Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

11 серпня 2022 року представник позивача [PERSON] - адвокат Коцан Р.М. звернувся в суд з позовною заявою, в якій просить визначити місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] за адресою : [ADDRESS] . Позов обґрунтовує тим, що 07 листопада 2008 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу з відповідачем у них народився син - [PERSON] , [INFO] . 16 серпня 2012 року Рішенням Сколівського районного суду Львівської області шлюб між нею та відповідачем [PERSON] розірвано. Зазначила, що вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає разом із сином за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, неповнолітній син [PERSON] проживає з нею без реєстрації. Відповідач проживає окремо від дитини, а саме за адресою: [ADDRESS] . Позивачка дбає про сина, утримує, займається його вихованням, а тому наполягає на визначенні місця проживання дитини саме з нею, так як це відповідатиме інтересам та бажанню дитини. Відповідач життям та вихованням неповнолітньої дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання її утримання не надає, хоча являється працездатним і в змозі надавати аліменти на утримання дитини. Тому просить позов задовольнити та визначити місце проживання неповнолітньої дитини із нею. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 02 вересня 2022 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків, а саме сплати судового збору в сумі 992,40 грн. 13 вересня 2022 року позивачем вказані в ухвалі від 02 вересня 2022 року недоліки усунено та надіслано суду квитанцію про сплату судового збору. Ухвалою суду від 15 вересня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку загального позовного провадження і відкрито підготовче провадження. Підготовче засідання призначено на 27 жовтня 2022 року з викликом сторін. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 06 грудня 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті. В судове засідання 01 березня 2023 року сторони не з`явились. Представником позивача - адвокат Коцан Р.М. 27 лютого 2023 року скеровано заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позов підтримує у повному обсязі, просить такий задовольнити. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Відділ - Служба у справах дітей Дрогобицької міської ради 20 жовтня 2022 року - подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги та наданий до суду письмовий висновок від 09 вересня 2022 року за вих. №3-35/4989 про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Судом ухвалено про проведення судового засідання за відсутності учасників справи. На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 07 листопада 2008 року. Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 16 серпня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Сторони є батьками малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] позивач зареєструвала шлюб 11 травня 2018 року з [PERSON] . Після одруження змінила прізвище з [PERSON] на « [PERSON] » . Відповідно до акту обстеження умов проживання від 03 серпня 2022 року малолітній [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно із ч. 2 та ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Як встановлено ст.ст. 7, 155 СК України, дитині має бути забезпечена можливість здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ст. 161 СК України). Згідно із ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Частиною 4 ст. 29 ЦК України, визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Положеннями принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року встановлено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. На суспільстві і на органах публічної влади повинен лежати обов`язок здійснювати особливе піклування про дітей, що не мають сім`ї, і про дітей, що не мають достатніх засобів для існування. Бажано, щоб багатодітним сім`ям надавалась державна або інша допомога на утримання дітей. Згідно з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Дргобицької міської ради «Про можливість визначення місця проживання малолітнього [PERSON] » від 09 вересня 2022 року №3-35/4989, затвердженим рішенням Дрогобицької міської ради від 09 вересня 2022 року №273, виконавчий комітет Дрогобицької міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за можливе визначити місце проживання малолітнього [PERSON] з матір`ю - [PERSON] за адресою їхнього фактичного проживання: а саме: [ADDRESS] . Враховуючи вік малолітнього [PERSON] , який на день ухвалення судового рішення не може дати самостійно об`єктивної згоди на проживання з одним із батьків, суд вважає, що на цей час проживання малолітнього з матір`ю буде відповідати саме інтересам дитини, позитивно сприятиме його розвитку, як психологічному, так і фізичному. Суд, враховуючи всі обставини, які мають істотне значення для визначення місця проживання дитини, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] з матір`ю [PERSON] . При цьому батько дитини не обмежений у своєму праві на спілкування з сином, на турботу відносно нього та участь у вихованні малолітнього . Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю.

Outcome: approved