Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-23 00:00:00

Заявник звернувся до суду заявою та з урахуванням уточненої остаточної редакції заяви просить встановити факт недостовірності та спростувати Інформацію, яка не відповідає дійсності та завдає шкоди честі, гідності та діловій репутації заявника [PERSON] , та яка опублікована на веб-сайті « [INFO] » у мережі Інтернет, зокрема: 1) Інформацію, опубліковану [INFO] під назвою « [INFO]» за посиланням: [INFO] , а саме: Інформацію - згадування індентифікаційних данних Заявника « [PERSON] » та компанії заявника « Varamar »/«Варамар» в тексті цієї статті та в розділі «Бандити» веб-сайту «[INFO]», а також наступну Інформацію: « [PERSON] - ключевое звено «Сети Одесса». Его участие в торговле оружием представляется строго легальным, а контракты заключаются на поставки украинских, европейских, американских, но не российских вооружений. Он был директором Kaalbye Projects в 2006-2009. [PERSON] - директор и собственник Varamar/ White Whale. Varamar оперировал судном Alaed, которое в 2012 доставило российское оружие в Сирию (хотя компания и не связана с данным конкретным инцидентом). Брат [PERSON] , [PERSON] , управляет другой крупной одесской компанией, Nortrop, которая занималась перевозкой оружия. Их отец, [PERSON] - один из наиболее могущественных людей в транспортной индустрии СНГ. В советские времена он работал в Латвии и Бельгии, а затем вернулся и возглавлял несколько крупнейших транспортных компаний. [PERSON] и [PERSON] выросли в Латвии и Бельгии, и располагают обширными связями в обоих государствах: [PERSON] начинал свою карьеру в бельгийской фирме OXL-Flamar, в то время как одним из собственников Nortrop является бельгийская компания Noord Natie (в которой [PERSON] был генеральным директором). Партнер [PERSON] [PERSON] ранее работал в Kaalbye и Beluga (известный германский перевозчик), в Phoenix (еще одна одесская фирма), и теперь работает коммерческим директором Varamar . [PERSON] - фрахтовый менеджер в Varamar. Раньше он работал в Kaalbye Projects у [PERSON] , и после этого работал на Barwill - фирму известную тем, что отправила сто тонн боеприпасов в Уганду.» 2) Інформацію, опубліковану [INFO] під назвою «[INFO] » в розділі «Бандиты» за посиланням: [INFO] , зокрема, Інформацію - згадування індентифікаційних данних Заявника « [PERSON] » та компанії заявника « Varamar »/« Варамар » в назві цієї статті, індентифікаційних данних Заявника « [PERSON] » та компанії заявника «Varamar»/«Варамар» в тексті цієї статті та в розділі «Бандити» веб-сайту «[INFO]». Інформацію, що опублікована в назві статті: ««[INFO]»; а також Інформацію: « Как отмечали авторы отчета «Mapping Facilitators of Russian and Ukrainian Arms Transfers », главной гипотезой их исследования является предположение о том, что расположенные в Одессе фирмы были основой большинства поставок российских и украинских вооружений и ключевыми узлами в сети. Среди прочих в этом расследовании фигурировали и все три названных человека, и фирмы, связанные с ними - Varamar, White Whale, Nortrop и Barwill. Суда, которые находились в управлении этой группы, были замечены в транспортировке российских вооружений и боеприпасов в Сирию и Уганду. »; також Інформацію: « Партнер [PERSON] [PERSON] ранее работал в Kaalbye и Beluga (известный германский перевозчик), в Phoenix (еще одна одесская фирма), и Varamar . Еще один персонаж расследования - [PERSON] - фрахтовый менеджер в Varamar. Раньше он работал в Kaalbye Projects у [PERSON] , и после этого работал на Barwill - фирму известную тем, что отправила сто тонн боеприпасов в Уганду.»; Інформацію: « Стоит упомянуть, что в 2012 году в Средиземном море было остановлено немецкое судно Atlantic Cruise, на борту которого находилось оружие для поставки в сирийский порт Тартус. Собственником судна была компании Bockstiegel, но непосредственным фрахтователем судна была компания White Whale Shipping, офис которой находился в Одессе. Эту фирму связывали с [PERSON] , хотя и была она зарегистрирована на Кипре . В 2015 году фирма ликвидирована.» Інформацію: «Главной гипотезой исследования группы C4ADS являлось предположение о том, что базирующиеся в Одессе фирмы являются основой большинства поставок российского и украинского оружия, и ключевыми узлами в сети. Они несут коллективную ответственность за крупнейшие поставки оружия. Анализ связей и сети показывает, что компании и персонал Одессы - в центре сложного и запутанного механизма предприятий и лиц, целью которого является обеспечение поставок оружия в любую заданную точку. Эти связи включают в себя и другие компании Одессы и их партнеров за рубежом (другие узлы «Одесской сети»). Авторы расследования утверждали, что уникальный доступ одесских компаний ко всем необходимым компонентам - от тяжеловесных судов и квалифицированных экипажей до влиятельных чиновников оборонно-промышленного комплекса - помогает объяснить их выдающуюся роль в сумеречном мире торговцев оружием. Так что утверждать, что все в деятельности фирмы «чисто», будет, как минимум, преувеличением. Связанны ли эти санкции с торговлей оружием, не уточняется. Что кроется за сухой формулировкой « против РФ в связи с событиями в Украине » - можно только догадываться. Но, если вспомнить, что в торговле оружием, которое процветало и процветает в Одесском порту, не последнюю роль играет Россия, то можно утверждать - выводы расследователей из группы C4ADS, которых мы цитировали, имеют под собой прочную почву.» Інформацію: «А теперь вернемся к фирме Varamar. Что бы ни утверждал ее основатель [PERSON] о честности и прозрачности работы, но Varamar присутствует в семи санкционных списках: СНБО, Минфина США, санкционном списке Канады против РФ в связи с событиями в Украине, ЕС, Австралии, Великобритании и в санкционном списке Японии против РФ в связи с событиями в Украине. Кстати, общество с ограниченной ответственностью Varamar , основным видом деятельности которого заявлены оптовая торговля прочей техникой и оборудованием, услуги в области водного транспорта и транспортная обработка грузов, имеет уставной капитал аж в 60 500 гривен. Две тысячи долларов. Так что утверждать, что все в деятельности фирмы «чисто», будет, как минимум, преувеличением. Связанны ли эти санкции с торговлей оружием, не уточняется. Что кроется за сухой формулировкой «против РФ в связи с событиями в Украине» - можно только догадываться. Но, если вспомнить, что в торговле оружием, которое процветало и процветает в Одесском порту, не последнюю роль играет Россия, то можно утверждать - выводы расследователей из группы C4ADS, которых мы цитировали, имеют под собой прочную почву.» 3) Інформацію, опубліковану в розділі «Бандиты» [INFO] : «[INFO] » за посиланням: [INFO] , зокрема: Інформацію - згадування індентифікаційних данних Заявника « [PERSON] » та компанії заявника « Varamar »/« Варамар » в назві цієї статті, індентифікаційних данних Заявника « [PERSON] » та компанії заявника «Varamar»/«Варамар» в тексті цієї статті та в розділі «Бандити» веб-сайту «[INFO]». Інформацію, що міститься в назві самої статті «[INFO] »; Інформацію, що містить елементи ТМ « Варамар » на фоні зброї; Інформацію: « Сеть Одесса »: как компании семьи [PERSON] Varamar , White Whale , Nortrop творят оружейный беспредел. В свое время Одесский порт стал толчком для развития бизнеса в сфере морских перевозок для семейства [PERSON] … Ну, а далее и для работы с «особо прибыльным направлением» в сфере торговли оружием. Главарь той самой «Сети Одесса» - [PERSON] . Что интересно, торгует оружием он вполне легально, заключая контракты на поставки отечественных, американских и европейских вооружений, не для РФ. [PERSON] этого и не отрицает, но подчеркивает, что действует исключительно в рамках закона. При этом всегда всячески отрицает свою причастность, а также всей семьи к незаконной торговле оружием и к самой «Сети Одесса». Інформацію: «В 2013-м на сайте «Глобальная инициатива против транснациональной организованной преступности» опубликовала аналитический материал «[INFO]». В расследовании речь идет о том, что фирмы, связанные с «Сетью Одесса» - это основное звено для большинства поставок вооружения из Украины и РФ, а также ключевые узлы в сети. Также в аналитике фигурирует связка компаний семьи [PERSON] - Varamar, White Whale, Nortrop, Kaalbye Group, Phoenix Trans-Servis и т.д. Корабли, которыми управляла эта группа, были замечены в поставках российского оружия режиму Асада в Сирию и Уганду. Журналисты обнаружили, что эти фирмы взаимодействуют с такими государственными агентствами по экспорту оружия, как Рособоронэкспорт и Укрспецэкспорт.»; Інформацію: «Что интересно, торгует оружием он вполне легально, заключая контракты на поставки отечественных, американских и европейских вооружений, не для РФ. [PERSON] этого и не отрицает, но подчеркивает, что действует исключительно в рамках закона.»; Інформацію: « Теперь пройдемся подробнее о ключевых игроках «Сети Одесса» - семействе [PERSON]…Компания «Варамар » со статутным капиталом всего 60 500 гривен и бенефициарными концами в Бельгии успела засветиться во многих скандалах, связанных с поставками оружия. Базируется в Одессе.» Інформацію: «Именно эта фирма Варамар оперировала кораблем Alaed, которое в 2012-м году доставило оружие из России в Сирию. Напомним предысторию. Как сообщало тогда популярное немецкое издание Der Spіegel, корабль Atlantіc Cruіser, зафрахтованный украинской компанией Whіte Whale Shіppіng, принял груз, якобы состоящий из оружия, в порту Джибути, и который направлялся в порт Сирии Тартуса . После этого сообщения руководство Varamar стало опровергать данную информацию. Как рассказал [PERSON] , в Сирию судно перевозило безопасный проектный груз для строительного объекта.» Інформацію: «По состоянию на конец 2020-го, ООО «Варамар» имеет налоговый долг на сумму 23 681 грн.»; Інформацію: «Также компания числится в 7 санкционных списках.»; Інформацію: « Пока остановимся и подытожим. - «Сеть Одесса» занимается транспортировкой оружия и вооружения на миллиарды баксов в зоны конфликтов и не только. - Семейство [PERSON] руководит поставками оружия террориста.» На переконання заявника викладена інформація не відповідає дійсності та містить фактичні твердження про події та явища, яких не існує. Дана стаття містить негативну інформацію про заявника, що порочить її честь та гідність, псує її ділову репутацію, а також формує щодо неї негативну соціальну оцінку, порушує особисті немайнові права. У судове засідання заявник та її представник не з`явилися. До суду подано заяву від представника заявника про розгляд справи у його відстуність. Дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 14.01.2022 року заявнику стало відомо про розміщення у мережі Інтернет недостовірної інформації щодо нібито його причетності до незаконної торгівлі зброєю. Так, на незахищеному сайті « [INFO] » в розділі «бандиты» опубліковано три статті, що містять недостовірну інформацію, яка ганьбить честь та гідність заявника та членів його родини, їх ділову репутацію. Судом встановлено, що інформацію, яка не відповідає дійсності та завдає шкоди честі, гідності та діловій репутації [PERSON] розміщено на веб-сайті [INFO] у мережі Інтернет за наступними гіперпосиланнями: 1) Інформацію, опубліковану [INFO] під назвою « [INFO]» за посиланням: [INFO] , а саме: Інформацію - згадування індентифікаційних данних Заявника « [PERSON] » та компанії заявника « Varamar »/«Варамар» в тексті цієї статті та в розділі «Бандити» веб-сайту «[INFO]», а також наступну Інформацію: « [PERSON] - ключевое звено «Сети Одесса». Его участие в торговле оружием представляется строго легальным, а контракты заключаются на поставки украинских, европейских, американских, но не российских вооружений. Он был директором Kaalbye Projects в 2006-2009. [PERSON] - директор и собственник Varamar/ White Whale. Varamar оперировал судном Alaed, которое в 2012 доставило российское оружие в Сирию (хотя компания и не связана с данным конкретным инцидентом). Брат [PERSON] , [PERSON] , управляет другой крупной одесской компанией, Nortrop, которая занималась перевозкой оружия. Их отец, [PERSON] - один из наиболее могущественных людей в транспортной индустрии СНГ. В советские времена он работал в Латвии и Бельгии, а затем вернулся и возглавлял несколько крупнейших транспортных компаний. [PERSON] и [PERSON] выросли в Латвии и Бельгии, и располагают обширными связями в обоих государствах: [PERSON] начинал свою карьеру в бельгийской фирме OXL-Flamar, в то время как одним из собственников Nortrop является бельгийская компания Noord Natie (в которой [PERSON] был генеральным директором). Партнер [PERSON] [PERSON] ранее работал в Kaalbye и Beluga (известный германский перевозчик), в Phoenix (еще одна одесская фирма), и теперь работает коммерческим директором Varamar . [PERSON] - фрахтовый менеджер в Varamar. Раньше он работал в Kaalbye Projects у [PERSON] , и после этого работал на Barwill - фирму известную тем, что отправила сто тонн боеприпасов в Уганду.» 2) Інформацію, опубліковану [INFO] під назвою «[INFO] » в розділі «Бандиты» за посиланням: [INFO] , зокрема, Інформацію - згадування індентифікаційних данних Заявника « [PERSON] » та компанії заявника « Varamar »/« Варамар » в назві цієї статті, індентифікаційних данних Заявника « [PERSON] » та компанії заявника «Varamar»/«Варамар» в тексті цієї статті та в розділі «Бандити» веб-сайту «[INFO]». Інформацію, що опублікована в назві статті: ««[INFO]»; а також Інформацію: « Как отмечали авторы отчета «Mapping Facilitators of Russian and Ukrainian Arms Transfers », главной гипотезой их исследования является предположение о том, что расположенные в Одессе фирмы были основой большинства поставок российских и украинских вооружений и ключевыми узлами в сети. Среди прочих в этом расследовании фигурировали и все три названных человека, и фирмы, связанные с ними - Varamar, White Whale, Nortrop и Barwill. Суда, которые находились в управлении этой группы, были замечены в транспортировке российских вооружений и боеприпасов в Сирию и Уганду. »; також Інформацію: « Партнер [PERSON] [PERSON] ранее работал в Kaalbye и Beluga (известный германский перевозчик), в Phoenix (еще одна одесская фирма), и Varamar . Еще один персонаж расследования - [PERSON] - фрахтовый менеджер в Varamar. Раньше он работал в Kaalbye Projects у [PERSON] , и после этого работал на Barwill - фирму известную тем, что отправила сто тонн боеприпасов в Уганду.»; Інформацію: « Стоит упомянуть, что в 2012 году в Средиземном море было остановлено немецкое судно Atlantic Cruise, на борту которого находилось оружие для поставки в сирийский порт Тартус. Собственником судна была компании Bockstiegel, но непосредственным фрахтователем судна была компания White Whale Shipping, офис которой находился в Одессе. Эту фирму связывали с [PERSON] , хотя и была она зарегистрирована на Кипре . В 2015 году фирма ликвидирована.» Інформацію: «Главной гипотезой исследования группы C4ADS являлось предположение о том, что базирующиеся в Одессе фирмы являются основой большинства поставок российского и украинского оружия, и ключевыми узлами в сети. Они несут коллективную ответственность за крупнейшие поставки оружия. Анализ связей и сети показывает, что компании и персонал Одессы - в центре сложного и запутанного механизма предприятий и лиц, целью которого является обеспечение поставок оружия в любую заданную точку. Эти связи включают в себя и другие компании Одессы и их партнеров за рубежом (другие узлы «Одесской сети»). Авторы расследования утверждали, что уникальный доступ одесских компаний ко всем необходимым компонентам - от тяжеловесных судов и квалифицированных экипажей до влиятельных чиновников оборонно-промышленного комплекса - помогает объяснить их выдающуюся роль в сумеречном мире торговцев оружием. Так что утверждать, что все в деятельности фирмы «чисто», будет, как минимум, преувеличением. Связанны ли эти санкции с торговлей оружием, не уточняется. Что кроется за сухой формулировкой « против РФ в связи с событиями в Украине » - можно только догадываться. Но, если вспомнить, что в торговле оружием, которое процветало и процветает в Одесском порту, не последнюю роль играет Россия, то можно утверждать - выводы расследователей из группы C4ADS, которых мы цитировали, имеют под собой прочную почву.» Інформацію: «А теперь вернемся к фирме Varamar. Что бы ни утверждал ее основатель [PERSON] о честности и прозрачности работы, но Varamar присутствует в семи санкционных списках: СНБО, Минфина США, санкционном списке Канады против РФ в связи с событиями в Украине, ЕС, Австралии, Великобритании и в санкционном списке Японии против РФ в связи с событиями в Украине. Кстати, общество с ограниченной ответственностью Varamar , основным видом деятельности которого заявлены оптовая торговля прочей техникой и оборудованием, услуги в области водного транспорта и транспортная обработка грузов, имеет уставной капитал аж в 60 500 гривен. Две тысячи долларов. Так что утверждать, что все в деятельности фирмы «чисто», будет, как минимум, преувеличением. Связанны ли эти санкции с торговлей оружием, не уточняется. Что кроется за сухой формулировкой «против РФ в связи с событиями в Украине» - можно только догадываться. Но, если вспомнить, что в торговле оружием, которое процветало и процветает в Одесском порту, не последнюю роль играет Россия, то можно утверждать - выводы расследователей из группы C4ADS, которых мы цитировали, имеют под собой прочную почву.» 3) Інформацію, опубліковану в розділі «Бандиты» [INFO] : «[INFO] » за посиланням: [INFO] , зокрема: Інформацію - згадування індентифікаційних данних Заявника « [PERSON] » та компанії заявника « Varamar »/« Варамар » в назві цієї статті, індентифікаційних данних Заявника « [PERSON] » та компанії заявника «Varamar»/«Варамар» в тексті цієї статті та в розділі «Бандити» веб-сайту «[INFO]». Інформацію, що міститься в назві самої статті «[INFO] »; Інформацію, що містить елементи ТМ « Варамар » на фоні зброї; Інформацію: « Сеть Одесса »: как компании семьи [PERSON] Varamar , White Whale , Nortrop творят оружейный беспредел. В свое время Одесский порт стал толчком для развития бизнеса в сфере морских перевозок для семейства [PERSON] … Ну, а далее и для работы с «особо прибыльным направлением» в сфере торговли оружием. Главарь той самой «Сети Одесса» - [PERSON] . Что интересно, торгует оружием он вполне легально, заключая контракты на поставки отечественных, американских и европейских вооружений, не для РФ. [PERSON] этого и не отрицает, но подчеркивает, что действует исключительно в рамках закона. При этом всегда всячески отрицает свою причастность, а также всей семьи к незаконной торговле оружием и к самой «Сети Одесса». Інформацію: «В 2013-м на сайте «Глобальная инициатива против транснациональной организованной преступности» опубликовала аналитический материал «[INFO]». В расследовании речь идет о том, что фирмы, связанные с «Сетью Одесса» - это основное звено для большинства поставок вооружения из Украины и РФ, а также ключевые узлы в сети. Также в аналитике фигурирует связка компаний семьи [PERSON] - Varamar, White Whale, Nortrop, Kaalbye Group, Phoenix Trans-Servis и т.д. Корабли, которыми управляла эта группа, были замечены в поставках российского оружия режиму Асада в Сирию и Уганду. Журналисты обнаружили, что эти фирмы взаимодействуют с такими государственными агентствами по экспорту оружия, как Рособоронэкспорт и Укрспецэкспорт.» ; Інформацію: «Что интересно, торгует оружием он вполне легально, заключая контракты на поставки отечественных, американских и европейских вооружений, не для РФ. [PERSON] этого и не отрицает, но подчеркивает, что действует исключительно в рамках закона.»; Інформацію: « Теперь пройдемся подробнее о ключевых игроках «Сети Одесса» - семействе [PERSON]…Компания «Варамар » со статутным капиталом всего 60 500 гривен и бенефициарными концами в Бельгии успела засветиться во многих скандалах, связанных с поставками оружия. Базируется в Одессе.» Інформацію: «Именно эта фирма Варамар оперировала кораблем Alaed, которое в 2012-м году доставило оружие из России в Сирию. Напомним предысторию. Как сообщало тогда популярное немецкое издание Der Spіegel, корабль Atlantіc Cruіser, зафрахтованный украинской компанией Whіte Whale Shіppіng, принял груз, якобы состоящий из оружия, в порту Джибути, и который направлялся в порт Сирии Тартуса . После этого сообщения руководство Varamar стало опровергать данную информацию. Как рассказал [PERSON] , в Сирию судно перевозило безопасный проектный груз для строительного объекта.» Інформацію: «По состоянию на конец 2020-го, ООО «Варамар» имеет налоговый долг на сумму 23 681 грн.»; Інформацію: «Также компания числится в 7 санкционных списках.»; Інформацію: «Пока остановимся и подытожим. - «Сеть Одесса» занимается транспортировкой оружия и вооружения на миллиарды баксов в зоны конфликтов и не только. - Семейство [PERSON] руководит поставками оружия террориста.» Як вбачається із копії довідки дочірнього підприємства «Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет» консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес» від 26 січня 2022 року № 25/2022-Д щодо доменного імені [INFO], - домен .INFO є загальним доменом верхнього рівня, який був первісно призначений для реєстрації доменних імен інформаційних веб-сайтів. Наразі цей домен використовується без обмежень. Він не належить до публічних доменів українського сегменту мережі Інтернет.» За результатами дослідження інформаційного наповнення веб-сайту [INFO] встановлено, що останній позиціонує себе в якості веб-сайту Інтернет-видання «Власть», на якому розміщена, зокрема, наступна інформація: «Интернет-издание Власть: все что касается деятельности власти в Украине, России, странах СНГ, Европы и США. Самые свежие новости, расследования, компромат, скандалы и самая достоверная информация. Оперативно, правдиво и своевременно. Узнавайте правду о власти в своем городе и в своей стране у нас.» На цьому веб-сайті розміщені, зокрема, наступні ідентифікатори: «Редактор интернет-издания Власть: [PERSON]. Журналисты : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Адрес: [ADDRESS]. E-mail: [INFO] ». Враховуючи викладене, знеособленість даних про реєстранта доменого імені " [INFO] " в службі WHOIS, а також те, що це доменне ім`я зареєстроване в публічному домені .INFO, що не належить до українського сегменту мережі Інтернет, а також те, що реєстратор доменного імені та хостинг-провайдер є іноземними суб`єктами, з метою встановлення власника веб-сайту [INFO], ДП «Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет» рекомендував спробувати витребувати відповідно до законодавства: - дані про реєстранта доменного імені [INFO] - у реєстратора цього доменного імені - [INFO]; - дані про отримувача послуг хостингу щодо розміщення програмного забезпечення веб-сайту [INFO] на спеціалізованому веб-сервері та забезпечення доступу до нього з мережі Інтернет - у хостинг-провайдера цього веб-сайту - [INFO].; - дані про володільця облікового запису, що використовується для розміщення веб-сайту: [INFO] у мережі Інтернет - у реєстранта доменного імені [INFO] та/або отримувача послуг хостингу. 08.02.2022 р. адвокатом Заявника надіслано адвокатський запит реєстратору доменного імені [INFO] - [INFO]., щодо надання даних про реєстранта доменного імені [INFO], а також у разі наявності, дані про отримувача послуг хостингу щодо розміщення програмного забезпечення веб-сайту [INFO] на спеціалізованому веб-сервері та забезпечення доступу до нього з мережі Інтернет та дані про володільця облікового запису, що використовується для розміщення веб-сайту: [INFO] у мережі Інтернет. У відповідь сервісною службою [INFO]. було переадресовано Заявника до сервісу [INFO], де в графах щодо найменування та ідентифікаторів реєстранта та реєстратора доменного імені вказано «ВИДАЛЕНО ЧЕРЕЗ КОНФІДЕНЦІЙНІСТЬ». На повторний запит відповідь з інформацією про реєстратора та реєстранта, так і про адміністратора цього доменного імені не надано. Ідентифікуючих ознак не виявлено, оскільки данні «ВИДАЛЕНО ЧЕРЕЗ КОНФІДЕНЦІЙНІСТЬ». 08.02.2022 р. адвокатом Заявника надіслано адвокатський запит до хостинг-провайдера веб-сайту [INFO] [INFO] (адреса: рф, місто Ростов-на-Дону, вул.М.Горького, 276, 5 поверх, офіс 11) про надання даних про отримувача послуг хостингу щодо розміщення програмного забезпечення веб-сайту [INFO] на спеціалізованому веб-сервері та забезпечення доступу до нього з мережі Інтернет - у хостинг-провайдера цього веб-сайту - [INFO].; Відповідь на запит не надана. 11.02.2022 р. представником Заявника - адвокатом Фомічовою Алісою Олексіївною на адресу редакції веб-сайту [INFO], яка зазначена на їхньому сайті як офіційна адреса реєстрації, надіслано лист з вимогою спростувати та видалити зазначену інформацію, що міститься у вище зазначених статтях, а також надати дані про володільця облікового запису, що використовується для розміщення веб-сайту: [INFO] у мережі Інтернет; відомості про власника веб-сайту, реєстранта доменного імені « [INFO] », дані про одержувача/замовника послуг хостингу, інформацію про автора зазначених трьох статей. Докази надсилання додаються. Запит повернуто із відміткою поштової служби у м.Тбілісі «non-existent address» - «неіснуюча адреса», хоча на час розгляду справи ця адреса зазначена як офіційна адреса редакції веб-сайту: [INFO]. Інформація в зазначених статтях не спростована та досі розміщена на сайті без жодних змін. Судом також встановлено, що при повторному ознайомленні із вказаними статтями автори зазначених статей кожного разу змінюються, хоча зміст статей, дата та час публікації цих статей залишається незмінним. Таким чином, з`ясувати авторів зазначених статей не вбачається можливим. Судом досліджено наявні у матеріалах справи докази та встановлено, що відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Товариство з обмеженою відповідальністю «Варамар» (англійською - Varamar), дійсно така компанія зареєстрована за адресою: 65014, Одеська обл., м.Одеса, вулиця Маразліївська, будинок 2, квартира 5, код за ЄДРПОУ: 36434466, дата державної реєстрації та дата запису в єдиному державному реєстрі про включення до єдиного державного реєстру відомостей про юридичну особу: 26.03.09 р., номер запису: 15561020000035141. Засновником та директором ТОВ «Варамар» (англійською - Varamar) на дату розгляду справи є заявник - [PERSON] , громадянин Бельгії. Видами діяльності ТОВ «Варамар» вказано наступні: 63.99 надання інших інформаційних послуг, н.в.і.у. - основний вид діяльності Товариства, а також додаткові: 46.69 оптова торгівля іншими машинами й устаткованням, 52.22 допоміжне обслуговування водного транспорту, 52.24 транспортне оброблення вантажів, 52.29 інша допоміжна діяльність у сфері транспорту, 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, 69.10 діяльність у сфері права. Стосовно недостовірної інформації, викладеної в першій статті, розміщеній "[INFO]" [INFO] під назвою «[INFO]» за посиланням: [INFO] судом встановлено, що зазначену сттаттю наведено порталом [INFO] в розділі «Бандити» та в ній автор наводить наступну інформацію щодо Заявника: «Varamar, White Whale, Nortrop и Barwill. [PERSON] - ключевое звено «Сети Одесса. Его участие в торговле оружием представляется строго легальным, а контракты заключаются на поставки украинских, европейских, американских, но не российских вооружений… Он был директором Kaalbye Projects в 2006-2009. [PERSON] - директор и собственник Varamar/ White Whale. Varamar оперировал судном Alaed, которое в 2012 доставило российское оружие в Сирию (хотя компания и не связана с данным конкретным инцидентом).» (кінець цитування). Наявна в матеріалах справи інформація є недостовірною та підлягає спростуванню, з огляду на таке: Заявник ніколи не був та не є власником перелічених компаній - White Whale, Nortrop и Barwill, окрім ТОВ «Варамар». Твердження "[INFO]" щодо оперування компанією Заявника судном «Alaed» спростовуються інтернет-виданням BBC News Україна від 24.06.2012 р. та українським інтернет-виданням «Seafarers Journal» від.22.06.2012 р., які досліджені Судом під час розгляду справи, а також спростовуються самим автором, який зазначає: «Varamar оперировал судном Alaed, которое в 2012 доставило российское оружие в Сирию (хотя компания и не связана с данным конкретным инцидентом).» Відповідно до копії довідки ТОВ «Варамар» вих.№053 від 04.01.2023 р. вказані у статті особи «[PERSON]» та « [PERSON] » не є ані партнерами, ані співробітниками ТОВ «Варамар». Судом встановлено, що другу статтю розміщено [INFO] під назвою «[INFO] » в розділі «Бандиты» за посиланням: [INFO] . Щодо назви статті «Как семья одесско-бельгийских бизнесменов [PERSON] через свои фирмы Varamar, White Whale, Nortrop поставляет оружие боевикам и террористам» та викладеним у ній твердженням: « Как отмечали авторы отчета «Mapping Facilitators of Russian and Ukrainian Arms Transfers », главной гипотезой их исследования является предположение о том, что расположенные в Одессе фирмы были основой большинства поставок российских и украинских вооружений и ключевыми узлами в сети. Среди прочих в этом расследовании фигурировали и все три названных человека, и фирмы, связанные с ними - Varamar, White Whale, Nortrop и Barwill. Суда, которые находились в управлении этой группы, были замечены в транспортировке российских вооружений и боеприпасов в Сирию и Уганду.», які Заявник просить визнати недійсними та бажає спростувати, Судом досліджено наступне. Ресурс, на який посилається автор статті ніби на підтвердження своїх тверджень, - Mapping Facilitators of Russian and Ukrainian Arms Transfers (режим доступу: [INFO]) не містить жодної інформації про незаконну діяльність ані Заявника, ані членів його родини, ані його компанії. В статті зазначається: « Партнер [PERSON] [PERSON] ранее работал в Kaalbye и Beluga (известный германский перевозчик), в Phoenix (еще одна одесская фирма), и Varamar. Еще один персонаж расследования - [PERSON] - фрахтовый менеджер в Varamar. Раньше он работал в Kaalbye Projects у [PERSON] , и после этого работал на Barwill - фирму известную тем, что отправила сто тонн боеприпасов в Уганду.» Вказані у статті особи «[PERSON]» та « [PERSON] » не є ані партнерами, ані співробітниками ТОВ «Варамар», на підтвердження чого Заявником надано ТОВ «Варамар» вих.№053 від 04.01.2023 р.. Під час дослідження наданих Заявником доказів та посилань на Інтернет-видання, Судом встановлено, що Заявник не є ані директором, ані засновником жодної із компаній, перелічених у статті, окрім компанії «Варамар». Наступне твердження автора статті, яке Заявник просить спростувати є: « Стоит упомянуть, что в 2012 году в Средиземном море было остановлено немецкое судно Atlantic Cruise, на борту которого находилось оружие для поставки в сирийский порт Тартус. Собственником судна была компании Bockstiegel, но непосредственным фрахтователем судна была компания White Whale Shipping, офис которой находился в Одессе. Эту фирму связывали с [PERSON] , хотя и была она зарегистрирована на Кипре . В 2015 году фирма ликвидирована.», та на підтвердження цього автор статті наводить скрін-шот, в якому взагалі не вказано ані Заявника, ані компанію «Варамар», засновником якої він є. Таким чином, Судом встановлено, що автор статті на доказ тверджень, що є предметом розгляду по цій справі, надає посилання на скрін-шоти та Інтернет-видання, які або взагалі не містять інформації щодо Заявника, членів його родини, компанії, засновником та директором якої він є, або містять зовсім протилежну інформацію, що є ознакою спотворення фактів автором та використання ним хибних даних. Так, під час розгляду справи, встановлено, що веб-ресурс " [INFO] " на підтвердження недостовірної інформації, викладеної у статті, посилається на інтернет-ресурс « C4ADS » (режим доступу: [INFO]), яка є некомерційною організацією, яка має на меті перемогти незаконні мережі, які загрожують глобальному миру та безпеці. Цитата зі статті " [INFO] ": «Главной гипотезой исследования группы C4ADS являлось предположение о том, что базирующиеся в Одессе фирмы являются основой большинства поставок российского и украинского оружия, и ключевыми узлами в сети. Они несут коллективную ответственность за крупнейшие поставки оружия. Анализ связей и сети показывает, что компании и персонал Одессы - в центре сложного и запутанного механизма предприятий и лиц, целью которого является обеспечение поставок оружия в любую заданную точку. Эти связи включают в себя и другие компании Одессы и их партнеров за рубежом (другие узлы «Одесской сети»). Авторы расследования утверждали, что уникальный доступ одесских компаний ко всем необходимым компонентам - от тяжеловесных судов и квалифицированных экипажей до влиятельных чиновников оборонно-промышленного комплекса - помогает объяснить их выдающуюся роль в сумеречном мире торговцев оружием. … Так что утверждать, что все в деятельности фирмы «чисто», будет, как минимум, преувеличением. Связанны ли эти санкции с торговлей оружием, не уточняется. Что кроется за сухой формулировкой « против РФ в связи с событиями в Украине » - можно только догадываться. Но, если вспомнить, что в торговле оружием, которое процветало и процветает в Одесском порту, не последнюю роль играет Россия, то можно утверждать - выводы расследователей из группы C4ADS, которых мы цитировали, имеют под собой прочную почву.» (кінець цитування). Суд, дослідивши інтернет-ресурс « C4ADS » та роздруківку з цього веб-ресурсу, додану Заявником разом із заявою, встановив, що цей ресурс не містить жодних згадувань ані прізвища « [PERSON] », ані назви компанії «Варамар», засновником якої є Заявник ( [PERSON] ). Таким чином, твердження цієї статті базуються на хибних даних та спростовуються доказами, доданими до цієї заяви. В статті наведено також наступне недостовірне твердження про нібито наявність компанії «Варамар» в санкційних списках: «А теперь вернемся к фирме Varamar . Что бы ни утверждал ее основатель [PERSON] о честности и прозрачности работы, но Varamar присутствует в семи санкционных списках: СНБО, Минфина США, санкционном списке Канады против РФ в связи с событиями в Украине, ЕС, Австралии, Великобритании и в санкционном списке Японии против РФ в связи с событиями в Украине. Кстати, общество с ограниченной ответственностью Varamar, основным видом деятельности которого заявлены оптовая торговля прочей техникой и оборудованием, услуги в области водного транспорта и транспортная обработка грузов, имеет уставной капитал аж в 60 500 гривен. Две тысячи долларов. Так что утверждать, что все в деятельности фирмы «чисто», будет, как минимум, преувеличением. Связанны ли эти санкции с торговлей оружием, не уточняется. Что кроется за сухой формулировкой «против РФ в связи с событиями в Украине» - можно только догадываться. Но, если вспомнить, что в торговле оружием, которое процветало и процветает в Одесском порту, не последнюю роль играет Россия, то можно утверждать - выводы расследователей из группы C4ADS, которых мы цитировали, имеют под собой прочную почву.» (кінець цитування). На спростування зазначеної недостовірної інформації Заявником надано документи, що підтверджують відсутність у будь-яких санкційних списках компанії ТОВ «Варамар» (Varamar) та [PERSON] , які були досліджені Судом під час судового розгляду. Стосовно недостовірної інформації, опублікованої в третій статті, яку розміщено в розділі «Бандиты» [INFO] : «[INFO]» за посиланням: [INFO] . В статті зазначається, що (цитата) «В 2013-м на сайте «Глобальная инициатива против транснациональной организованной преступности» опубликовала аналитический материал «[INFO]». В расследовании речь идет о том, что фирмы, связанные с «Сетью Одесса» - это основное звено для большинства поставок вооружения из Украины и РФ, а также ключевые узлы в сети. Также в аналитике фигурирует связка компаний семьи [PERSON] - Varamar, White Whale, Nortrop, Kaalbye Group, Phoenix Trans-Servis и т.д. Корабли, которыми управляла эта группа, были замечены в поставках российского оружия режиму Асада в Сирию и Уганду. Журналисты обнаружили, что эти фирмы взаимодействуют с такими государственными агентствами по экспорту оружия, как Рособоронэкспорт и Укрспецэкспорт.» (кінець цитування) та додається посилання на веб-ресурс « [INFO] » режим доступу: [INFO]. Однак, як було виявлено під час судового розгляду, зазначене посилання не містить жодної згадки про будь-яку незаконну діяльність Заявник та Varamar , засновником якої він є, стаття «[INFO]». Таким чином, Судом встановлено, що сама стаття протирічить тому джерелу, на яке вона посилається. В статті також опубліковано наступний текст щодо заявника: (цитата) «Что интересно, торгует оружием он вполне легально, заключая контракты на поставки отечественных, американских и европейских вооружений, не для РФ. [PERSON] этого и не отрицает, но подчеркивает, что действует исключительно в рамках закона.» «Теперь пройдемся подробнее о ключевых игроках «Сети Одесса» - семействе [PERSON]…Компания «Варамар» со статутным капиталом всего 60 500 гривен и бенефициарными концами в Бельгии успела засветиться во многих скандалах, связанных с поставками оружия. Базируется в Одессе.» (кінець цитування) та на нібито підтвердження зазначеного статтья містить посилання на інформацію німецького видання Der Spiegel щодо судна «Atlantic Cruiser» та інформацію щодо ТОВ «Варамар» з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Крім того, в статті вказується «Именно эта фирма Варамар оперировала кораблем Alaed, которое в 2012-м году доставило оружие из России в Сирию.» Зазначені твердження не відповідають дійсності та спростовуються наступним. Щодо судна «Atlantic Cruiser», інтернет-видання «[INFO]» пише: «Напомним предысторию. Как сообщало тогда популярное немецкое издание Der Spіegel, корабль Atlantіc Cruіser, зафрахтованный украинской компанией Whіte Whale Shіppіng, принял груз, якобы состоящий из оружия, в порту Джибути, и который направлялся в порт Сирии Тартуса . После этого сообщения руководство Varamar стало опровергать данную информацию. Как рассказал [PERSON] , в Сирию судно перевозило безопасный проектный груз для строительного объекта. В комментарии информ-агентству «Интерфакс-Украина» тогдашний директор департамента информполитики МВС Украины [PERSON] сообщал о том, что данная информация о задержке немецкого судна проверяется.». Натомість, першоджерело, на яке посилається "[INFO]" - німецьке видання Der Spiegel містить протилежну інформацію та у своїй статті від [INFO] підтверджує наступне: «Судно досліджували протягом кількох днів, і тепер турецька влада поінформувала уряд Німеччини, що на борту німецького вантажного судна «Atlantic Cruiser» немає зброї для Сирії. Весь вантаж легальний, документи оформлені правильно.». З копії листа МЗС України, наданого до суду, встановлено, що за наявними в МЗС та причетних закордонних дипломатичних установах України архівними матеріалами, інформація щодо наявності будь-яких вантажів військового призначення на судні "Atlantic Cruiser" у квітні 2012 року не була підтверджена. Додатково з офіційного сайту mfa.gov.ua судом встановлено, що прес-секретар МЗС України Олександр Дікусаров, посилаючись на Генконсульство України в Гамбурзі, на брифінгу у Києві підтвердив, що зафрахтоване німецьке судно «Atlantic Cruiser» не перевозило зброю в Сирію. Під час дослідження доказів та офіційного сайту МЗС України, судом встановлено, що на сайті за посиланням: [INFO] також зазначається, що за інформацією ГКУ в Гамбурзі на Інтернет-сторінці німецької компанії Reederei Bockstiegel «Atlantic Cruiser» оприлюднений офіційний прес-реліз щодо ситуації із вантажами на судні «Atlantic Cruiser». У цьому повідомлені спростовується інформація про наявність будь-яких вантажів військового призначення на судні. Під час дослідження доказів Судом також встановлено, що твердження " [INFO] " щодо судна «Alaed» дійсно спростовуються інтернет-виданням BBC News Україна від 24.06.2012 р. та українським інтернет-виданням «Seafarers Journal» від.22.06.2012 р. Щодо інформації про наявність податкового боргу в ТОВ «Варамар», "[INFO]" зазначають, що: «По состоянию на конец 2020-го, ООО «Варамар» имеет налоговый долг на сумму 23 681 грн.». Як встановлено під дослідження та аналізу доказів, зазначене твердження не відповідає дійсності та спростовується Довідкою про відсутність заборгованості з платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи від 28.12.2022 р. №6889, сформованою ІТС «Електронний кабінет платника» (cabinet.sfs.gov.ua), та Витягом з інформаційної системи органів ДПС щодо стану розрахунків платника ТОВ «ВАРАМАР» (ЄДРПОУ: 36434466) з бюджетами та цільовими фондами станом на 27.12.2022 р., сформованою ІТС «Електронний кабінет платника» (cabinet.sfs.gov.ua), а також даними інформаційно-аналітичної системи «Liga.Zakon» щодо ТОВ «ВАРАМАР» (ЄДРПОУ: 36434466). Судом також встановлено недостовірність твердження статті «[INFO]» про те, що ТОВ «Варамар» включено до санкційних списків: «Также компания числится в 7 санкционных списках.». На спростування зазначеної недостовірної інформації Заявником надано документи, що підтверджують відсутність у будь-яких санкційних списках компанії ТОВ «Варамар» (Varamar), [PERSON] та взагалі прізвища [PERSON] (англійською - [PERSON] ). На підставі наявних у матеріалах справи доказах Суд дійшов також висновку, що спростуванню підлягає також висновок, до якого дійшов автор статті "[INFO]", посилаючись на недостовірну інформацію, а саме: «Пока остановимся и подытожим. - «Сеть Одесса» занимается транспортировкой оружия и вооружения на миллиарды баксов в зоны конфликтов и не только. - Семейство [PERSON] руководит поставками оружия террориста.» В зазначених статтях знову розміщено іншу недостовірну інформацію про включення компанії «Варамар» (Varamar), засновником якої виступає [PERSON] , до семи санкційних списків, а саме зазначається: «…А теперь вернемся к фирме Varamar . Что бы ни утверждал ее основатель [PERSON] о честности и прозрачности работы, но Varamar присутствует в семи санкционных списках: СНБО, Минфина США , санкционном списке Канады, ЕС, Австралии, Великобритании и в санкционном списке Японии». На спростування зазначеної недостовірної інформації Заявником надано документи, що підтверджують відсутність у будь-яких санкційних списках компанії ТОВ «Варамар» (Varamar) та [PERSON] . Крім того, відсутність ТОВ «Варамар», [PERSON] та членів його родини додатково підтверджується відсутністю їхніх прізвищ, ідентифікаційних даних у Переліку фізичних та юридичних осіб стосовно яких застосовані обмежувальні заходи (санкції), доступним за посиланням: [INFO]. Під час розгляду справи, Судом перевірено санкційні списки, які є відкритими до огляду. Судом встановлено, що щодо ТОВ «Варамар», [PERSON] та членів його родини відсутні будь-які санкції з боку ЄС, що підтверджується даними Списку санкцій ЄС, доступному за посиланням: [INFO]. Відсутність санкцій OFAC Міністерства фінансів США щодо [PERSON] , членів його родини та ТОВ «Варамар» підтверджується офіційним списком, доступним за офіційним посиланням: [INFO]. Санкційний список Великобританії не містить жодних санкцій щодо заявника, членів його родини та ТОВ «Варамар», що підтверджується UK Sanctions List, доступним за офіційним посиланням: [INFO]. Санкційний список Австралії також не містить жодних санкцій щодо заявника, членів його родини та ТОВ «Варамар», що підтверджується офіційним санкційним списком, розміщеним на офіційному сайті Департаменту закордонних справ і торгівлі Австралійського уряду: [INFO]. Відсутність санкцій Японії щодо заявника, членів його родини та ТОВ «Варамар» також підтверджується відсутністю жодних санкцій щодо зазначених осіб у санкційному списку Японії, доступному за офіційним посиланням Міністерства фінансів Японії: [INFO]. Крім того, в статті вказується, що : «По состоянию на конец 2020-го, ООО «Варамар» имеет налоговый долг на сумму 23 681 грн.», на спростування зазначеної інформації Заявником надано довідку про відсутність податкового боргу компанії ТОВ «Варамар», як зазначалось вище при аналізі попередніх тверджень статей, що є предметом розгляду по цій справі. Судом дійсно встановлена відсутність податкового боргу компанії ТОВ «Варамар» (англійською - Varamar). У статті стверджується, що [PERSON] здійснює незаконну діяльність, однак Судом встановлено, що таке твердження не відповідає дійсності та спростовується відповідним Витягом з Інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», відповідно до якої [PERSON] станом на 14.12.2022 р. до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має, в розшуку не перебуває. Суд погоджується з доводами Заявника про те, що публікація цих статей під вказаними назвами у розділі під назвою «бандити» порушує міжнародний принцип «презумпції невинуватості», встановлений ч.1 ст.11 Загальної декларації прав людини, п.2 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, п. 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.62 та ст.63 Конституції України. У постановах Верховного Суду від 01.03.2021р. у справі № 577/4402/19-ц, від 22.03.2021р. у справі № 482/1474/16-ц та від 07.07.2021р. у справі № 537/3205/17, викладено правовий висновок про те, що відповідно до статті 62 Конституції України, статті 6 Конвенції особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. У частинах першій, другій та п`ятій статті 17 КПК України зазначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою. Презумпцію невинуватості необхідно розглядати в загальноправовому і процесуальному значеннях. Як загально правова вимога вона визначає положення особи в суспільстві. Хоча цей принцип сформульований, як кримінальний процесуальний, однак його дія виходить за рамки лише кримінального процесу. Презумпція невинуватості - об`єктивне право положення. Це вимога закону, звернена до всіх громадян, посадових осіб, державних і громадських організацій, до суспільної думки в цілому. Такої позиції дотримується і Європейський Суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10.02.1995р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно вищою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави. У найзагальнішому вигляді правило презумпції невинуватості означає, що особа може бути визнана винуватою у вчиненні злочину і покарана лише за умови, що її вина буде доведена в передбаченому законом порядку і встановлена обвинувальним вироком суду. Повідомлення особі про підозру, складання слідчим та затвердження прокурором обвинувального акта на стадії досудового розслідування, розгляд справи у підготовчому провадженні не вирішують наперед визнання його винуватим у вчиненні злочину. Лише один орган у державі наділений таким правом - це суд, який є відповідно до ст. 124 Конституції України носієм судової влади, що здійснює правосуддя в умовах законності, незалежності, гласності та змагальності. Вирок суду є єдиним процесуальним документом, що встановлює винуватість. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що презумпцію невинуватості буде порушено, якщо судове рішення або заява посадової особи щодо особи, обвинуваченої у вчиненні кримінального злочину, відображає думку про її вину до того, як вона буде доведена відповідно до закону. Достатньо мати навіть за відсутності будь-якого формального висновку певні підстави припускати, що суд або посадова особа вважає обвинуваченого винним. Питання про те, чи порушує заява посадової особи державного органу принцип презумпції невинуватості, необхідно визначати в контексті конкретних обставин, за яких оспорювану заяву було зроблено (пункт 42 рішення від 21.09.2006р. в справі «Грабчук проти України» (заява № 8599/02); пункт 48 рішення від 12.01.2012р. в справі «Довженко проти України» (заява № 36650/03)). Презумпція невинуватості - об`єктивне право. Це вимога закону, звернена до всіх громадян, посадових осіб, державних і громадських організацій, до суспільної думки в цілому. Такої позиції дотримується і Європейський суд з прав людини, який у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року в справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави. Враховуючи системний аналіз норм КПК України та принцип презумпції невинуватості, який закріплений у статті 62 Конституції України, статті 2 КК України, статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статті 11 Загальної декларації прав людини, можливо дійти до висновку про те, що відсутні правові підстави стверджувати, що особа, яка не перебуває в статусі підозрюваного чи в іншому із зазначених вище процесуальних статусів, має відношення до вчинення злочину, який розслідується. Відповідно до положень КПК України здійснюється досудове розслідування злочинів (статті 215, 216, 246, 294 КПК України), а про початок здійснення чи наявність кримінального провадження стосовно конкретної особи можливо стверджувати виключно у випадку наявності підозрюваних у таких провадженнях. Таким чином, посилання на конкретну фізичну особу у контексті її зв`язку зі злочином, кримінальним провадженням чи його розслідуванням можливо лише у випадку, коли особа перебуває у статусі підозрюваного, обвинуваченого або підсудного. При вирішенні питання про порушення права на презумпцію невинуватості необхідно брати до уваги не лише зміст конкретних висловлювань, а й контекст, в якому вони були зроблені, й важливо державним посадовим особам добирати слова, оприлюднюючи свої заяви ще до судового розгляду справи (рішення у справі «Дактарас проти Литви», від 24.11.2000р.). На підставі наданих до Суду доказів вбачається, що вказані статті носять недостовірний характер, наносять шкоду честі, гідності та діловій репутації заявника, членів його родини та компанії, засновником якої він є та підлягають спростуванню. Згідно з ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст.ст. 28, 32 Конституції України, кожен має право на повагу до своєї гідності та право спростувати недостовірну інформацію про себе, а також на відшкодування моральної шкоди завданої поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до статті 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Статтею 299 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Відповідно до ст.277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушені внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Якщо відповідь та спростування у тому ж засобі масової інформації є неможливими у зв`язку з його припиненням, така відповідь та спростування мають бути оприлюднені в іншому засобі масової інформації, за рахунок особи, яка поширила недостовірну інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Пунктом 4 статті 277 ЦК України встановлено, якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування. У разі доведеності обставин, на які посилається заявник, суд лише констатує факт, що поширена інформація є неправдивою, та спростовує її. При цьому тягар доказування недостовірності поширеної інформації покладається на заявника, який несе витрати, пов`язані з її спростуванням. Встановлення такого факту можливо лише у тому разі, коли особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома. Згідно з роз`ясненнями, що наведені у пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», відповідно до абзацу 3 ч. 4 ст. 277 ЦК України судовий захист гідності, честі та ділової репутації внаслідок поширення про особу недостовірної інформації не виключається і в разі, якщо особа, яка поширила таку інформацію, невідома (наприклад, при направленні анонімних або псевдонімних листів чи звернень, смерті фізичної особи чи ліквідації юридичної особи, поширення інформації в мережі Інтернет особою, яку неможливо ідентифікувати, тощо). У такому випадку суд вправі за заявою заінтересованої особи встановити факт неправдивості цієї інформації та спростувати її в порядку окремого провадження. Згідно зі ст. 270 ЦК України право на повагу до гідності та честі віднесено до особистих немайнових прав фізичної особи. Відповідно до ст. 269 ЦК України особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом та тісно пов`язані з фізичною особою. Відповідно до статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до статті 275 ЦК України кожній фізичній особі надано право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Положеннями статей 297, 299 ЦК України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009р. № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що, юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Згідно з статтею 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Аналогічні роз`яснення містить п. 19 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться. Відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростування, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства» (рішення у справі «Карпюк та інші проти України від 06.10.2015р.). Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини (справи Лінгенса, Де Гаєс і Гійзельс, Гудвіна, Прагер і Обершлік) свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10, становить одну з основних засад демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов реалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе. Повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права, гарантованого статтею 19 (Lingens, cited above, p. 28, пункт 46). При цьому підлягає врахуванню правова позиція Європейського суду з прав людини щодо різниці між поняттями «оціночне судження» та «факт». Так, у пункті 39 рішення Європейського суду з прав людини від 28.03.2013р. у справі «Нова Газета і Бородянський проти Росії» вказано, що правдивість оціночних суджень не піддається доведенню і їх потрібно відрізняти від фактів, існування яких може бути доведено. У пункті 75 рішення Європейського суду з прав людини від 12.07.2001р. у справі «Фельдек проти Словаччини» суд зазначав, що на відміну від оціночних суджень, реальність фактів можна довести. Отже, при оцінці твердження про поведінку третьої особи, деколи може бути важко, як і в цій справі, віднайти різницю між оцінкою фактів та оціночними судженнями. Проте навіть оціночне судження може бути надмірним, якщо воно не має під собою фактичних підстав. (Jerusalem v. Austria, no. 26958/95, n. 43, ECHR 2001-11). Довідками ДП «Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет» з відомостями про власника веб-сайту або інформацією про його встановлення підтверджено, що встановити власників доменного імені та власників веб-сайтів неможливо. Використання власниками веб-сайтів закордонної юрисдикції реєстрації домену та хостингу, унеможливлює їх ідентифікацію, та вказує на те, що власники веб-сайту визнають ймовірність несення відповідальності за поширення недостовірної інформації, а тому, враховуючи роз`яснення п.13 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року за №1, єдиним законним способом відновити порушені права є встановлення факту недостовірної інформації. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про інформацію» одним з основних принципів інформаційних відносин є достовірність та повнота інформації. У даному випадку поширена у мережі Інтернет інформація не є оціночним судженням, а є фактичними твердженнями про ті чи інші події, оскільки через такі твердження складається негативна думка спільноти про заявника, як про особу, та його ділову репутацію. Так, у наведеній інформації містяться висловлювання щодо заявника, що створює негативні обговорення в мережі Інтернет про особу заявника та його трудову діяльність, що виключають навіть натяки на висвітлення автором статті власних оціночних суджень чи вираження суб`єктивної думки і поглядів про ті чи інші обставини. Фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію. Збирання, зберігання, використання і поширення інформації про особисте життя фізичної особи без її згоди не допускаються, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності. Фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел (інформація органів державної влади, органів місцевого самоврядування, звіти, стенограми тощо), не зобов`язана перевіряти її достовірність та не несе відповідальності в разі її спростування. Фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел, зобов`язана робити посилання на таке джерело (стаття 302 ЦК України). Під час розгляду справи Судом встановлено, що за змістом поширена інформація є недостовірною, оскільки спростовується наявними у справі належними та допустимими доказами, якими підтверджено, що заявник не був ані підозрюваним, ані обвинуваченим, відносно заявника та членів його родини не порушено кримінальних справ, ані заявник, ані члени його родини, ані компанія, засновником якої він є, не знаходились та не знаходяться в жодному санкційному списку, компанія заявника не має податкового боргу та містить інших засновників, ніж ті, що вказані у статті. За своїм характером поширена інформація є негативною, така інформація принижує честь, гідність та ділову репутацію заявника та порушує конституційний принцип презумпції невинуватості (стаття 62 Конституції України). Викладена у статті інформація жодними доказами не підтверджена, натомість ця інформація спростовується наданими заявником належними та допустимими доказами. У відповідності до положень ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Зазначений спосіб встановлення факту недостовірності інформації та її спростування знайшов відображення у судовій практиці, зокрема, рішеннями по справах №638/11327/16-ц, 766/3910/17, 361/6300/20, №361/9237/20 та ін. З огляду на зазначене та додані докази, заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved