Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-23 00:00:00

13 грудня 2022 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Позивач [PERSON] посилається в обґрунтування своїх вимог на те, що з 25 вересня 2018 року на праві приватної власності їй належить квартира в житловому будинку по [ADDRESS] . В цій житловій квартирі зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] , який є попереднім власником квартири, та відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які є членами сім`ї попереднього власника. Після продажу об`єкта нерухомого майна відповідачі, не знявшись з реєстрації в квартирі, звільнили її та виїхали в с.Шатава Маківської сільської територіальної громади Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, де з того часу постійно проживають. Реєстрація відповідачів у вказаній житловій квартирі порушує права позивача як власника нерухомого майна, оскільки остання не має можливості вільно користуватись та розпоряджатись своєю власністю. На підставі викладеного позивач [PERSON] просить суд визнати відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням по [ADDRESS] . 16 грудня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, учасникам справи встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень. 02 лютого 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позов. В судове засідання відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не з`явились, причин своєї неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їхньої відсутності не подавали, відзиву на позовну заяву не подавали. Про дату, час та місце розгляду справи відповідачі повідомлялась належним чином шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами із повідомленням за адресою місця їхнього проживання. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу заочно, за відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі доказів. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що позивач [PERSON] постійно проживає по [ADDRESS] . Попереднім власником квартири був відповідач [PERSON] , який проживав там разом зі своєю сім`єю - відповідачами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Після продажу нерухомості відповідачі виїхали з квартири та з того часу їх більше ніхто не бачив. Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення учасників справи, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. З 25 вересня 2018 року на праві приватної власності позивачеві [PERSON] належить квартира в житловому будинку по [ADDRESS] . Право власності позивача підтверджується договором купівлі-продажу квартири, укладеним 25 вересня 2018 року між [PERSON] , який діяв за дорученням від імені продавця [PERSON] , та покупцем [PERSON] . Договір посвідчено 25 вересня 2018 року приватним нотаріусом Дунаєвецького районного нотаріального округу Магера Н.Ф. та зареєстровано в реєстрі за номером 274. 25 вересня 2018 року право власності позивача зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 28079997. У житловій квартирі позивача зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] , який є попереднім власником квартири, та відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які є членами сім`ї попереднього власника. Після продажу об`єкта нерухомого майна відповідачі, не знявшись з реєстрації в квартирі, звільнили її та виїхали в с.Шатава Маківської сільської територіальної громади Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, де з того часу постійно проживають. Реєстрація особи у жилому приміщенні передбачає ряд прав такої особи, зокрема, право на користування житлом. Оскільки відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не є членами сім`ї власника житлової квартири [PERSON] , тому право відповідачів на користування спірним житлом пов`язано з його наймом. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України Згідно ч.1 ст.383 ЦК України в ласник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ч.1 ст.150 ЖК України г ромадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Отже, права членів сім`ї власника будинку на об`єкт власності є похідними від прав самого власника. Таким чином, право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членом сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Таку позицію висловив Верховний Суд України в постанові № 6-158цс14 від 05 листопада 2014 року, яка за приписами ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов`язковою для всіх судів України. Передбачаючи право власника житлового будинку на відчуження цих об`єктів, закон не передбачив при цьому перехід прав і обов`язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом (житлового сервітуту) членів сім`ї колишнього власника у випадку зміни власника будинку. Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК України збереження такого права користування житлом передбачено лише для членів сім`ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, при умові збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна. Зазначені висновки не суперечать нормам ст.47 Конституції України, ст.9 ЖК України та ст.311 ЦК України, оскільки право на житло (користування ним та усунення перешкод у користуванні ним) підлягає захисту лише у випадку порушення прав особи. Таким чином, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, в тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Визначальним для захисту права на підставі вказаних норм закону є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). За таких обставин суд приходить до висновку, що оскільки відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які не є членами сім`ї позивача [PERSON] , не проживають за місцем реєстрації та створюють останній перешкоди у користуванні та розпорядженні своїм майном, тому вказане порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням. На підставі викладеного суд вважає можливим задовольнити позов та визнати відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням по [ADDRESS] .

Outcome: approved