Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з 25.04.2014 року вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільних дітей - сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Останнім часом стосунки з відповідачем погіршились, а з березня 2022 року стали морально важкими та вкрай нестерпними. Відповідач ставав дедалі агресивнішим, неадекватним, з частою зміною настрою. Почав спілкуватись грубими словами, принизливо фізично поводитись із нею та дітьми, їх вихованням та піклуванням не займався. У відповідача відсутнє поняття класичної моделі сім`ї та сімейного життя, що будується на коханні і повазі один до одного. В літку 2022 року він в стані алкогольного сп`яніння вдарив старшого сина кулаком в плече, наче свого однолітка. Через декілька днів, в стані чергового нападу агресії, вдарив і її. З того часу, а саме з 02.08.2022 року, вони не проживають разом, не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбно-сімейні відносини. Фактично сім`я припинила своє існування. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим. Даний позов зареєстровано в Дніпровському районному суді м. Києва 21.12.2022 року. 22.12.2022 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями. 23.12.2022 року здійснено запит до Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» щодо відомостей про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані відповідача. 29.12.2022 року надійшла відповідь з Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА». Ухвалою від 23.01.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. 08.02.2023 року зареєстровано відзив на позовну заяву, де відповідач зазначив про те, що в їх сім`ї все будо добре, однак через повномасштабне вторгнення РФ в Україну вони разом з дружиною та дітьми виїхали за кордон, та проживають в Німеччині, де їх забезпечили всім необхідним та виплачують кошти. Після переїзду батьків дружини до них у Німеччину, вона (позивач) потрапила під вплив своєї матері. З того часу, позивач не пускає його до житла, не дає можливості спілкуватись з дітьми йому та його батькам, які також переїхали до Німеччини. Крім того, дружина зверталась до місцевого суду, однак, суд став на його бік. Погрожувала йому і депортацією, з метою вирішення питання через свого родича в СБУ, відправкою його на війну, під Бахмут . Проте, він не полишає надії на примирення. Однак, з урахуванням того, що шлюб ґрунтується на добровільних засадах, не заперечував щодо задоволення позову, строк на примирення просив не надавати. Також, просив зобов`язати позивача не перешкоджати йому виконувати батьківські обов`язки та встановити час для спілкування з дітьми. Оскільки розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, розгляд проводиться по матеріалах справи. Клопотання по суті спору та з процесуальних питань сторонами не подавалися. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. В суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 25.04.2014 року, мають спільних дітей - сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Згідно ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтями 110, 112 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що примиритися, зберегти сім`ю сторони не бажають, просить розірвати їх шлюб. Враховуючи викладене, суд вважає недоцільним збереження такої сім`ї. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. З приводу прохання відповідача щодо усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дітей і встановлення часу зустрічей, суд зауважує, що дане питання не може бути вирішено в рамках цієї справи. Діюче законодавство України визначає право на захист порушеного права шляхом звернення особи до відповідних органів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір - 992,40 грн., дані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved