Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви. В листопаді 2022 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якій просила стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в сумі 2700 доларів США, які вона позичила відповідачу, а той в свою чергу видав їй відповідну розписку про отримання коштів. Оскільки борг добровільно повернути відповідач не бажає, то просила стягнути його в примусовому порядку на підставі ст.1212 ЦК України як безпідставно отримані відповідачем кошти, а також судові витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20000 грн. Відповідач [PERSON] відзив на позов не подавав. Процесуальні дії по справі. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 10.11. 2022 року відкрито провадження у вищенаведеній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 07.12. 2022 року призначено розгляд справи у режимі відеоконференції.(а.с.42) Позиції сторін у судовому засіданні. Представник позивача адвокат Ставніченко М.В. підтримав заявлені позовні вимоги [PERSON] та просив їх задовольнити. Суду показав, що [PERSON] передала [PERSON] кошти в сумі 2700 доларів США по розписці від 25 грудня 2019 року в якості завдатку в рахунок укладення в майбутньому договору купівлі - продажу в нього будинку та земельної ділянки. Підтвердив наявність оригіналу розписки у позивачки. За вказані кошти відповідач повинен був оформити правовстановлюючі документи на нерухоме майно, після чого вони мали намір укласти договір. Між тим в подальшому і по теперішній час вони договір не уклали, а відповідач на вимогу [PERSON] , в тому числі письмову вимогу повернути гроші, відмовляється це зробити. Тому просив стягнути вказані кошти на користь позивача із відшкодуванням понесених нею судових витрат по справі. Відповідач [PERSON] \~ в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. На підставі ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилалась разом з копіями відповідних документів разом з розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення за зареєстрованим місцем проживання відповідача. На адресу суду надійшло поштове повідомлення з відміткою про відсутність адресата по місцю реєстрації . Відповідно до \~ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,\~\~ ч.1ст.6\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд\~ його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). В порядку ст.280 ЦПК України, суд, враховуючи вказані факти, згоду позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів. Судом по справі встановлено наступні фактичні обставини. Судом встановлено із пояснень представника позивача і наданих позивачем доказів, що в рахунок укладення в майбутньому договору купівлі-продажу належного відповідачу [PERSON] житлового будинку та земельної ділянки позивач [PERSON] передала відповідачу [PERSON] по письмовій розписці 2700 доларів США. На підтвердження отриманих коштів [PERSON] видав письмову розписку від 15 грудня 2021 року.(а.с.14) 26.09.2022 року [PERSON] направила відповідачу письмову вимогу протягом трьох робочих днів повернути їй отримані кошти, яку відповідач не отримав згідно поштового відправлення за закінченням терміну зберігання, що підтверджується копією листа-вимоги від 26.09.2022 року та доказами його відправлення відповідачеві (а.с.15, 16) Судом також встановлено, що на момент розгляду справи письмового договору купівлі-продажу будинку чи земельної ділянки , як і будь-якого іншого правочину (договору оренди, тощо), між сторонами укладено не було, а сплачені позивачем кошти в сумі 2700 доларів США не повернуті, про що свідчить оригінал розписки, наявний у позивача.. Нормативно - правове обґрунтування та висновки суду. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина 1 ст.628 ЦК передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Інститут свободи договору передбачає можливість сторін вільно визначати зміст договору, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, які не суперечать законодавству, з врахуванням звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі\~статтею 570 ЦК України\~завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання.\~Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. За змістом наведених норм ЦК завдаток є \~завдаток є\~доказом існування\~зобов`язання,\~виконує платіжну\~функцію та\~є способом\~забезпечення виконання\~зобов`язання. Згідно з положеннями статей 546, 548 ЦК України завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов`язання, яке випливає із договору, укладеного сторонами. Відповідно до частини першої статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, -у письмовій формі. Згідно зі статтею 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані по справі письмові докази, прийшов до висновку про задоволення позову [PERSON] з наступних підстав. Відповідно до ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Так на підтвердження законності та обгрунтованності заявлених позовних вимог позивачем [PERSON] надано суду письмову розписку від 15 грудня 2019 року про отримання відповідачем [PERSON] коштів від позивача у розмірі 2700 доларів США. Суд, з`ясовуючи правову природу зобов`язання відповідача перед позивачем, із показів представника позивача встановив, що кошти в сумі 2700 доларів США [PERSON] передала відповідачу [PERSON] в якості завдатку в рахунок укладення в майбутньому договору купівлі- продажу будинку та земельної ділянки. Між тим судом із показів представника позивача встановлено, що дані кошти були передані відповідачу лише по розписці, договір купівлі-продажу нерухомого майна, який би за своєю формою та змістом відповідав закону, між [PERSON] та [PERSON] укладено не було. Відтак, враховуючи наведене та положення\~статті 570 ЦК України\~, суд приходить до висновку, що передана позивачкою\~грошова сума\~у загальному\~розмірі 27\~000\~дол.\~США , яка вказана в розписці, є авансом, а не завдатком, оскільки сторонами не дотримано умов, визначених статтею 570 ЦК України, а саме не укладено договору купівлі-продажу на виконання якого передано кошти. За своєю\~правовою природою\~аванс -\~ це спосіб платежу. Аванс не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати, у разі сплати авансу кредитор не може бути зобов`язаний до повернення авансу у подвійному розмірі і відповідно до відшкодування збитків, він підлягає поверненню\~особі,\~яка їх\~сплатила,\~незалежно від\~того,\~з вини\~якої сторони\~не відбулося\~укладення договору,\~тобто дані\~кошти повинні\~бути повернуті\~позивачці [PERSON] в тому розмірі, в якому вони передавалися. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеними Верховним Судом України в постанові від 17\~червня 2021\~року по\~ справі\~№ 711/5065/15-ц , в якій\~ВС також наголосив,\~що за своєю правовою природою аванс, підлягає поверненню особі, яка його сплатила, незалежно від того, з вини якої сторони не відбулося укладення договору. На відміну від завдатку,\~аванс\~це лише спосіб платежу. Він\~не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати, яка підлягає поверненню у випадку невиконання зобов`язання. Законом не передбачено, що якщо аванс згідно з умовами попереднього договору був переданий, а зобов`язання не виконано, тобто основний договір у визначений попереднім договором строк не укладений, то аванс залишається у сторони, яка його отримала. Така умова попереднього договору суперечить вимогам чинного законодавства. При цьому, у разі отримання авансу кредитор не може бути зобов`язаний до його повернення у подвійному розмірі. У разі, коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися. Таким чином за змістом указаної постанови Верховного суду та норм цивільного законодавства будь-яких підстав утримувати аванс у відповідача не існує, якщо попередній договір або договір про наміри укласти договір не було укладено у нотаріальній формі. Також суд враховує, що за ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Однак як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. У своєму рішенні Велика Палата Верховного Суду від 27.11.2019 року по справі №340/385/17 зазначила, що позикодавець за договором позики в іноземній валюті має вільно обрати валюту стягнення, або визначену у договорів позики (розписці) або у національній одиниці - гривні. Позивач просить стягнути кошти в іноземній валюті відповідно до змісту розписки в доларах США, що узгоджується з відповідними правовими висновками судових інстанцій. При цьому\~позивач просить\~стягнути \~вказані кошти\~на підставі\~як норм\~зобов`язального права,\~на які\~послався суд,\~так і\~ на\~ підставі\~ст.1212\~ЦК України,\~ яка регулює порядок повернення майна , набутого без законних підстав. Суд вважає, що посилання на дану норму права позивача є безпідставним з огляду на таке. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Системний аналіз положень статей 11, 177, 202, 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Загальна умова частини 1 статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Тобто в разі, коли правочин утворює правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Таким чином, договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень статті 1212 ЦК України. Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03.06.2015 №6-100цс15, постановах Верховного Суду України від 25.02.2015 №3-11гс15 та від 24.09.2014 №6-122цс14. Таким чином, обов`язок з повернення грошової суми, сплаченої в якості авансу , врегульований нормами Глави 49 ЦК України і тому як правова підстава такого повернення не може бути застосована стаття 1212 ЦК України. Тому суд приходить до висновку, що позов [PERSON] належить задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача передані в якості авансу по розписці 2700 доларів США. Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати по справі. Згідно матеріалів справи, на підтвердження понесених судових витрат долучено позивачем у справі квитанцію про сплату судового збору в розмірі 992,40 грн , а також на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20000 грн представником позивача надано: договір про надання правової допомоги №26/09/22 від 26.09.2022 року ( а.с.11) ; додаткову угоду до договору від 01.10.2022 року , в якій визначено вартість послуг адвоката в розмірі 20000 грн; акт прийому передачі наданих послуг від 02.11.2022 року з детальним описом робіт (наданих послуг ) виконаних адвокатом на виконання умов договору про надання правової допомоги у справі №511/2371/22 (а.с.59). Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.133 та ч.1-3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У своїй постанові від 27 червня 2018 у справі № 826/1216/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Оскільки позов задоволено, то відповідно до п.1 ч.1 ст.141 ЦПК України понесені позивачем витрати по оплаті судового збору в розмірі 992,40 грн належить стягнути з відповідача на користь позивача. Також суд вважає, що понесені позивачем витрати по оплаті правничої допомоги в розмірі 20000 грн також по даній справі підтверджені, суду надано всі необхідні документи , які підтверджують реальність договору, співмірність зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підставі \~ст.\~4, 81, 141, 258-259,\~265,281-283, 289\~ЦПК України,\~суд

Outcome: approved