яким він виконав у повному обсязі самостійно та за особисті кошти. Відповідач вважає, що правовий режим спільного сумісного майна не поширюється на спірний транспортний засіб, як про це зазначає позивачка. Крім того, позивачка самостійно визначає вартість транспортного засобу, беручи за основу відомості, що містяться у вільному доступі в мережі інтернет. Однак така вартість є завищеною та не відповідає дійсності, оскільки спірний автомобіль перебував у ДТП, що суттєво впливає на його ринкову вартість в сторону зменшення. Також на момент звернення з позовною заявою, спірний транспортний засіб вибув із володіння відповідача, зокрема 29.10.2021 між ТОВ «АЛЕФ ВЕСТ» та [PERSON] укладено договір комісії № 8256/21/1/001062, за яким Товариство за дорученням відповідача за комісійну плату зобов`язалось вчинити продаж спірного транспортного засобу, 30.10.2021 між [PERSON] та ТОВ «АЛЕФ ВЕСТ» було укладено договір купівлі-продажу № 8256/21/001022, та 02.11.2021 в територіальному сервісному центрі було зареєстровано [PERSON] на себе спірний автомобіль. З урахуванням того, що транспортний засіб вибув із володіння відповідача, тому предмет спору відсутній. Також відповідач вказав, що кошти, виручені від продажу автомобіля були витрачені в інтересах сім`ї. Просив закрити провадження у справі. Позивачка у судове засідання не з`явилась, у поданій суду заяві просила справу розглянути в її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, у поданій суду заяві представник відповідача просив справу розглянути у відсутності сторони відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу з 21 липня 2014 року, що підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб від 29.10.2021 (а.с.6). Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу за відповідачем [PERSON] як власником 24.09.2021 зареєстровано автомобіль «Renault Megane» VIN [NUMBER] , 2013 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.10). У відповідності з вимогами ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Стаття 60 СК України вказує на презумпцію права спільної сумісної власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує. Наведене дає правову можливість визнати майно не спільною, а особистою власністю, якщо воно набуте подружжям під час перебування у зареєстрованому шлюбі, проте за особисті кошти, за умови доведення обставин, необхідних для спростування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, тим із подружжя, який її спростовує. Відповідно до ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Представник відповідача у поданому відзиві стверджує, що спірний транспортний засіб було взято відповідачем у лізинг згідно договору лізингу від 24.04.2019 для власних потреб, зобов`язання за яким він виконав у повному обсязі самостійно та за особисті кошти. Також, у зв`язку з фінансовими труднощами 10.05.2021 відповідач отримав грошові кошти в якості позики в сумі 100000 грн для погашення заборгованості за договором лізингу. З матеріалів справи вбачається, що позивачка своєю заявою, що нотаріально посвідчена приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Лисак Т.Б., від 24.04.2019 надала згоду на укладення її чоловіком- відповідачем [PERSON] договору фінансового лізингу IFHоА!оооооо23 спірного автомобіля, із зазначенням, що такий правочин відповідає інтересам їхньої сім`ї (а.с.42). Враховуючи, що спірний автомобіль був зареєстрований за відповідачем, тобто набутий за час шлюбу, він є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Отже наведені представником відповідача обставини жодним чином не спростовують презумпцію спільності права власності на транспортний засіб. Крім того,\~судом встановлено,\~що відповідач\~згідно договору\~комісії від\~29.10.2021\~уповноважив ТОВ\~«АЛЕФ ВЕСТ»\~вчинити продаж\~транспортного засобу\~марки «Renault\~Megane»\~VIN\~ [NUMBER] ,\~2013\~року випуску,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] (а.с.93-94).\~Та,\~згідно договору\~купівлі-продажу\~від 30.10.2021\~(а.с.95-96),\~укладеним між\~ТОВ «АЛЕФ\~ВЕСТ» та\~ [PERSON] ,\~останній купив\~спірний транспортний\~засіб за\~105200\~грн,\~та перереєстрував\~на себе,\~що підтверджується\~копією свідоцтва\~про реєстрацію\~від 02.11.2021\~серії [NUMBER] \~(а.с.97). Тобто в період перебування сторін у шлюбі спірний автомобіль вибув із власності подружжя. Судом у справі призначено автотоварознавчу експертизу з метою визначення вартості майна на момент проведення експертизи (на час розгляду справи). Висновком судової автотоварознавчої експертизи № 3254/22-28 від 16 грудня 2022 встановлено, що станом на 19.10.2022 ринкова вартість спірного автомобіля може складати 269883 грн (а.с. 175-179). Суд зазначає, що відчуження вказаного автомобіля відбулось не тільки поза волею позивачки, а і без врахування його реальної ринкової вартості, у зв`язку з чим суд при поділі майна, враховує реальну вартість автомобіля, яка визначена вищевказаним висновком експерта. При цьому суд керується правою позицією Верховного Суду висловленій у справі 127/7029/15-ц від 03 жовтня 2018 року, відповідно до якої, у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. З огляду на викладене, зважаючи на відсутність доказів того, що спірний автомобіль, який є спільною власністю подружжя було відчужено зі згоди позивачки, відсутність доказів використання отриманих від продажу цього майна коштів в інтересах сім`ї, з відповідача слід стягнути на користь позивачки грошову компенсацію в розмірі 134941,50 грн, пропорційної її частки, що становить частку у праві власності на транспортний засіб. Частиною 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір, сплачений нею при поданні позовної заяви в сумі 1270 грн (а.с.1, 37), та витрати на оплату експертизи у сумі 1887,70 грн (а.с.187). З позивачки, яка сплатила 1270 грн слід стягнути судовий збір в дохід державного бюджету недоплачену суму 79,41 грн (134941,50-1270). На підставі наведеного, відповідно до ст. 57, 60, 70 СК України,

Outcome: approved