Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

Позивачка 10.11.2022 звернулася до суду з зазначеним позовом, просить розірвати шлюб, укладений між сторонами у справі, зареєстрований 18.02.2020 Шевченківським районним у м.Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), запис в книзі реєстрації актів про одруження №32. За змістом позовної заяви сторони перебувають у шлюбі з 18.02.2020, спільних дітей не мають. Відповідач після початку військової агресії РФ проти України не змінював місце реєстрації, постійно мешкав у с.Шевченка Якимівського району Запорізької області, яке відноситься до тимчасово окупованих територій. Основна причина припинення шлюбу, як зазначає позивачка, - різні погляди подружжя на життя, інтереси та сімейні обов`язки. Позивачка стверджує, що спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння. Надання строку на примирення не виправить стан шлюбних відносин, адже між сторонами у справі припинені фактичні подружні стосунки й ведення спільного господарства. На підставі наведеного, враховуючи неможливість розірвання шлюбу в позасудовому порядку, адже відповідач не залишив окупованої території, із посиланням на ст.51 Конституції, ст. 24, 56, 104, 105, 112 СК України, 3-5, 76-81,175-177 ЦПК України, оскільки подальше збереження шлюбу неможливе, суперечить інтересам позивачки, [PERSON] просить задовольнити позовну заяву. Ухвалою судді від 29.11.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Інших процесуальних дій у справі судом вчинено не було. Сторони в судове засідання не з`явились. [PERSON] відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України подала до суду заяву за вх.№ від 02.02.2023 про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду повідомлявся відповідно до ч.1 ст.128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, що підтверджено відповідними доказами у справі. Про причини своєї неявки відповідач суд не повідомив, не скористався своїм правом, передбаченим ч.1 ст.191 ЦПК України, до матеріалів справи відзиву на позовну заяву не подав. Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Судові повістки, надіслані за адресою можливого проживання відповідача у м.Запоріжжі, повернулись без вручення із приміткою «за закінченням строку зберігання». Ч.4 ст.223 ЦПК України передбачено, що, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Як врегульовано ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому у відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України, враховуючи думку позивачки, дотримання вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, а саме ухвалює згідно з ч.1 ст.281 ЦПК України розглядати справу в заочному порядку. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Судом встановлено, що згідно із засвідченою копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Шевченківським районним у м.Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) 18.02.2020, між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований вказаним органом реєстрації актів цивільного стану, актовий запис №32. Сторони не мають спільних дітей, на час звернення до суду й дату розгляду справи спільне господарство не ведуть, відповідно, подружні відносини між [PERSON] та [PERSON] припинені. Стосовно наявності майнового спору між сторонами під час провадження справи в суді подружжям не повідомлено. За приписами ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. За нормою ч.3 ст.56\~СК\~України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За змістом ч.2 ст.104, ч.3 ст.105\~СК\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За наявності законних підстав, судом встановлено, що позов підлягає задоволенню, оскільки збереження сім`ї суперечить інтересам позивачки, вжиття заходів щодо примирення подружжя відповідно до ст.111\~СК\~України суд не вважає за доцільне. Ст.113\~СК\~України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідних клопотань позивачкою до суду не подано. Відповідно до ч.8\~ст.6 Закону України «Про судовий збір»\~розподіл судового збору між сторонами здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи наведені процесуальні норми, суд дійшов висновку про необхідність стягнення на користь позивачки з відповідача судового збору у сумі 992,40 гривень (за подання позовної заяви до суду), із врахуванням задоволення позовних вимог в повному обсязі. На виконання ч.7 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» №2398VІ від 01.07.2010, ч.2 ст.115 СК України, копію рішення суду, яке набрало законної сили, необхідно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Outcome: approved