Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

Заступник керівника Черкаської обласної прокуратури в інтересах Держави в особі Черкаської міської ради звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області із позовною заявою до [PERSON] про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності, державної реєстрації права приватної власності на майно. Позивач в обґрунтування заявлених вимог зазначає, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у власності Черкаської міської ради перебуває комплекс бази відпочинку вчителів, розташований за адресою: [ADDRESS] . Складовою частиною об`єкта є будинок відпочинку з навісом Р-1,р. Датою державної реєстрації відповідного права є 02.10.2018, номер запису 28455767, реєстраційний номер об`єкта нерухомості 1184660171249. При цьому, державним реєстратором прав на нерухоме майно виконавчого комітету Мошнівської сільської ради Кожухарем С.А. 13.12.2018 прийнято рішення № 44581852 про реєстрацію права власності [PERSON] на будинок для відпочинку з навісом Р-1,р. за адресою: [ADDRESS] та здійснено запис № 29420081, реєстраційний номер об`єкта нерухомості 1671109471249. Прокурором оскаржено вказану реєстрацію права власності до суду у 2020 році, проте у зв`язку із законодавчими змінами Черкаським апеляційним судом 26.03.2021 у справі № 707/105/20 частково задоволено апеляційну скаргу представника відповідачів на рішення Черкаського районного суду від 16.10.2020 за позовом прокуратури Черкаської області в інтересах Черкаської міської ради до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про повернення приміщень та скасування державної реєстрації. Скасовано рішення Черкаського районного суду від 16.10.2020 в частині скасування записів про проведену державну реєстрацію права власності за відповідачами та відмовлено в цій частині позовних вимог, водночас зобов`язано, зокрема, [PERSON] повернути Черкаській міській раді будинок відпочинку з навісом Р-1 ,р, за адресою: [ADDRESS] . У 2021 році прокурор звернувся до суду з позовом щодо скасування вже державної реєстрації права власності з одночасним припинення відповідного речового права за [PERSON] на будинок відпочинку з навісом Р-1,р, за адресою: [ADDRESS] . Водночас ухвалою Черкаського районного суду від 27.01.2022 у справі № 707/836/21 закрито провадження в частині позовних вимог до [PERSON] . Оскільки в ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] помер [INFO] . Представником відповідача повідомлено, що з заявами про прийняття спадщини спадкоємці не звертались. Проте, з метою організації примусового виконання рішення Черкаським районним судом у справі № 707/105/20 в частині повернення Черкаській міській раді будинку відпочинку з навісом Р-1,р' виконавчим комітетом Черкаської міської ради здійснено запит до Другої Черкаської державної нотаріальної контори. Згідно інформації наданої нотаріусом від 26.04.2022 року №769/01-16, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , спадкова справа не заводилася. Відповідно до довідки управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 09.05.2022 №6152-01-10 вбачається, що станом на 18.04.2021 року за місцем проживання та реєстрації померлого [PERSON] , була зареєстрована [PERSON] За даними відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 08.06.2022 року №1992/23.23-04-05 остання є дружиною померлого. Ухвалою Черкаського районного суду від 06.07.2022 у справі № 707/105/20 встановлено, що [PERSON] своїми конклюдентними діями прийняла спадщину після смерті [PERSON] , відповідно є його спадкоємицею. Відповідно до ухвали суду від 02.02.2022 року про відкриття провадження, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, а тому суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у ній докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Міська база відпочинку вчителів у [ADDRESS] , створена у 1969 році на підставі рішення виконкому Черкаської міської ради депутатів трудящих від 07.05.1969. Згідно рішення Черкаського обласного виконавчого комітету від 10.06.1980 № 358, Черкаському обкому профспілки працівників освіти за рахунок земель управління захисних споруд на Кременчуцькому водосховищі Черкаського району відведена земельна ділянка площею 1,67 га під базу відпочинку вчителів. Рішенням Черкаської обласної ради народних депутатів від 28.10.1994 «Про вилучення і надання земельних ділянок для несільськогосподарських потреб» Відділу освіти виконкому Черкаської міської ради під базу відпочинку була надана земельна ділянка 1,67 га у межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району. Розпорядженням голови Черкаської районної державної адміністрації від 14.09.1995 № 47-р управлінню освіти Черкаського міського виконавчого комітету для забезпечення потреб бази відпочинку вчителів с. Свидівок Черкаського району виділено земельну ділянку. Державний акт на право постійного користування землею площею 1,67 га для розміщення бази відпочинку 22.09.1995 виданий Управлінню освіти Черкаського міськвиконкому. Згідно з інформацією, відображеною у Витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та Витязі з технічної документації про нормативно - грошову оцінку, дана ділянка відноситься до земель рекреаційного призначення, вид використання - під базу відпочинку вчителів. Якщо право постійного користування виникло в суб`єкта господарювання до 01.01.2002 (дня набрання чинності діючим Земельним кодексом України), після цієї дати воно продовжує зберігатися. Таким чином, Департамент освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради, як правонаступник управління освіти Черкаського міського виконавчого комітету, користується земельною ділянкою на підставі державного акту на право постійного користування земельною ділянкою та не був зобов`язаний вчиняти дії, пов`язані із переоформленням такого права та не може бути протиправно його позбавлений. Частиною 1 ст. 92 Земельного кодексу України визначено, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Крім того, відповідно до наказу Відділу освіти виконкому Черкаської міської ради народних депутатів від 19.05.1995 затверджено положення про міську базу відпочинку вчителів. Майно бази відпочинку належало до комунальної власності міста і складало 54 літні будинки та господарські споруди, що перебували на балансах загальноосвітніх закладів. Згідно із рішенням Черкаської міської ради від 26.06.2003 «Про перелік об`єктів права міської комунальної власності та уповноважених органів, яким вони передаються в оперативне управління» комплекс будівель у [ADDRESS] , знаходиться у власності Черкаської міської ради, оперативному управлінні - Управління освіти Черкаського міськвиконкому. Відповідно до рішення Черкаської міської ради від 12.06.2018 № 2-3408 «Про внесення змін до рішення Черкаської міської ради від 26.06.2003 «Про перелік об`єктів права міської комунальної власності та уповноважених органів, яким вони передаються в оперативне управління» комплекс будівель у [ADDRESS] , знаходиться в оперативному управлінні Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради. Рішенням Черкаської міської ради від 12.06.2018 № 2-3419 «Про визначення балансоутримувачів комунального майна м. Черкаси» вказане майно закріплено на балансовому обліку Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради та комунальних закладів освіти міста. Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі № 707/376/14-ц від 24.07.2019 залишено без змін рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 10.12.2015 та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 24.01.2017, якими визнано недійсними прилюдні торги, проведені 05.10.2012 на підставі договору № 24-0100/12 від 18.09.2012 про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, визнано недійсними та скасовано свідоцтва, якими посвідчено право власності на майно, що знаходиться по [ADDRESS] , в тому числі, свідоцтво від 17.10.2012, яким посвідчено права власності [PERSON] на будинок відпочинку з навісом Р-1,р. Незважаючи на те, що рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 10.12.2015 в частині скасування свідоцтва від 17.10.2012, яким посвідчено право власності [PERSON] на будинок відпочинку, що входять до цілісного майнового комплексу, набрало законної сили 24.01.2017, [PERSON] 11.12.2018 звернувся до державного реєстратора із заявою про проведення державної реєстрації права власності на вказаний будинок для відпочинку. Як підставу для реєстрації права власності [PERSON] подав свідоцтво про право власності № [NUMBER] від 17.10.2012, згідно якого придбано спірне майно, та довідку ОК «Дніпро-2003», про те, що він дійсно є членом кооперативу та власником нерухомого майна. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно датою реєстрації права власності Черкаської міської ради на комплекс бази відпочинку вчителів, розташований за адресою: [ADDRESS] , складовими частинами якого є спірні будинки є 02.10.2018. Датою реєстрації відповідних прав [PERSON] є 11.12.2018, проте він не подавав документи, що підтверджували б припинення права власності Черкаської міської ради або перехід відповідних прав від органу місцевого самоврядування до відповідача. У частині другій статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній на час прийняття рішення) передбачено, що державний реєстратор, зокрема; встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. Відповідно до частини четвертої цієї статті державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації. У пункті 1 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зазначено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають право власності та речові права на нерухоме майно. Відповідно до частини першої статті 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Особа може набути право власності на нерухоме майно у разі наявності на певному речовому праві земельної ділянки, виділеної для мети будівництва. Згідно з абз. 2 пункту 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 № 553), під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор обов`язково використовує відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, а також відомості з інших інформаційних систем, доступ до яких передбачено законодавством, у тому числі відомості з Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів. Державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями (ч. З ст. 10 Закону). Проте, державним реєстратором всупереч вимог ст. 10 Закону прийнято рішення про реєстрацію права власності стосовно відповідачів, в той час як Черкаська міська рада - за даними Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно - залишалася власником спірних будинків для відпочинку, а Департамент освіти та гуманітарної політики є суб`єктом в оперативному управлінні якого знаходяться будинки для відпочинку, земельна ділянка під ними належить Департаменту на праві постійного користування. Згідно з пунктами 4, 5 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній на час прийняття рішення) у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 327 ЦК України у комунальній власності є майно, у т.ч. грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. Частиною 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. Статтею 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено статус міських рад, як органів місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України), що він може реалізовувати на власний розсуд. Тобто лише власник має право визначати юридичну долю свого майна, тому числі й шляхом надання майна іншим особам, а також повернення вилучення) цього майна від відповідних суб`єктів. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно п. 30 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» питання прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради. Частиною 5 ст. 60 Закону визначено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують всі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування й оренду. Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» загальними засадами державної реєстрації прав є обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. З ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пп. «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому пп. «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. Враховуючи викладене, та приймаючи до уваги те, що судом достовірно встановлено, що Черкаська міська рада не приймала рішення щодо передачі або відчуження майнового комплексу - Міської бази відпочинку вчителів, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Спадкодавець відповідача зареєстрував право власності після визнання недійсними прилюдних торгів, проведених 05.10.2012 на підставі договору № 24-0100/12 від 18.09.2012 про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, та визнання недійсним та скасування відповідного свідоцтва про право власності, тобто після того як відпала правова підстава для набуття такого права власності, володіння та користування. При цьому, підставою реєстрації спадкодавцем відповідача права власності на спірний будиночок у 2018 році стало саме Свідоцтво від 17.10.2012, що було скасовано. З вказаних правових підстав суд доходить висновку, що рішення державного реєстратора про проведену державну реєстрацію права власності спадкодавця відповідача на спірне майно, за адресою: [ADDRESS] підлягає скасуванню. Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги прокурора доведені та знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому позов є обґрунтованим та законним, в зв`язку з чим, підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, відповідача підлягає судовий збір в розмірі 2481 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved