Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-08 00:00:00

у грудні 2022 року ФОП [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] завдані збитки в порядку регресу у розмірі 2 500,00 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 044,50 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10 916,40 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №11220851-02-10-01 від 10.08.2020 року, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Hyundai Accent, д.н.з [NUMBER] . У відповідності до умов даного Договору, ПрАт «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 01.12.2020 року о 16 годині 30 хвилин по Набережному шосе в м. Києві, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Volkswagen державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля Hyundai Accent, д.н.з [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб Hyundai Accent, д.н.з [NUMBER] , що підтверджується постановою Печерського районного суду від 29.04.2021 року по справі № 757/57377/20-п. Відповідно до постанови Печерського районного суду від 29.04.2021 року по справі № 757/57377/20-п, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Потерпіла сторона від вищезазначеної ДТП - [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою на виплату страхового відшкодування. На підставі страхового акту, на виконання вимог ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України ПрАТ «СК «ВУСО» було проведено розрахунок суми страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи (через автосервіс) в сумі 21 891,72 грн., що підтверджується платіжними дорученнями про виплату страхового відшкодування №36250 від 07.12.2020 року та №37543 від 16.12.2020 року. В той же час, транспортний засіб, яким керував відповідач, був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № ЕР/201721289 на момент ДТП 01.12.2020 року в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ». ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» згідно Полісу №ЕР/201721289, розрахованою з вирахуванням розміру франшизи у розмірі 2 500,00 грн. Позивач зазначає, що 21.10.2021 року між ПрАТ «СК «ВУСО» (Первісний кредитор) та ФОП [PERSON] (Новий кредитор) було укладено Договір №21/10/2021 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку № 1 до Договору, в тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором №11220851-02-10-01 від 10.08.2020 року. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 07.02.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. На підставі положень ст.ст.274-279 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на підставі письмових доказів, що містяться в матеріалах справи. На момент розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання письмового відзиву на позовну заяву, саме тому суд розглядає справу на підставі наявних в матеріалах справи доказах. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №11220851-02-10-01 від 10.08.2020 року, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Hyundai Accent, д.н.з [NUMBER] . У відповідності до умов даного Договору, ПрАт «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 01.12.2020 року о 16 годині 30 хвилин по Набережному шосе в м. Києві, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Volkswagen державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля Hyundai Accent, д.н.з [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб Hyundai Accent, д.н.з [NUMBER] , що підтверджується постановою Печерського районного суду від 29.04.2021 року по справі № 757/57377/20-п. Відповідно до постанови Печерського районного суду від 29.04.2021 року по справі № 757/57377/20-п, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, в силу положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України наявність винних дій [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась є доведеною, та не підлягає доказуванню. Судом встановлено, що потерпіла сторона від вищезазначеної ДТП - [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою на виплату страхового відшкодування. На підставі страхового акту, на виконання вимог ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України ПрАТ «СК «ВУСО» було проведено розрахунок суми страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи (через автосервіс) в сумі 21 891,72 грн., що підтверджується платіжними дорученнями про виплату страхового відшкодування №36250 від 07.12.2020 року та №37543 від 16.12.2020 року. В той же час, транспортний засіб, яким керував відповідач, був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № ЕР/201721289 на момент ДТП 01.12.2020 року в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ». ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» згідно Полісу №ЕР/201721289, розрахованою з вирахуванням розміру франшизи у розмірі 2 500,00 грн. 21.10.2021 року між ПрАТ «СК «ВУСО» (Первісний кредитор) та ФОП [PERSON] (Новий кредитор) було укладено Договір №21/10/2021 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку № 1 до Договору, в тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором №11220851-02-10-01 від 10.08.2020 року. Положеннями ст. 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що розмір страхової суми, яка виплачується при настанні страхового випадку, визначається за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. При цьому страхова сума може бути встановлена по окремому страховому випадку, групі страхових випадків, договору страхування у цілому, а страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до положень ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних виплат переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки. З матеріалів справи встановлено, що транспортний засіб, яким керував відповідач, був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № ЕР/201721289 на момент ДТП 01.12.2020 року в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ». Тобто, страховик - ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена у порядку, встановленому законом. Згідно зі ст. ст. 29, 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна від 24.11.2003 року №142/5/2092). Як встановлено судом, та підтверджено позивачем у позові, ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» згідно Полісу № ЕР/201721289, розрахованою з вирахуванням розміру франшизи, яка складає 2 500,00 грн. Згідно приписів абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Крім цього, згідно п. 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодовано матеріальну шкоду на користь ПрАТ «СК «ВУСО» у повному обсязі з вирахуванням розміру франшизи, яка складає 2 500,00 грн. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Згідно ч. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Як встановлено із позовної заяви, у відповідності до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів розмір франшизи складає 2 500,00 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, вимоги Позивача щодо стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди підлягають задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Позивачем за подання відповідного позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн. Витрати на правничу допомогу, надану позивачу, становлять 10 916,40 грн. Клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу не надходило. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем подано договір про надання професійної правничої допомоги від 10.02.2021 року №17, додаткова угода № 1 акт приймання-передачі правової допомоги (правничої) допомоги до Договору про надання правової (правничої) допомоги №17 від 10.02.2021 року на суму 10 916,40 грн. та квитанція до прибуткового касового ордеру від 11.01.2022 року на суму 10 916,40 грн., ордер, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката. З огляду на викладене, з урахуванням ст. ст. 133, 137, 141 ЦПК України, суд надходить до висновку про необхідність стягнення на користь позивача суми судового збору у розмірі 998,40 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 10 916,40 грн.

Outcome: approved