Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-19 00:00:00

30 вересня 2022 року представник позивача [PERSON] , що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , адвокат Магамигін П.В. звернувся до суду з позовною заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю та визначення право власності на нерухоме майно. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача: В обґрунтування заяви посилається на те, що з 2017 по 02.08.2022 [PERSON] проживала однією сімєю з [PERSON] без реєстрації щлюбу. Між [PERSON] та [PERSON] були відносини притаманні подружжю, вели спільне господарство, разом несли витрати та облаштовували побут, разом відкладали кошти на придбання власного будинку. В період з 2015 по 2017 позивач працювала неофіційно, з липня 2018 року по теперішній час працює швачкою в ТОВ "Луготекс". За період з липня 2018 року по 31.08.2021 р. отримала дохід в розмірі 330435,31 грн. заробітної плати, що підтверджується довідкою про доходи від 16.09.2022 р. № 42. [PERSON] заробляв будівельником на заробітках, у т.ч. і в інших державах (Чеська Республіка, Словацька Республіка - в 2019-2020 році та в Україні в 2021 році в м. Києв). Будинок разом з земельною ділянкою площею 0,1197 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) було придбано 27.08.2021 року за договорами купівлі-продажу за ціною 626323,00 грн. 426472,00 грн. - за будинок, 199851,00 грн. - за земельну ділянку). Будинок, під літерою "А" загальною площею 51,5 кв.м., житловою площею 39,5 кв.м., складається з 2 (двох) кімнат, надвірних будівель і споруд: літня кухня під літерою "Б", 3 (три) сараї під літ. "В", "Г", "Д", вбиральня під літ. "Е", огорожа №, споруди І., що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.08.2021 р. № 272416604, № 272392162. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 січня 2023 року дану заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, призначено судове засідання, про що повідомлено учасників справи. В судове засідання 20 лютого 2023 року: - [PERSON] та її представник не з`явилися, через канцелярію суду адвокат подав клопотання в якому підтримав викладені в позові обставини та просив такі задовольнити, розгляд провести у їх відсутності. -представник відповідачів адвокат Бойко Б.Б. подав клопотання в якому просив розгляд провести у відсутності відповідачів та їх представника, позовні вимоги познають в повному обсязі. З урахуванням вимог ч.3 ст.200 ЦПК України, відповідно до якої, за результатами розгляду підготовчого провадження, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, суд вважає необхідним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи. З 2017 по 02.08.2022 [PERSON] проживала однією сімєю з [PERSON] без реєстрації щлюбу. Між [PERSON] та [PERSON] були відносини притаманні подружжю, вели спільне господарство, разом несли витрати та облаштовували побут, разом відкладали кошти на придбання власного будинку. В період з 2015 по 2017 позивач працювала неофіційно, з липня 2018 року по теперішній час працює швачкою в ТОВ "Луготекс". За період з липня 2018 року по 31.08.2021 р. отримала дохід в розмірі 330435,31 грн. заробітної плати, що підтверджується довідкою про доходи від 16.09.2022 р. № 42. Будинок разом з земельною ділянкою площею 0,1197 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) було придбано 27.08.2021 року за договорами купівлі-продажу за ціною 626323,00 грн. 426472,00 грн. - за будинок, 199851,00 грн. - за земельну ділянку). Будинок, під літерою "А" загальною площею 51,5 кв.м., житловою площею 39,5 кв.м., складається з 2 (двох) кімнат, надвірних будівель і споруд: літня кухня під літерою "Б", 3 (три) сараї під літ. "В", "Г", "Д", вбиральня під літ. "Е", огорожа №, споруди І., що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.08.2021 р. № 272416604, № 272392162. Позиція суду та оцінка доводів учасників справи: Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення осіб, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. За приписами ч.2 ст.3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, і т.п. Згідно вимог ч.4 ст. 3 СК України, сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, яке сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Відповідно до ч.1 ст.36 цього Кодексу, шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Встановлення вказаного факту позивачу необхідно для реалізації положень ст.74 Сімейного кодексу України. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Крім того, для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року (справа N 6-148цс12). Аналізуючи наведені письмові матеріали справи, суд вважає, що позивачем доведено факт того, що вона та [PERSON] мешкали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки з 2017 по 02.08.2022, що визнається та не оспорюється і відповідачами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .. Згідно зі ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл.8 цього Кодексу. Тобто при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. За змістом ст.60 СК України належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається, крім іншого, і спільністю участі чоловіка, жінки коштами або працею в набутті майна. Виходячи з наведеного, для правильного застосування ст.74 СК України у системному зв`язку зі ст.60 СК України при вирішення спору щодо визнання майна спільною сумісною власністю, суд повинен установити джерело його набуття. Згідно із ч.4 ст.368 ЦК України, майно набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. З аналізу вказаних норм випливає, що майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею необхідно вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. Відповідно, майно придбане в період спільного проживання визнається спільною сумісною власністю згідно з вимогами ст.74 СК України. Згідно ч.2 ст.370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Набуваючи у власність майно, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання цим майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 Сімейного кодексу України). За таких обставин, враховуючи визнання позову відповідачами, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, при цьому суд враховує, що визнання позову відповідачем , не уперечить закону та не порушує права чи свободи сторін. На підставі наведеного та

Outcome: approved