Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про зняття арешту з майна, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 22.12.1993 року квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] та членам її сім`ї: [PERSON] та [PERSON] 03.03.2004 року приватним нотаріусом КМНО Єрух А.М. було видано виконавчий напис № 411 про стягнення з ПП [PERSON] на користь КП «Світ» боргу у розмірі 1160,05 грн. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта документ нерухомого майна від 06.10.2022 № 311739248 на частину квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі постанови АА № 818875 від 11.08.2005 ВДВС Деснянського районного управління юстиції в м. Києві зареєстровано арешт нерухомого майна 24.10.2005 за № 2527097 реєстратором: Перша київська державна нотаріальна контора. Згідно Постанови від 10.03.2009 року борг сплачено у повному обсязі і постановлено зняти арешт з усього майна, що належить [PERSON] . Відповідно до листів Деснянського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 24348-3 від 21.10.2022 та № 25645-3 від 08.11.2022 року, перевіркою даних, що містяться в Автоматизованій системі виконавчих проваджень, встановлено відсутність записів щодо наявності виконавчих документів про стягнення з ПП [PERSON] 26.10.2022 року позивачка звернулася із заявою вх. № 2477 до П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори щодо зняття арешту та видачі оригіналу постанови про зняття арешту з майна боржника. Відповідно до відповіді П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори вих. № 4453/02-14 від 28.10.2022 року арешт на квартиру був накладений реєстратором Першою Київською державною нотаріальною конторою і рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання щодо зняття арешту з квартири. Крім того, 26.10.2022 року позивачка звернулася із заявою до КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» щодо зняття арешту та видачі оригіналу постанови про зняття арешту з майна боржника. Відповідно до відповіді від 14.12.2022 року КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» не було та не є адміністратором, держателем, реєстратором або користувачем Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, у зв`язку з чим у Бюро відсутня можливість надати інформацію щодо обтяжень та/або заборон відчужень об`єктів нерухомого майна. На сьогодні виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 411 від 03.03.2004 року, виданого приватним нотаріусом КМНО Єрух А.М., про стягнення з ПП [PERSON] на користь КП «Світ» боргу у розмірі 1160,05 грн., у якому винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження, знищено відповідачем за строком давності. Будь-які стягнення за виконавчими документами з позивача відсутні. Таким чином, на даний час відсутня потреба в арешті майна позивача і наявність обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомою майна на щодо частини квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі постанови АА № 818875 ВДВС Деснянського РУЮ в м. Києві позбавляє позивача на володіння, користування та розпорядження належним йому майном. При цьому, скасувати арешт в іншому порядку, ніж судовий порядок, неможливо, оскільки виконавче провадження під час здійснення якого було накладено арешт, знищено за закінченням строків зберігання. На підставі викладеного, позивачка звертається до суду з даним позовом, в якому просить зняти арешт, накладений ВДВС Деснянського РУЮ в м. Києві, згідно з постановою АА № 818875 від 11.08.2005 року, зареєстрований реєстратором Першою Київською державною нотаріальною конторою за № 2527097 від 24.10.2005 року. 06.01.2023 року та 11.01.2013 року до суду надійшли листи від Деснянського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), відповідно до яких зазначено, що станом на сьогодні у відділі відсутня інформація про сплату заборгованості боржником, а тому вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного представник відповідача просить суд відмовити в задоволені позовних вимог. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 09.02.2023 року задоволено клопотання позивачки про витребування доказів. В судовому засіданні позивачка просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своєму листі просить розглядати справу в його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника відповідача, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення позивачки, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 22.12.1993 року квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] та членам її сім`ї: [PERSON] та [PERSON] 11.08.2005 року державним виконавцем Адаменко Ю.В. було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] , а саме на частину квартири [ADDRESS] . Згідно Постанови від 10.03.2009 року борг сплачено у повному обсязі і постановлено зняти арешт з усього майна, що належить [PERSON] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта документ нерухомого майна від 06.10.2022 № 311739248 на частину квартири за адресою: [ADDRESS] , на підставі постанови АА № 818875 від 11.08.2005 ВДВС Деснянського районного управління юстиції в м. Києві, зареєстровано арешт нерухомого майна 24.10.2005 за № 2527097 реєстратором: Перша київська державна нотаріальна контора. Відповідно до листів Деснянського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 24348-3 від 21.10.2022 та № 25645-3 від 08.11.2022 року, перевіркою даних, що містяться в Автоматизованій системі виконавчих проваджень, встановлено відсутність записів щодо наявності виконавчих документів про стягнення з ПП [PERSON] . Відповідно до відповіді П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори вих. № 4453/02-14 від 28.10.2022 року арешт на квартиру був накладений реєстратором Першою Київською державною нотаріальною конторою і рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання щодо зняття арешту з квартири. Крім того, 26.10.2022 року позивачка звернулася із заявою до КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» щодо зняття арешту та видачі оригіналу постанови про зняття арешту з майна боржника. Відповідно до відповіді від 14.12.2022 року КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» не було та не є адміністратором, держателем, реєстратором або користувачем Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, у зв`язку з чим у Бюро відсутня можливість надати інформацію щодо обтяжень та/або заборон відчужень об`єктів нерухомого майна. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Вимоги позивачки, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7ЦПК України є обов`язковою для суду. На сьогодні позивачка позбавлена можливості реалізувати право власності через наявність арешту. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Згідно зі ст. 1218, ч. 5 ст.1268 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Відповідно до ч. 1,2,3 ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Як встановлено при розгляді справи, відкритих виконавчих проваджень, за якими боржником виступає [PERSON] на виконанні у відділі не перебуває. У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна. Виходячи з викладеного вище, на час звернення з заявою до суду за наявності арештів (обтяжень) накладених на майно, порушується право власності позивачки, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. На підставі викладеного,

Outcome: approved