Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси із заявою про встановлення факту неправильності запису в акті цивільного стану, і внесення змін в актовий запис про смерть. В обґрунтування заяви зазначила, що у [INFO] померла її двоюрідна сестра [PERSON] , [INFO] , після смерті якої відкрилась спадщина. Заявник у встановлений строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак, було виявлено помилку в актовому записі, що перешкоджає встановленню та доведенню факту родинних відносин, а саме, в актовому записі прізвище сестри записано, як «[PERSON]», в той час, як всі документи були видані на прізвище «[PERSON]». На підставі викладеного заявник просить встановити факт неправильності запису в актовому записі № 795 від 20.01.2022 року зробленого Відділом ДРАЦС у м. Одесі, що полягає в неправильному написанні прізвища померлої [PERSON] . Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 25 січня 2023 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено дату, час і місце проведення судового засідання. В судове засідання заявник [PERSON] не звилась, разом з цим, 08.02.2023 року (вх. № 3476) надійшла заява за підписом заявника, згідно якої остання просить розгляд справи провести за її відсутності, та задовольнити вимоги заяви (а.с.24). Представник заінтересованої особи: Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання також не з`явився, представник 14.02.2023 року (вх. № 1097) надіслав відзив на заяву (а.с.25-26), згідно якого представник зазначає, що просить розгляд справи провести за його відсутності, та вирішення питання по суті заявлених вимог залишає на розсуд суду. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У зв`язку з наявністю заяви про можливість проведення розгляду справи за відсутності заявника та належного повідомлення заінтересованої особи, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи у відсутність сторін. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, докази надані заявником на підтвердження обставин зазначених в заяві, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Стаття 315 Цивільного процесуального кодексу України встановлює, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Підставою для звернення до суду із заявою про встановлення факту неправильності в актовому записі про смерть заявник зазначила, що 20 січня 2022 року складено актовий запис № 795 про смерть [PERSON] . Разом з цим, в актовому записі про смерть наявна помилка, а саме прізвище померлої записано, як «[PERSON]», в той час, як всі документи були видані на прізвище «[PERSON]». Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. За змістом пункту 2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі - Правил), підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду, в тому числі про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Таким чином, неправильність в актовому записі про смерть може бути встановлено рішенням суду, а тому, заява підлягає розгляду за правилами окремого провадження в порядку цивільного судочинства, що відповідає положенням вищевказаних правових норм. Правовідносини у вказаній справі пов`язані з відмовою відділу РАГС внести зміни до актового запису про смерть через відсутність відповідних первинних документів. Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 49 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Актом цивільного стану є, зокрема, народження фізичної особи (частина друга статті 49 ЦК України). Аналогічні за змістом приписи закріплені у статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі - Закон). Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи й офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті (частина перша статті 9 Закону). Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку (частина перша статті 22 Закону). Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану також регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі - Правила). Згідно з пунктом 1.1 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку. Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів наведений у частині другій статті 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до пункту 2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану. На підтвердження обставин щодо неправильності актового запису судом досліджуються наступні документи. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] народилась [INFO] , актовий запис про народження № 40 (а.с.13). Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , 14.12.1961 року зареєстрували шлюб, актовий запис № 1037. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.12). Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 10005 (а.с.15). Судом досліджується Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного тану громадян щодо актового запису про смерть, згідно якого Ат [PERSON] померла в [INFO], у віці 78 років. Актовий запис про смерть складено 20 січня 2022 року, актовий запис № 795. Згідно витягу зазначено: місце смерті: Україна, Одеська область. м. Одеса. Причина смерті не встановлена. Відомості про документ, що підтверджує факт смерті: остаточне лікарське свідоцтво про смерть № 128 від 19.01.2022 року, видане Відділом судово-медичної експертизи трупів КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» Департаменту охорони здоров`я та соціального захисту населення Одеської обласної державної адміністрації (а.с.6-7). Відповідно до листа Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Саганович О.Ю., в провадженні приватного нотаріуса знаходиться спадкова справа №25/2022 до майна померлої [PERSON] ,, спадкоємцем за законом третьої черги за правом представлення є [PERSON] . Інших спадкоємців не має (а.с.8). Згідно довідки (виписка з домової книги про склад сім`ї та прописку) № 909 від 09.10.2014 року за адресою: [ADDRESS] проживали: [PERSON] , помер [INFO] та [PERSON] (а.с.11). Таким чином, матеріалами справи встановлено, що відомості до актового запису про смерть були внесені на підставі лікарського свідоцтва про смерть № 128 від 19.01.2022 року. Паспорт померлої особи не здано, що свідчить про те, що написання прізвища померлої відбулося на підставі довідки № 128 від 19.01.2022 року. Відповідно до абз. 4 п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року № 12 «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» питання щодо встановлення неправильності в актовому записі суд вирішує на підставі письмових (архівних матеріалів; відомостей, які містяться в паспорті; довідок з місця роботи, навчання, проживання; військових, профспілкових, інших посвідчень тощо) та інших доказів, що з достовірністю підтверджують заявлену вимогу. На підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду (п. 2.16.7 Правил). Отже, єдиним шляхом встановлення факту, про який просить заявник, є встановлення факту неправильності актового запису про смерть у судовому порядку, та саме на підставі рішення суду відділом реєстрації актів цивільного стану в актовий запис про смерть особи вносяться зміни. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 22 цього Закону заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану. Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку. Відповідно до п. 1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (відділами державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку. Пунктом 1.7 Правил передбачено, що зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. У разі зберігання актового запису цивільного стану (метричного запису) у державній архівній установі внесення змін безпосередньо до актового запису (метричного запису) проводиться зазначеною установою за повідомленням відділу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно з пунктом 2.1 Правил заява про внесення змін до актового запису цивільного стану за формою, наведеною в додатку 1, подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника. Враховуючи, що задоволення заяви має юридичне значення для заявника, то даний юридичний факт має бути встановлений в судовому порядку. У суду немає підстав ставити під сумнів встановлені в ході розгляду справи факти щодо правильності прізвища померлої особи, оскільки дані факти підтверджені копіями документів про укладення шлюбу та копією свідоцтва про смерть [PERSON] . Згідно з ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Як випливає із змісту ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 569/7589/17 (провадження № 14-560цс18) зазначено, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду, зокрема за умови, що заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо). Частиною першою та другою статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі . Верховний Суд у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 727/3231/17 про встановлення фактів, що мають юридичне значення зробив висновок про те, що встановлення фактів можливо за наявності певних умов, а саме: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення; встановлення факту не пов`язується із вирішенням спору про право. Встановленого даного факту необхідно заявнику для оформлення спадкових прав, тобто встановлення факту породжує для заявника виникнення особистих майнових прав. В силу положення ст. 267 ч.1 ЦПК України, суд вважає за доцільне встановити порядок виконання рішення суду, яким рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим до виконання для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках встановлених міжнародними договорами , згода на обов`язковість яких надана верховної Радою України і за її межами. На підставі викладеного, суд,

Outcome: approved