Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про виділ в натурі частки із нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, посилаючись на те, що 23 травня 1991 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, за яким стала власником частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель), за адресою [ADDRESS] . У зазначеному будинку вона проживала з 1969 року, і на даний час користується та утримує свою частину житла належним чином. 8 серпня 2013 року отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме на земельну ділянку площею 0,0973 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою смт.Іванків, Іванківський район, Київська область. Таким чином, стала власником зазначеної земельної ділянки (що підтверджено рішенням Іванківської селищної ради від 20.01.2012 р.), розташованої за адресою [ADDRESS] . На вказаній земельній ділянці знаходиться будинок, в якому проживає. 11 березня 2020 року я отримала, на замовлення, технічний паспорт на вказаний будинок та господарські будівлі, за адресою [ADDRESS] . Загальна площа будинку складає 152,3 кв.м., житлова площа 85,4 кв.м. За її пропозицією, в технічний паспорт були внесені будинок (всі приміщення) та господарські будівлі якими фактично користуються сторони на даний час, тобто з виділенням конкретно позивачу та відповідачам рівних частин житла. Земельна ділянка також була раніше виміряна в 2020 році та поділена на дві частини, які мають нерівноцінні розміри. 21 січня 2021 року позивач отримала рішення Іванківської селищної ради за №64 про те, що належна їй частина житлового будинку змінила юридичну адресу: замість адреси « [ADDRESS] » правильним вважати адресу « [ADDRESS] ». На цей час позивач бажає виділити в натурі належну їй частку у власності на будинок та господарські споруди для повноцінного користування. Проте, з відповідачами позивач не можу дійти згоди з питання визначення, які саме приміщення та господарські будівлі підлягають виділенню в її користування, згідно моєї частки. За таких обставин, оскільки між сторонами не досягнуто домовленості про поділ в натурі житлового будинку та господарських будівель та споруд, що призвело до неможливості вчинити договір про поділ цього майна, в порядку, передбаченому ч.3 ст.367 ЦК України, у позивача виникла необхідність звернутися до суду за захистом свого майнового права, шляхом здійснення поділу домоволодіння, відповідно до частки кожної із сторін у спільній власності з метою припинення права спільної часткової власності на це майно. Як випливає із технічного паспорту житлового будинку, його конструктивні елементи збудовані таким чином, що кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним входом. І фактично ці входи існують, на даний час. За таких обставин, позивач вважає технічно можливим, законним і справедливим поділу будинку та надвірних будівель. Після виконання частини шостої статті 187 ЦПК України, ухвалою суду від 26 вересня 2022 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, та призначено підготовче засідання на 3.11.2022 року. 24.11.2022 року до суду надійшла уточнена позовна заява. 24.11.2022 року до суду від відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнали. 19.01.2023 року суду надійшла уточнена позовна заява. Разом з уточненою позовною заявою до суду від позивача про розгляд справи без її участі, вимоги підтримує та відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають. В судове засідання, призначене на 21 лютого 2023 року сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, суд враховує заяви від сторін про розгляд справи без їх участі. Суд, дослідивши матеріли справи, вважає що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.05.1991 року державним нотаріусом Іванківської державної нотаріальної контори, посвідчено, що на підставі статті 529 ЦК Української РСР спадкоємцями майна [PERSON] , померлого [INFO] є в рівних частках кожній: його дочка [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] . Спадкове майна на яке видано свідоцтво складається з частини житлового будинку з відповідно частиною надвірний будівель, що знаходиться в [ADDRESS] , розташованого на земельній ділянці розміром 2000 кв.м., і належав [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку, посвідченого поліською державною нотаріальною конторою 20.06.1961 року за реєстром №686 і зареєстрованого в Київському міжміському бюро темничної інвентаризації 23.05.1991 року під №686. Будинок дерев`яний розміром жилої площі 66.3 кв.м. в плані під літерою «А», чотири сараї «Б, Д, Е, З», дві вбиральні «В, Ж», літня кухня «Г», водопровід, огорожа . Оцінка всього спадкового будинку 12734 карбованців. Свідоцтво зареєстровано у встановленому законом порядку. Рішенням Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області від 20.01.2012р. №VЙ-26-915, затверджено технічну документацію із видачі державного акта на право власності на земельну ділянку в [ADDRESS] , якою остаточно визначено розмір та площа земельної ділянки - 0.0973га для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд гр. [PERSON] . Передано безкоштовно у власність гр. [PERSON] земельну ділянку загальною площею 0,0973 га для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] , про що зробити запис у книзі реєстрації громадян, яким безоплатно передано земельні ділянки у власність та зробити відмітку у паспорті або документі, що його замінює. Землевласнику використовувати передану у власність земельну ділянку за цільовим призначенням з дотриманням вимог земельного та природного законодавства, що визначено ст. 96 Земельного Кодексу України. Контроль за виконанням даного рішення покладено на постійну комісію з питань земельних відносин, екології, агропромислового комплексу та соціального розвитку села. Згідно свідоцтва про право власності від 08.08.2013р. індексний номер 7710636, власником земельної ділянки, розташованої у Київській області Іванківський район, смт.Іванків, кадастровий номер 3222055100:01:016:0139, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка 0,093га є [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , паспорт громадянина України, серія і номер [NUMBER] , виданий 28.08.2002 виданий Іванківським РВ ГУ МВС України в Київській області (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №7711010 від 08.08.2013 14:44:36). Рішенням Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області №64 від 25 січня 2021 року за заявою [PERSON] змінено юридичну адресу 1/2 частини житлового будинку, власником якої є гр. [PERSON] : [ADDRESS] на [ADDRESS] . З наданої суду довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні будинку осіб №5245 від 28 грудня 2021 року, встановлено, що власником житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] є [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №247285698 від 09 березня 2021р. власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (загальна площа 152,3 кв.м., житлова площа 85,4 кв.м.) є [PERSON] . Загалом нерухоме майно, яке знаходиться у спільній частковій власності позивача та відповідачів складається з: житлового будинку «А», загальною площею 152,30 кв.м., житловою площею 85,4 кв.м., прибудови «а1, а2, а3», веранди «а4», тамбур «а5», ганок «а6» та господарські будівлі: літня кухня «Г,О», сарай «Д,Е,З,У», вбиральня «Ж,Ф», гараж «С,Т», погріб «Х», навіс «Ч», огорожа №1-5, вигрібна яма №6,7, вимощення №Й. Згідно звіту про оцінку майна на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 152,3 кв.м., житловою площею 85,4 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , убачається що вартість будинку станом на 18 серпня 2022 року становить 668023 грн. Ринкова вартість частини житлового будинку складає 334011,50 грн. Згідно зі ст. ст. 321, 317, 319 ЦК України право власності є непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до положень ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності спільною частковою власністю. Частиною першою ст. 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна це перехід частини, цього майна у власність, учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Ще з 1991 року позивач проживає у вищевказаному будинку із таким же розподілом часток і в такому самому складі приміщень. На даний час жодних змін в будинку та господарських будівлях не здійснено, територія подвір`я чітко визначена і розподілена між співвласниками. Частина житлового будинку та господарські будівлі і споруди, що пропонуються виділу існують окремо від частини інших співвласників (відповідачів). Частина житлового будинку, що належить позивачу має окремий особовий рахунок, незалежну систему опалення, є окремі господарські споруди, якими вони користуються і окреме подвір`я, що відмежоване від території подвір`я відповідачів огорожею та окрему адресу. Адреса частини будинку позивача [ADDRESS] , а адреса частини будинку відповідачів - [ADDRESS] . Згідно висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна № 1 від 11.01.2023 р. складеного ТОП «Проект Буд Плюс» видано власникам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 травня 1991 року за №1-564 та свідоцтва про право власності на житло за № [NUMBER] від 12 травня 1998р. Склад новоутворених об`єктів нерухомого майна: 1.Житловий будинок «А» з прибудовою «а1», тамбуром «а5», ганком «а6», загальною площею 70,1 кв.м., житловою площею 42,4 кв.м., літня кухня «Г», сараї «Д,Е,З», вбиральня «Ж», гараж «С», погріб «Х», навіс «Ч», огорожа №1,2,5, вигрібна яма №6, вимощення Й. 2.Житловий будинок «А» з прибудовою «а2, а3», верандою «а4», загальною площею 82,2 кв.м., житловою площею 43,0 кв.м., літня кухня «О» з погребом «О1», сарай «У», вбиральня «Ф», гараж «Т», огорожа №3,4, вигрібна яма №7. Обидві частини житлового будинку мають окремі ізольовані виходи на окремі приватизовані земельні ділянки для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, а також окремі господарські будівлі. За технічними показниками об`єкт може бути поділено. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі. доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Співвласники відмовляються від укладання нотаріально посвідченого договору про виділ у натурі частки нежитлової будівлі, що є перешкодою для реалізації права власності за власним розсудом. За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені статтею 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Норми статей 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України, як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Відповідно до частини першої статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1., 2.4. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна від 18 червня 2007 року № 55, поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюється відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Системний аналіз правових норм статей 183, 358, 364 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності,є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Оскільки учасники спільної часткової власності мають право власності на зазначене майно пропорційно своїй частки в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен виділити його співвласнику таку частину житлового будинку та нежитлових будівель, яка відповідає розміру та вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Такий висновок щодо застосування відповідних норм права викладено у постанові Верховного Суду від 17.04.2019 року у справі № 545/3753/16-ц, провадження № 61-40289 св 18. Згідно ч. 3 ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у, натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньої згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Як випливає з положення ч.1 та ч.3 ст. 367 ЦК України, поділ в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути здійснено за домовленістю між співвласниками, шляхом укладання договору про поділ нерухомого майна, який повинен бути вчинений у письмовій формі з обов`язковим його нотаріальним посвідченням учасниками правочину. Проте, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту. Відповідно до п. 56 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015, для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу, виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності, та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників, подаються: 1) договір про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне рішення суду; 2) документи, передбачені пунктом 54 цього Порядку, крім документа, що посвідчує право власності на нерухоме майно до його поділу або виділу в натурі частки. За змістом положень статей 21, 24, 41 Конституції України та статей 319, 358 Цивільного кодексу України всі громадяни є рівними у своїх правах, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 Цивільного кодексу України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Пунктом 2.6. глави 2 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 № 55, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 6 липня 2007 р. за № 774/14041, передбачено підготовку суб`єктами господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна, Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна. Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав. На підставі викладеного суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved