Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

У вересні 2021р. АТ «КРЕДОБАНК» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 246278,31 грн., суму сплаченого судового збору та витрати на професійну правничу допомогу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26.04.2019р. між Акціонерним товариством «КРЕДОБАНК» та відповідачем було укладено кредитний договір №24080/2019, згідно з яким відповідачу було надано кредит в сумі 731880,24 грн. та відкрито рахунок № [NUMBER] . Відповідачем умови кредитного договору щодо повернення коштів, не виконані, тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість в розмірі 246278,31 грн., з яких: 241923,92 грн. - заборгованість за кредитом; 4354,39 грн. - за пенею. У судове засідання представник позивача не з`явився, ним 17.02.2023р. було подану заяву, в якій останній просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, стосовно винесення заочного рішення - не заперечував. Від відповідача відзив на позов до суду не надходив, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за зареєстрованим місцем проживання відповідачки. В судові засідання 19.01.2022р., 29.03.2022р., 02.09.2022р., 24.11.2022р. та 28.02.2023р. відповідач не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином. Окрім того секретарем судового засідання було додатково повідомлено [PERSON] про час та місце розгляду справи шляхом направлення SMS- повідомлення на номер телефону [NUMBER] , що підтверджується довідкою про доставку SMS-повідомлення від 25.11.2022р. Згідно з ч.1 ст.174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст.211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно ст. ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Боржник зобов`язаний виконати свій обов"язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов"язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. Як свідчать матеріали справи, 26.04.2019р. між Акціонерним товариством «КРЕДОБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 24080/2019, відповідно до умов якого відповідачу надан кредит в розмірі 731880,24 грн., зі стороком кредитування до 25.04.2026р., та зі сплатою пені у разі несвоєчасного виконання грошових зобов`язань, розмір якої не може перевищувати 15% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання (а.с. 15-17, п 5.1. кредитного договору). Банком зобов`язання за договором виконано, що підтверджується меморіальними ордерами №24491705 та № 24493423 від 02.05.2019 року (а.с.9-10) та випискою про рух коштів по рахунку [PERSON] за період 26.04.2019 року по 23.06.2021 року (а.с. 11-14). Судом встановлено, що між сторонами 26.04.2019р. укладено договір застави №2673, предметом якого є автомобіль марки NISSAN, модель X-TRAIL, дата випуску 2018р., № кузова: [NUMBER] , об`єм двигуна - 1598 куб. см., колір - зелений, реєстраційний номер [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] . Відповідно до договору застави №2673 заставна вартість автомобіля 717600,00 грн. (а.с. 19,22). Згідно матеріалів виконавчого провадження ВП №63465729 від 02.11.2020р., відкритого на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. № 2676 від 25.09.2020р., транспортний засіб марки NISSAN, модель X-TRAIL, дата випуску 2018р., № кузова: [NUMBER] , об`єм двигуна - 1598 куб. см., колір - зелений, реєстраційний номер [NUMBER] , реалізовано на електронних торгах 25.01.2021р. за 607750,00 грн., що підтверджується протоколом № 523203 проведення електронних торгів від 25.01.2021р. (а.с. 25-34). З постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 63465729 від 12.02.2021р. вбачається, що отриманих коштів від реалізації майна недостатньо для задоволення вимог стягувача, залишок боргу становить 243088,40 грн. (а.с. 30). Позивач, що 18.05.2021р. надіслав відповідачу досудову-вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості у розмірі 241923,92 грн. (а.с.35). Відповідач не виконала умов кредитного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість перед позивачем, яка станом на 23.06.2021 р. складає 246278,31 грн., з яких: 241923,92 грн. сума заборгованості за кредитом; 4354,39 грн. заборгованість за пенею, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором 24080/2019 від 26.04.2019р. та розрахунком пені по простроченій заборгованості (а.с.7, 8). Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Приписами ст.546 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Частиною 1, 3 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Матеріалами справи встановлено, що відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором №24080/2019 від 26.04.2019 року належним чином не виконала, а отже зобов`язана повернути позивачу борг за договором в загальному розмірі 246278,31 грн. Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 24627,83 грн. Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення, за рахунок іншої сторони. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018р. у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018р. у справі № 814/698/16. В обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача було подано копію першої та останньої сторінок договору про надання правової допомоги від 11.02.2019р. (а.с.46), які не містять змісту щодо предмета договору та ціни, порядок оплати послуг адвоката, також відсутні акт приймання-передачі наданих послуг, квитанція про сплату витрат на правничу допомогу. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Однак, позивачем по справі в обґрунтування понесених витрат на правничу допомогу додано лише копію Договору про надання правової допомоги без подання доказів, що правова допомога була надана в межах даної цивільної справи. Також не надано детального опису виконаних робіт та доказів сплати гонорару, інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Крім того, в матеріалах справи відсутній акт про виконання робіт, який складається між виконавцем та клієнтом, який би підтверджував вид надання правової допомоги та їх вартість. За вказаних обставин, суд вважає недоведеними заявлені витрати в сумі 24627,83 грн. на правничу допомогу, тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню з судовий збір в розмірі 3628,86 грн.

Outcome: approved