Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-08 00:00:00

У листопаді 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, уточненим у подальшому до [PERSON] , [PERSON] , посилаючись на те, що їй на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 червня 2014 року належить частини житлового будинку по [ADDRESS] , який в цілому складається з одного житлового будинку літ. «А», житловою площею 25,6 кв.м., а також надвірних споруд убиральні літ. «В» та «Е», гаражу «Д», 1-4, 6-8 огорожі, 1-11 мостіння, які розташовані на земельній ділянці пл. 588 кв.м. 03 червня 2014 року її право власності на частини вищевказаного будинку було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, з витягу якого вбачається, що в розділі «Відомості про складові частини об`єкту нерухомого майна», а саме житлового будинку по [ADDRESS] , зазначені наступні об`єкти - житловий будинок «А», житловою площею 25,6 кв.м., житловий будинок «Б», житловою площею 7,8 кв.м. убиральні літ. «В» та «Е», гараж «Д», 1-4, 6-8 огорожа, 1-11 мостіння, а також в розділі «додаткові відомості» зазначена площа самочинно збудованого 58,8 кв.м. Отже склад об`єкту нерухомого майна, зазначеного у свідоцтві про право на спадщину за законом від 03 червня 2014 року не відповідав опису об`єкту нерухомого майна, зазначеного у витягу № 22518928 від 03 червня 2014 року, з якого також неможливо було встановити загальну та житлову площу кожного з будинків, та визначити, які саме об`єкти нерухомого майна самовільно побудовані. Зазначала, що після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом вона на підставі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції станом на 03 червня 2014 року, ч. 4 п. 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17 жовтня 2013 року та п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України № 127 від 24 травня 2001 року (зі змінами, внесеними наказом Міністерства регіонально розвитку, будівництва та ЖКГ № 404 від 09 серпня 2012 року), здійснила поточну технічну інвентаризацію житлового будинку по [ADDRESS] та 21 серпня 2014 року та отримала технічний паспорт на вказаний будинок, з якого дізналась про відсутність самочинних забудов, а також їй було повідомлено, що на житловий будинок літ. «Б», та інші самочинні споруди була зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації на ім`я співвласника будинку - [PERSON] 02 червня 2015 року ДАБК в Одеській області своїм листом № 01/11-5392 повідомило її про те, що [PERSON] проектну документацію щодо реконструкції житлового будинку літ. «А» та споруди літ. «Б» під житловий будинок не розробляв, документ, якій посвідчував право на виконання будівельних робіт у нього відсутній, а згодом, листом № 01/11-6435 від 24 червня 2015 року вона була повідомлена, що декларація про готовність об`єкта до експлуатації на ім`я [PERSON] була скасована. Вказувала, що після скасування декларації, вона звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіної Т.О., яку на підставі технічного паспорта від 21 серпня 2014 року просила внести зміни до складових об`єктів нерухомого майна стосовно їх житлової та нежитлової площі, але остання запропонувала їй у зв`язку із скасуванням декларації про готовність об`єкта до експлуатації, провести поточну інвентаризацію, а також 26 лютого 2016 року надіслала запит до Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради (далі - КП «БТІ» ОМР), в якому просила надати необхідні їй відомості про склад домоволодіння по [ADDRESS] . 14 квітня 2016 року КП «БТІ» ОМР було виготовлено технічний паспорт на нерухоме майно по [ADDRESS] , та на підставі матеріалів інвентаризаційної справи надано довідку № 469662.72.16 від 05 травня 2016 року щодо складу цього домоволодіння, в який зазначено, що житловий будинок літ. «А» має загальну площу 40,3 кв.м., житлову 25,6 кв.м., житловий будинок літ. «Б» має загальну площу 48.7 кв.м., житлову 40,7 кв.м., наявні убиральні літ. «В,Е», гараж літ. «Д», І-ІІ - мостіння, ІІІ - колодязь, № 1-8 - огорожа, зазначена загальна площа домоволодіння складає 89.0 кв.м., житлова площа 66,3 кв. м., самочинна площа 59,8 кв.м. та її склад. Крім того, в довідці № 469662.72.16 від 05 травня 2016 року було зазначено, що згідно п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України № 127 від 24 травня 2001 року зі змінами та доповненнями, житловий будинок літ. «Б», прибудови до нього під літ. «Б1, б1» не є самочинними, оскільки вони побудовані до 05 серпня 1992 року; станом на 22 вересня 1972 року житловий будинок літ. «Б», прибудова літ. «б» та сарай літ. «Г» побудовані [PERSON] ; станом на 11 листопада 1983 року прибудова літ. «б» та сарай літ. «Г» знесені, а на її місті побудовано прибудови літ. «б1» та літ. «б2», а також збудовано прибудова літ. «б3» та сарай «Ж». Рішенням виконкому Іллічівської райради народних депутатів № 926 від 16 вересня 1986 року прибудови літ. «б2» та «б3» були прийняті в експлуатацію за [PERSON] ; станом на 12 серпня 2004 року прибудова літ. «б2» перенумерована в літ. «Б1», прибудова літ. «б3» та сарай літ. «Ж» були [PERSON] знесені, а на їх місті самочинно збудовані прибудова літ. «б4» та прибудова літ. «б5». \~ \~ \~ \~Також,\~зі змісту\~вказаної довідки\~вбачається,\~що житловий\~будинок літ.\~«Б» з\~прибудовою літ.\~«б1»\~по [ADDRESS] був\~побудований [PERSON] ,\~а прибудова\~«Б1»\~до житлового\~будинку літ.\~«Б» -\~ [PERSON] .\~До складу житлового будинку літ. «Б» з прибудовою літ. «б1» входять житлові кімнати, площею 10,1 кв.м., 8,7 кв.м. та коридор, площею 8,0 кв.м., а до складу прибудови «Б1» входить їдальня, площею 21,0 кв.м. \~ \~ \~ \~Зазначала, що відповідно до п. 40 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25 грудня 2015 року в редакції, що діяла на час реєстрації (далі Порядок № 1127) державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених ст. 27 Закону № 1952- IV та Порядком № 1127. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 41 Порядку № 1127 державна реєстрація прав на новозбудовані об`єкти нерухомого майна проводиться на підставі документу, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; технічного паспорту на об`єкт нерухомого майна; документу, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Згідно п. 42 Порядку № 1127 технічний паспорт є одним із документів, на підставі якого можливе набуття права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарчі (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року. Вважає, що отриманий нею відповідно до норм законодавства технічний паспорт від 14 квітня 2016 року є правовстановлюючим документом, що підтверджує зміну складу об`єктів нерухомого майна будинку по [ADDRESS] та набуття права власності на ті, що закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року. \~ \~ \~ \~Вазувала, що на підставі даних поточної інвентаризації приватним нотаріусом Двоєнкіної Т.О. були внесені зміни в розділ «Відомості про складові частини об`єкту нерухомого майна» Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності стосовно житлового будинку по [ADDRESS] , загальною площею 89,0 кв.м. житловою площею 66,3 кв.м., що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 70055957 від 08 жовтня 2016 року. Позивачка зазначала, що в 1979 році [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 12 листопада 1979 року придбав у [PERSON] частину житлового будинку по [ADDRESS] , за умовами якого [PERSON] в користування перейшла житлова кімната площею 8,7 кв.м., кухня, гараж під літ. «Д», вбиральня «Е», споруди № 1-6, мостіння І. [INFO] [PERSON] , помер. Після його смерті відкрилася спадщина, яку прийняла дружина померлого [PERSON] , отримав 14 серпня 2018 року свідоцтво про право на спадщину за законом, яке було видане на підставі договору купівлі-продажу від 12 листопада 1979 року, та в якому зазначений склад приміщень, якій відповідає розділу «Відомості про складові частини об`єкту нерухомого майна» Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого відносно об`єкту нерухомого майна - житлового будинку по [ADDRESS] , загальною площею 89,0 кв.м., житловою площею 66,3 кв.м. Стверджувала, що в її свідоцтві про спадщину за законом, та в свідоцтві про право на спадщину за законом [PERSON] зазначений розмір часток у праві спільної часткової власності, до складу якої входили лише будинок літ. «А» і надвірні споруди: убиральня «В», гараж «Д», убиральня «Е», 1-4, 6-8 - огорожа, І-ІІ мостіння, та не входив житловий будинок літ. «Б». Вказувала, що відповідно до вимог ст. ст. 358, 364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку встановленому законом, таке право підлягає державної реєстрації. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 168/2019 від 17 серпня 2020 року поділ житлового будинку по [ADDRESS] , загальною площею 89,0 кв.м., житловою площею 66,3 кв.м., у відповідності до ідеальних часток, а саме і з урахуванням визначеного у договорі купівлі-продажу від 20 листопада 1979 року порядку користування приміщеннями та господарськими будівлями та спорудами технічно не надається можливим, але експертом було розраховано частки сторін у праві власності на будинок з урахуванням того, що: в житловому будинку літ. «Б»: дві житлові кімнати, площею 10,1 кв.м., 8,7 кв.м., а також прибудова «б1» до житлового будинку під літ. «Б», до складу якої входить коридор площею 8.00 кв.м., разом з житловою кімнатою площею 16,9 кв.м. та кухнею площею 9.1 кв.м. в житловому будинку літ. «А» та убиральнею літ. «В» фактично складають - 56/100 частин, а житлова кімната, площею 8,7 кв.м., коридор, площею 5,6 кв.м. в житловому будинку літ. «А» разом з житловою кімнатою площею 21,0 кв.м. в житловому будинку літ. «Б», убиральнею «Е», гаражем [PERSON] фактично складають - 44/100 частин. Відповідно до розрахованих експертом часток сторін у праві власності на домоволодіння, експертом було запропоновано варіант поділу житлового будинку по [ADDRESS] на два самостійні будинки, за яким: - власнику з часткою 44/100 житлового будинку пропонується виділити: житловий будинок під літ. «А» у складі наступних приміщень: житлової кімнати пл.16,9 кв.м., житлової кімнати пл. 8,7 кв.м., кухні пл. 9,1 кв.м., коридору пл. 5,6 кв.м. та убиральню літ. «В»; - власнику з часткою 56/100 частини житлового будинку пропонується виділити: житловий будинок літ. «Б» у складі наступних приміщень - житлової кімнати пл. 10,1 кв.м., житлової кімнати пл. 9,6 кв.м., коридору пл. 8,0 кв.м., ідальні пл. 21,0 кв.м., убиральню «Е» та гараж «Д». Позивачка вказувала, що їй може бути виділений у власність житловий будинок літ. «А», а відповідачці житловий будинок літ. «Б», оскільки саме такий порядок користування житловими будинками існував між попередніми власниками, що підтверджується копіями архівних документів, оригінали яких зберігаються у Державному архіві Одеської області (фонд № Р-4799, опис № 4, справа № 813), а саме: - договором про право забудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 30 грудня 1950 року, на підставі якого [PERSON] отримав земельну ділянку під індивідуальне будівництво житлового будинку [ADDRESS] , яка була зареєстрована за ним рішенням виконкому Одеської міської ради депутатів трудящих № 766 від 05 вересня 1956 року; - актом державної комісії Іллічівського району м. Одеси від 21 липня 1961 року, про прийняття житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] , побудованого [PERSON] , в експлуатацію. Домоволодіння в цілому складалося з житлового будинку літ. «А», сараю літ. «Б» та огородження 1-3, що підтверджується викопіюванням з плану будівельного кварталу від 08 липня 1955 року, зведеним оцінювальним актом по домоволодінню № 4 від 17 лютого 1963 року, та зведеним оцінювальним актом по домоволодінню № 4 від 10 травня 1965 року, згідно якого до складу приміщень увійшла вбиральня літ. «В» та огородження 1-4, що підтверджується зведеним оцінювальним актом № 4 за цей же період; - договором купівлі-продажу від 19 квітня 1965 року, за яким [PERSON] продав, а [PERSON] придбав частину одного кам`яного житлового будинку, та отримав у користування житлову кімнату пл. 8,7 кв.м. та кухню. \~ \~ \~ \~Стверджувала, що з місту цих документів вбачається, що за домовленістю з [PERSON] , [PERSON] оселився у самовільно перебудованому сараї в житловий будинок літ. «Б», і між ними склався інший порядок користування житловими приміщеннями будинку, за яким приміщення житлового будинку літ. «А» залишилися у користуванні [PERSON] , а [PERSON] набув у користування побудований [PERSON] житловий будинок літ. [PERSON] . \~ \~ \~ \~В подальшому [PERSON] , та [PERSON] намагалися юридично оформити існуючий порядок користування цими будинками, що підтверджується: \~ \~ \~ \~- рішенням виконкому Іллічівської райради депутатів трудящихся № 959 від 18 жовтня 1966року «Про розгляд заяви [PERSON] та [PERSON] про збереження самовільно переобладнаного приміщення по [ADDRESS] , яким вирішено переобладнане [PERSON] приміщення літ. «Б» по [ADDRESS] , зберегти в частковому відношенні до загального домоволодіння»; \~ \~ \~ \~- заявою [PERSON] від 04 листопада 1966 року на ім`я голови Іллічівського виконкому райради депутатів трудящихся про скасування рішення Іллічівської виконкому райради депутатів трудящихся № 959 від 18 жовтня 1966 року, в який зазначав, що він продав [PERSON] частину свого домоволодіння по [ADDRESS] , яка складалася з кімнати та кухні. Оскільки між його сім`єю та сім`єю [PERSON] виникали постійні сварки з приводу користування одним входом у житловий будинок, то він переобладнав сарай літ. «Б» у житлову кімнату, площею 14 кв.м. та кухню, в яку оселився [PERSON] та запропонував йому провести обмін частину житлового будинку на переобладнаний у житловий будинок сарай літ. «Б», на що він погодився за умови юридичного погодження такого обміну з виконкомом. Також [PERSON] у заяві зазначив, що рішення виконкому було невірним, оскільки засідання виконкому відбулося без його повідомлення та участі, а за [PERSON] зарахували переобладнаний ним, [PERSON] , сарай без передачі йому частини домоволодіння, належного [PERSON] ; \~ \~ \~ \~- рішенням виконкому Іллічівської райради депутатів трудящихся № 1115 від 18 листопада 1966 року, яким скасовано рішення № 959 від 18 жовтня 1966 року, а тому житловий будинок [PERSON] залишив статус самовільно переобладнаного; \~ \~ \~ \~- заявою [PERSON] від 24 листопада 1966 року до виконкому Іллічівської райради депутатів трудящихся, в який знову просив визнати недійсним рішення виконкому, оскільки споруда під літ. «Б», є його власністю, а без його згоди зарахована за [PERSON] , який придбав у нього тільки частину домоволодіння. Також [PERSON] зазначив, що готовий передати [PERSON] споруду під літ. «Б» в обмін на належну останньому частину домоволодіння; \~ \~ \~ \~- заявою [PERSON] від 24 листопада 1966 року на адресу виконкому Іллічівської райради депутатів трудящихся, в який просив провести обмін житлової площі, закріпивши за [PERSON] придбану у нього частку домоволодіння, від якої він відмовляється, а залишити йому у власність приміщення літ. «Б». Виконкомом Іллічівської райради депутатів трудящихся на підставі заяв [PERSON] та [PERSON] від 24 листопада 1966 року рішення не приймалося. \~ \~ \~ \~Вказувала, що зазначені документи підтверджують той факт, що сторони мали намір провести обмін цих об`єктів нерухомості між собою, але зазначені правовідносини вони між собою остаточно не врегулювали. \~ \~ \~ \~Стверджувала, що після придбання [PERSON] у [PERSON] частини житлового будинку літ. «А», цей же порядок користування житловими приміщеннями літ. «А» та літ. «Б» зберігся, що підтверджується рішенням нарсуду Іллічівського району м. Одеси від 30 серпня 1984 року зі змісту якого вбачається, що [PERSON] пояснив і це встановлено судом, що власником приміщення площею 12 кв.м. та 7 кв.м. є [PERSON] , який помер, та до яких він прибудував прибудову. Також вказаним рішенням було встановлено, що будівлі літ. «А» та «Б» рахуються як житлові, [PERSON] набув право власності у будинку під літ. «А», а до будівлі літ. «Б» зробив прибудову. Отже, зазначені документи у їх сукупності підтверджують факт того, що житловий будинок літ. «Б» побудував [PERSON] , внаслідок чого між співвласниками склався інший порядок користування житловим будинком, відмінний від договору купівлі- продажу від 12 листопада 1979 року, за яким житловий будинок літ. «А» залишився в повному користуванні [PERSON] , а житловий будинок літ. «Б» - [PERSON] , а потім [PERSON] . В подальшому саме до будинку літ. «Б» [PERSON] здійснював добудови та перебудови. \~ \~ \~ \~Після смерті [PERSON] право користування житловим будинком літ. «Б» з прибудовою літ. «б1» одночасно з набуттям в порядку спадкування права власності на житлового будинку літ. «А» по [ADDRESS] відповідно до вимог цієї норми законодавства набували: \~ \~ \~ \~- його дружина [PERSON] в порядку спадкування за законом, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 19 липня 1985року (реєстровий № 3-0-1858) виданий державним нотаріусом П`ятої одеської державної нотаріальної контори; \~ \~ \~ \~- після смерті [PERSON] в порядку спадкування за законом отримав її рідний син [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 04 грудня 2004року (реєстровий № 2-1477), виданим державним нотаріусом П`ятої одеської державної нотаріальної контори, зареєстрованим КП «ОМБТІ та РОН» від 17 січня 2005 року; - після смерті [PERSON] , спадщину прийняв [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 04 грудня 2004 року (реєстровий № 2-1477), виданим державним нотаріусом П`ятої одеської державної нотаріальної контори, зареєстрованим КП «ОМБТІ та РОН» від 17 січня 2005 року. \~ \~ \~ \~Позивачка зазначала, що за життя у її брата [PERSON] виникло право власності на житловий будинок літ. «Б», до складу якої входять житлові кімнати пл. 9,6 кв.м., 10,1 кв.м., а також прибудова «б1», до складу якої входить коридор пл.8,0кв., що розташований по [ADDRESS] , оскільки відповідно до п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України № 127 від 24 травня 2001 (зі змінами, внесеними Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та ЖКГ № 404 від 09 серпня 2012 року, який набрав чинності 08 жовтня 2012 року) цей об`єкт нерухомості вже визнавався таким, що не належав до самочинного будівництва. \~ \~ \~ \~Вказувала, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за своє життя користувалися тільки житловим будинком літ.«А», а [PERSON] користувався тільки житловим будинком літ. «Б». \~ \~ \~ \~Існування такого порядку підтверджується також тим, що внутрішні приміщення у житловому будинку літ. «А» фактично не були поділені між ними як співвласниками (була відсутня стіна між належними різним співвласниками приміщеннями пл. 9,9 кв.м. та пл. 5,9 кв.м., що підтверджується технічним паспортом від 12 серпня 2004 року), був встановлений порядок користування земельною ділянкою шляхом її поділу співвласниками межею у вигляді кам`яного забору, самостійними входами з [ADDRESS] до кожного з будинків літ. «А» та літ. «Б» побудовою [PERSON] сараїв «З» та «И» біля будинку літ. «А», що підтверджується технічним паспортом від 11 березня 1994 року, які були нею знесені та на їх місті нею була самовільно здійснена прибудова пл.40 кв.м. до житлового будинку літ. «А», що підтверджується листом КП «БТІ`ОМР №497164.36 від 06 вересня 2018 року. \~ \~ \~ \~Отже, зазначені докази в сукупності підтверджують факт виникнення та існування у неї з відповідачкою права спільної часткової власності на житловий будинок літ. «Б» з прибудовами «б1» та «Б1», а також порядок користування житловими будинками «А» та «Б», розташованими на земельній ділянці пл. 558 кв.м., який склався ще в 1965 році. Відповідно до додаткового висновку судової будівельно-технічної експертизи № 168/2019 від 17 серпня 2020 року в житловому будинку літ. «Б»: житлові кімнати пл. 9,6 кв.м., 10,1 кв.м., а також прибудова «б1» до житлового будинку під літ. «Б», до складу якої входить коридор площею 8,0 кв.м., разом з житловою кімнатою площею 16,9 кв.м. та кухнею площею 9,1 кв.м. в житловому будинку літ. «А», та убиральнею літ. «В» фактично складають 56/100 частин, а житлова кімната, площею 8,7 кв.м. та коридор площею 5,6 кв.м. в житловому будинку літ. «А» разом з житловою кімнатою площею 21,0 кв.м. в житловому будинку літ. «Б», та убиральнею «Е», гаражем «Д» фактично складають 44/100 частки. Додатковим висновком судової будівельно-технічної експертизи № 020/2020 від 20 листопада 2020 року, визначена можливість виділити співвласнику 56/100 частин у складі певних приміщень у кожному з будинків літ. «А» та літ.»Б»: \~ \~ \~ \~- частини житлового будинку літ. «А» з частиною прибудови літ. «а» загальною площею 26,0 кв.м. в складі наступних приміщень: житлової кімнати пл. 16,9 кв.м., кухні пл.9.1 кв.м. Вхід в приміщення частини житлового будинку літ. «А» з частиною прибудови під літ. «а», при запропонованому позивачем варіанті розподілу, експерт пропонує організувати через існуючий дверний отвір в приміщенні кухні; \~ \~ \~ \~- частини житлового будинку літ. «Б» з прибудовою літ. «б1», загальною площею 27,7 кв.м. у складі наступних приміщень: житлові кімнати пл. 10,1 кв.м., 9,6 кв.м.; коридору площею 8,0 кв.м. Вхід в приміщення житлового будинку літ. «Б» з прибудови літ. «б1», при запропонованому позивачем варіанті розподілу, експерт пропонує організувати через існуючий дверний отвір в приміщенні коридору; убиральні літ. «В». Співвласнику 44/100 частини виділити: \~ \~ \~ \~- частину житлового будинку літ. «А» з частиною прибудови літ. «а» загальною площею 14,3 кв.м. в складі наступних приміщень: коридору пл. 5,6 кв.м., житлової кімнати пл. 8,7 кв.м. Вхід в приміщення частини житлового будинку літ. «А» з частиною прибудови під літ. «а», при запропонованому позивачем варіанті розподілу, експерт пропонує організувати переобладнав в коридорі існуючий віконний отвір на дверний отвір; \~ \~ \~ \~ - прибудову літ. «Б1» до житлового будинку літ. «Б», загальною площею 21,0 кв.м., у складі житлового приміщення їдальні, площею 21,0 кв.м. Вхід в приміщення прибудови літ. «Б1», при запропонованому позивачем варіанті розподілу, експерт пропонує організувати через переобладнаний з віконного отвору дверний отвір в їдальні; - гараж літ. «Д»; - убиральню літ. «Е». \~ \~ \~ \~При запропонованому позивачем варіанту розподілу житлового будинку по [ADDRESS] , відповідно до розрахованих експертом частин 56/100 та 44/100 (відповідь на шосте питання висновку), враховуючи, що 56/100 частин складаються з житлової кімнати площею 16,9 кв.м. та кухні площею 9,1 кв.м. в житловому будинку літ. «А»; з житлових кімнат, площею 9,6 кв.м., 10,1 кв.м. в житловому будинку літ. «Б», а також прибудови літ. «б1» до літ. «Б», до складу якої входить коридор площею 8.0 кв.м. та убиральні літ. «В», а 44/100 частин складаються - з житлової кімнати площею 8,7 кв.м., коридору площею 5,6 кв.м. в житловому будинку літ. А», а також прибудови «Б1» до житлового будинку літ. «Б», до складу якої входить їдальня, площею 21 кв.м., убиральні «Е», гаражу «Д», необхідно виконати наступні будівельні роботи з перепланування у прибудові літ. «Б1» і у прибудові літ. «а»; закласти дверний отвір між коридором площею 8,0 кв.м. та житловим приміщенням їдальні, площею 21.0 кв.м.; переобладнати існуючий віконний отвір на дверний отвір з віконним в приміщенні їдальні, площею 21,0 кв.м., переобладнати приміщення їдальні, площею 21,0 кв.м. в житлову, згідно фактичного його використання, переобладнати існуючий віконний отвір на дверний отвір в коридорі, площею 5,6 кв.м. Стверджувала, що на час звернення до суду з даним позовом житловий будинок літ. «Б» знаходиться у користуванні відповідачів, які заперечують її право власності на нього. \~ \~ \~ \~Оскільки житловий будинок літ. «Б» з прибудовами літ. «б1» та літ. «Б1» знаходиться у її та відповідачів спільній частковій власності, право на яке у неї виникло в порядку спадкування, але заперечується відповідачкою [PERSON] , то вона була вимушена звернутися до суду з зазначеним позовом. \~ \~ \~ \~Посилаючись на порушення своїх прав, позивачка просила суд здійснити поділ житлового будинку по [ADDRESS] , який в цілому складається з житлового будинку літ. «А», загальною площею 40,3 кв.м., житловою площею 25,6 кв.м., житлового будинку літ. «Б», загальною площею 48,7 кв.м., житловою площею 40,7 кв.м., убиральні літ. «В», убиральні літ. «Е», гаражу літ. «Д»,1-11 мостіння, 111 колодязю, № 1-8-огорожі, виділивши їй у власність житловий будинок літ. «А» у складі наступних приміщень - житлової кімнати пл. 16,9 кв.м., житлової кімнати пл.8,7 кв.м., кухні пл. 9,1 кв.м., коридору пл. 5,6 кв.м. та убиральню літ. «В»; [PERSON] виділивши у власність житловий будинок літ. «Б» у складі наступних приміщень - житлової кімнати пл. 10,1 кв.м., житлової кімнати пл.9,6 кв.м., їдальні пл. 21,0 кв.м., коридору пл. 8,0 кв.м., убиральню літ. «Е» та гараж «Д», який складає 56/100 частин; припинити право спільної часткової власності співвласників на житловий будинок по [ADDRESS] ; - у випадку, якщо суд дійде висновку про неможливість поділу житлового будинку по [ADDRESS] між співвласниками на два самостійні житлові будинки літ. «А» та літ. «Б» з надвірними спорудами, позивачка просила суд визнати за нею, та за [PERSON] право спільної часткової власності на житловий будинок по [ADDRESS] , загальною площею 89,0 кв.м., житлову площу 66,3 кв.м. та в цілому складається з житлового будинку літ. «А», загальною площею - 40,3 кв.м., житловою площею 25,6 кв.м., житлового будинку літ. «Б», загальною площею 48,7 кв.м., житловою площею 40,7 кв.м., убиральні літ. «В», убиральні літ. «Е», гаражу літ. «Д», 1-11 мостіння, 111-колодязю, № 1-8 огорожі, в якому її частка становить 56/100 частин до складу яких входять в житловому будинку літ. «Б» житлові кімнати пл. 10,1 кв.м., 9,6 кв.м., а також прибудова «б1» до житлового будинку під літ. «Б», до складу якої входить коридор пл. 8,0 кв.м. разом з житловою кімнатою площею 16,9 кв.м. та кухнею площею 9,1 кв.м. в житловому будинку літ. «А» та убиральнею літ. «В». Вхід в приміщення частини житлового будинку літ. «А» з частиною прибудови під літ. «а», організувати через існуючий дверний отвір в приміщенні кухні. Вхід в приміщення житлового будинку літ. «Б» з прибудови літ. «б1» організувати через існуючий дверний отвір в приміщенні коридору; - частка [PERSON] в праві власності на житловий будинок по [ADDRESS] , становить 44/100 частин до складу яких входить в житловому будинку літ. «Б» житлова кімната площею 21,0 кв.м., в житловому будинку літ. «А» житлова кімната площею 8,7 кв.м. та коридор площею 5,6 кв.м., убиральня літ. «Е», гараж літ. «Д». Вхід в приміщення частини житлового будинку літ. «А» з частиною прибудови літ. «а» організувати, переобладнав в коридорі існуючий віконний отвір на дверний отвір. Вхід в приміщення прибудови «Б1» організувати через переобладнаний з віконного отвору дверний отвір в їдальні; \~ \~ \~ \~- усунути перешкоди у користування житловим будинком літ. «Б» шляхом її вселення до житлової кімнати площею 9,6 кв.м., житлової кімнати площею 10,1 кв.м., прибудови «б1» до житлового будинку під літ. «Б», до складу якої входить коридор площею 8,0 кв.м. та ви конання робіт з переобладнання для організації поділу житлових будинків; - виселити [PERSON] та [PERSON] з частини житлового будинку літ. «Б», що розташований по [ADDRESS] , до складу якого входять житлова кімната пл. 10,1 кв.м., житлова кімната пл.9,6 кв.м., а також прибудова «б1», до складу якої входить коридор пл. 8,0 кв.м. коридору пл. 8,0 кв.м. У вересні 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про скасування запису про проведену державну реєстрацію, визнання права власності, перерозподіл часток та визначення порядку користування земельною ділянкою, посилаючись на те, що 30 грудня 1950 року [PERSON] на підставі договору про право забудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою, отримав в користування земельну ділянку під індивідуальне будівництво житлового будинку, площею 588 кв.м. по [ADDRESS] , яка була зареєстрована за ним на підставі рішення виконкому Одеської міської ради депутатів трудящих № 766 від 05 вересня 1956 року. Зазначала,\~що 19\~травня 1965\~року між\~ [PERSON] та [PERSON] був укладений нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу частини житлового будинку по [ADDRESS] , який в цілому складався з одного кам?яного, одно поверхневого житлового будинку на дві кімнати з господарчими спорудами. Вказувала, що через постійні сварки між [PERSON] та [PERSON] , за згодою останнього, [PERSON] переобладнав сарай під літ. «Б» у житлове приміщення та добудував до нього приміщення під літ. «Г» (кухня) та «б» (коридор), що підтверджується рішенням виконкому Іллічівської райради депутатів трудящих № 959 від 18 жовтня 1966 року, яке пізніше було скасовано через відсутність загальної думки про необхідність переобладнання вказаного приміщення. Як наслідок, дане приміщення співвласниками не використовувалось і занепало, що підтверджується рішенням виконкому Іллічівської райради депутатів трудящих № 1115 від 18 листопада 1966 року. 12 листопада 1979 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу частини житлового будинку по [ADDRESS] , за умовами якого у користування [PERSON] перейшли з зазначеної на плані літ. «А»: 2-2 - житлова кімната, площею 8,7 кв.м., 2-1 - кухня, гараж «Д», вбиральня «Е», споруди № 1-6, мощення 1, а також майже повністю зруйновані самовільні будови, які за згодою [PERSON] , [PERSON] зніс та побудував нове примішення. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина, у вигляді частини житлового будинку по [ADDRESS] , яка належала померлому на праві власності на підставі договору про право забудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 30 грудня 1950 року по реєстру № 74535, зареєстрованого в ОМБТІ в книзі 5,стр. 125 під № 2008. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] , яка 19 липня 1985 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на частини житлового будинку с частиною надвірних споруд по [ADDRESS] , загальною житловою площею 25, 6 кв.м., з надвірними спорудами: «В» - вбиральня, «Д» - гараж. «Е» - вбиральня, № l-6 - огорожа, І, ІІ - мостіння, які розташовані на земельній ділянці 588 кв.м. На самовільно зведенні будівлі свідоцтво не видавалось. Стверджувала, що в період з 1979 року по 1986 рік [PERSON] побудував новий житловий будинок під літ. «Б» на місці старої будови, а також прибудови під літ. «61, «62», «б3», сарай літ. «Ж», що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок по [ADDRESS] за 1986 рік, з якого вбачається наявність приміщення під літ. «62» тамбур (на технічному плані за 2013 рік «б1»), загальна площа якого у 1986 році становила 8 квадратних метрів. Крім того у приміщенні « [INFO] », яке складалось із двох кімнат (жилої кімнати та кухні) у відповідності до технічного паспорту, відбулись зміни геометричних параметрів, а саме площа кухні була збільшена з 6,6 кв.м. до 7,1 кв.м. Рішенням Іллічівської районної ради народних депутатів за № 926 від 16 вересня 1988 року був затверджений акт комісії виконкому про прийняття в експлуатацію прибудови, яка складається з однієї житлової кімнати пл. 7,8 кв. м, кухні пл. 9,6 кв.м., коридору пл. 2,5 кв.м., котельні пл. 7.9 кв.м. літ. «Б» плану по [ADDRESS] та рекомендовано оформити на ім`я [PERSON] право власності з видачею свідоцтва про право власності на вказану прибудову. Вказувала, що даний доказ безперечно доводить той факт, що житловим будинком під літ. «Б» за зазначеною адресою користувалась виключно родина [PERSON] за повною згодою кожного із наступних власників, про що свідчить відсутність будь-яких спорів між ними на протязі 39 років, принаймні з 1988 року, як вбачається з даного рішення. Крім того, стверджувала, що все вищенаведене підтверджує той факт, що саме [PERSON] разом із своєю родиною володіли та розпоряджалась житловим будинком під літ. «Б», а саме перебудовували його, добудовували необхідні допоміжні приміщення для покращення власного комфорту житлових умов, з чого випливає її право власності на житловий будинок під літ. «Б» по [ADDRESS] . Стверджувала, що після переселення їх сім`ї у житловий будинок під літ. «Б» було зроблено багато покращень для їх комфортного проживання, в результаті чого була створена нова річ, були повністю залитий фундамент, побудовані стіни і відповідно перекритий новий дах на місті старої будівлі. Починаючи з 1979 року їх родина неустанно вкладала грошові кошти для створення комфортних умов життя, продовжувала поліпшувати стан будівлі, здійснювала поточний ремонт, встановлювала необхідне обладнання та інше. Новий будинок під літ. «Б» має інші геометричні параметри і просто побудований. Вказане підтверджується накладними на ім?я [PERSON] за № 265 від 22 лютого 1982 року та № 748 від 25 лютого 1982 року на покупку каміння ракушняка для будівництва будинку, а також специфікацією кошторисом, оскільки у 1994 році ними було встановлено АГВ для опалення житлового будинку під літ. «Б», а [PERSON] пройшов з цього приводу навчання, що підтверджується довідкою від 25 грудня 1994 року. В результаті таких добудов частка [PERSON] у спірному домоволодінні значно збільшилась. У зв?язку з тим, що житловий будинок під літ. «Б» та прибудови до нього («б1», «62», «64», «5»), були побудовано до 05 серпня 1992 року, відповідно до п. 3.2 Інструкції вказане нерухоме майно не є самочинним будівництвом, а тому не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об?єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об?ект, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації. Згідно технічної інвентаризації від 12 серпня 2004 року прибудова під літ. «62» було перенумеровано в літ. «БІ» (з внутрішнім самочинним переобладнанням). Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS] за 2013 рік у житловому будинку під літ. «Б» розташовані кімнати площею 9, 6 кв.м. та 10,1 кв.м. (на 2004 рік кімнати площею 12, 2 кв.м. та 7.1 кв.м.), тобто з 1994 року у вказаному приміщенні продовжувалась переробка та перебудова родиною [PERSON] . Після усіх переобладнань на 2020 рік загальна площа приміщень житлового будинку під літ. «Б», складає - 68,7 кв.м. [INFO] [PERSON] , помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді частини житлового будинку по [ADDRESS] . Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є вона [PERSON] , дружина померлого, яка прийняла спадщину та 14 серпня 2018 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на частину житлового будинку по [ADDRESS] , яка складається з будинків під літ. «А», «Б», загальною площею 89,0 кв.м., в тому числі житловою площею 66,3 кв.м. та надвірних споруд: убиральні літ. «В», «Е», гараж літ. «Д»; мостіння № I, ІІ; колодязь № ІІІ, огорожа № l-8, розташованих на земельній ділянці площею - 588 кв.м. Стверджувала, що відповідно до технічного паспорту від 23 січня 2020 року, у її фактичному користуванні знаходяться: - у житловому будинку літ. «А» загальною площею 54,1 кв.м., житловою площею 8.7 кв.м: 2-1 коридор, площею 5,6 кв.м., 2-2 житлова площею 8,7 кв.м., 2-3-кухня площею 25,4 кв.м., 2-4 сан.вузол-8,8 кв.м., 2-5-коридор 5,6 кв.м.; житловий будинок літ. «Б» загальною площею 68,7 кв.м., житловою площею 40,7 кв.м; гараж літ. «Д»; убиральня літ. «Е»; мостіння - І; колодязь - III; огородження № l, 4, 5, 6, 7, 8, що складає 84/100 частин житлового будинку по [ADDRESS] з урахуванням прибудов літ. «l», «64», «65» та 73/100 без урахування вказаних прибудов. Зазначала, що частини житлового будинку під літ. «А» по [ADDRESS] , неодноразово переходило у спадщину до спадкоємців первісного власника [PERSON] . [INFO] [PERSON] , помер. Після його смерті відкрилась спрадщина у вигляді частини житлового будинку по [ADDRESS] , яку прийняла дружина померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 19 лишня 1985 року, зі змісту якого вбачається, що до складу спадкового майна входило: частини житлового будинку по [ADDRESS] , який в цілому кам?яний, житловий, загальною житловою площею 25,6 кв.м., з надвірними спорудами: «В» - вбиральні, «Д» - гаражу, «Е» - вбиральні, № l-6 - огорожа, І, II - мостіння, які розташовані на земельній ділянці 588 кв.м. [INFO] [PERSON] , померла. Після її смерті спадщину прийняв її син, [PERSON] , який при житті не встиг оформити свідоцтво про право на спадщину за законом. [INFO] [PERSON] , помер. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді частини житлового будинку по [ADDRESS] , яку прийняв його син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 04 грудня 2004 року. [INFO] [PERSON] , помер. Після його смерті відкрилася спадщина на частини житлового будинку по [ADDRESS] , яку прийняла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 03 червня 2014року, зі змісту якого вбачається, що до складу спадкового майна входило частини житлового будинку по [ADDRESS] , який в цілому кам?яний, житловий, загальною житловою площею 25,6 кв.м., з надвірними спорудами: «В» - вбиральні, «Д» - гаражу, «Е» - вбиральні, № l-6 - огорожі, І, П - мостіння, які розташовані на земельній ділянці 588 кв.м. Стверджувала, що у фактичному володінні [PERSON] перебуває 17/100 частини домоволодіння, що складаються з: приміщення у житловому будинку літ. «А» загальною площею 54,1 кв.м., житловою площею - 25,6 кв.м, що позначені 1-1 - 9,1 кв.м., 1-3 житлова-16,9 кв.м.; убиральні - літ. «В»; мостіння - І; колодязь - І; огородження - №1, 4, 5, 6, 7, 8. Зазначала, що відповідно до ст. 119 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року (чинний на момент здійснення позивачем побудови будинку під літ. «Б» та прибудови до будинку під літ. «А») коли учасник спільної часткової власності на жилий будинок збільшить в ньому за свій рахунок корисну площу будинку шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної за згодою решти учасників і в установленому порядку, частки учасників у спільній власності на будинок і порядок користування приміщеннями в ньому підлягають відповідній зміні. Відповідно до ч.4 ст. 357 ЦК України, співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який ії зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2019 року по справі №643/8396/13-ц (провадження №61-24655св18). При розгляді спорів між учасниками спільної часткової власності на жилий будинок про зміну часток суди повинні враховувати, що такі вимоги можуть бути задоволені, якщо учасник спільної власності збільшить в ньому за свій рахунок корисну площу будинку (жилих і підсобних його приміщень) шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної з дозволу виконкому місцевої Ради і за згодою решти учасників спільної власності. Спорудження господарських будівель (сараїв, гаражів тощо) не є підставою для збільшення встановленого раніше розміру частки в праві власності на будинок. Отже, при здійсненні перебудов житлового будинку, позовні вимоги про перерозподіл часток співвласників у праві спільної частково власності із виділенням в натурі новостворених часток, про що відсутня згода кожного із таких співвласників, не можуть бути задоволені. Така позиція позивача узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеного у постанові КЦС ВС від 14 квітня 2020 року по справі №457/238/18 (провадження 61-2404св20). Вказувала, що оскільки [PERSON] збільшив за свій рахунок корисну площу домоволодіння шляхом збудування за згодою власників, які були такими на момент побудови та перебудови житлового будинку під літ. «Б», то позовні вимоги щодо перерозподілу підлягають задоволенню. Стверджувала, що не зважаючи на належність права власності родині [PERSON] , [PERSON] , у червні 2014 року незаконно зареєструвала за собою право власності на частини житлового будинку під літ. «Б» по [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 169666296, зі змісту якої вбачається, що [PERSON] на праві спільної часткової власності належить житлового будинку «Б» загальною площею: 48,7 кв.м., у тому числі житловою площею: 40,7 кв. м. (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 13519233 від 03 червня 2014 року 14:51:01, приватний нотаріус Двоєнкіна Т.О., Одеський міський нотаріальний округ, Одеська обл.). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 червня 2014 року, [PERSON] отримала у спадщину частини будинку по [ADDRESS] , та в цілому складається з: одного черепашного житлового будинку під літ. «А», житловою площею 25,6 кв.м., а також надвірних споруд: літ. «В», «Е» - убиральні, літ. «Д» - гараж, 1-4, 6-8 - огорожа, І, II - мостіння, розташованих на земельній ділянці 588 кв.м. У даному свідоцтві не зазначено право [PERSON] на частини житлового будинку під літ. «Б», у зв?язку з чим вказаний запис у реєстрі підлягає скасуванню. Стверджувала, що після смерті [PERSON] , право власності на частини будинку під літ. «А» та будинку «Б» перейшло до неї, і вона користується частиною житлового будинку під літ. «А» по [ADDRESS] , та житловим будинком під літ. «Б», загальною площею 68,7 кв.м., що складає 84/100 частин житлового будинку по [ADDRESS] , з урахуванням прибудов літ. «а1», «64», «65» та 73/100 без їх урахування. Відповідно до технічного паспорту від 23 січня 2020 року, а також враховуючи будівельну амністію на індивідуальні (садибні) житлові будинки, збудовані у період до 5 серпні 1992 року, житловий будинок під літ. «Б» із всіма приміщеннями на даний час не е самочинним будівництвом. Посилаючись на\~порушення своїх\~прав,\~ [PERSON] \~просила суд\~скасувати запис\~про державну\~реєстрацію права\~власності [PERSON] \~на \~житлового будинку\~літ.\~«Б» по\~ [ADDRESS] ,\~загальною площею\~68,7\~кв.м.,\~в тому\~числі житловою\~площею 40,7\~кв.м.\~в Державному\~реєстрі речових\~прав на\~нерухоме майно\~(рішення\~про державну\~реєстрацію прав\~та їх\~обтяжень (з\~відкриттям розділу),\~індексний номер:\~13519233\~від 03 червня 2014 14:51:01, приватний нотаріус Двоєнкіна Т.О., Одеський міський нотаріальний округ, Одеська області); визнати за нею право власності на житловий будинок літ. «Б» загальною площею 68,7 кв.м., житловою площею 40,7 кв.м; прибудови «64», «б5», що знаходиться по [ADDRESS] ; перерозподілити ідеальні частки співвласників домоволодіння по [ADDRESS] та визнати за нею право власності на 83/100 частини домоволодіння, що складаються з приміщення у житловому будинку літ. «А» загальною площею 54,1 кв.м., житловою площею - 25,6 кв.м, що позначені 2-1коридор площею 5,6 кв.м., 2-2 житлова площею 8,7 кв.м.; 2-3 кухня площею 25,4 кв.м.; 2-4 санвузол площею 8,8 кв.м., 2-5 коридор площею 5,6 кв.м., прибудови «al»; житловий будинок літ. «Б» загальною площею 68,7 кв.м., житловою площею 40,7 кв.м; прибудови «64», «65»; гараж літ. «Д»; убиральня -літ. «Е»; мостіння - 1; колодязь - III; огородження № 1, 4, 5, 6, 7, 8; визнати за [PERSON] право власності на 17/100 частини домоволодіння, що складаються з приміщення у житловому будинку літ. «А» загальною площею 54,1 кв.м., житловою площею - 25,6 кв.м, що позначені І-І, площею 9,1 кв.м., 1-3 - житлова площею 16,9 кв.м.; убиральні - літ. «В»; мостіння - І; колодязь - ІІІ; огородження № l,4,5,6,7,8; виділити в спільне користування [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку площею 588 кв.м. по [ADDRESS] у розмірі відповідно до володіння нерухомим майном, а саме: 83/100 частини [PERSON] , 17/100 частини [PERSON] . Ухвалою суду від 18 грудня 2018 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (т. 1 а.с. 77-78). Ухвалою суду від 10 квітня 2019 року строк проведення підготовчого провадження у даній справі було продовжено (т. 2 а.с. 52-53). Ухвалою суду від 06 червня 2019 року по справі була призначена судова будівельна-технічна експертиза та зупинено провадження у справі (т. 2 а.с. 228-230). Ухвалою суду від 05 серпня 2019 року було поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (т. 2 а.с. 237-238). Ухвалою суду від 04 листопада 2019 року по справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу та зупинено провадження у справі (т. 3 а.с. 168-171). 21 серпня 2020 року справа була повернута до суду разом з висновком експерта № 119 від 17 серпня 2020 року. Ухвалою суду від 21 вересня 2020 року по справі було поновлено провадження (т. 4 а. с. 87-88). У вересні 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про скасування запису про проведену державну реєстрацію, визнання права власності, перерозподіл часток та визначення порядку користування земельною ділянкою (т. 5 а.с. 1-14). Ухвалою суду від 18 грудня 2020 року за заявою представника [PERSON] були об`єднані в одне провадження цивільна справа № 521/18752/18 (провадження № 2/521/244/20) з цивільною справою № 521/15640/20 (провадження № 2/521/3897/20) та був присвоєний об`єднаній цивільній справі єдиний унікальний номер судової справи № 521/18752/18 (т. 4 а.с. 147-148). Ухвалою суду від 04 лютого 2021 року по справі було закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду (т. 5 а.с. 120-121). Ухвалою суду від 10 червня 2021 року по справі була призначена комплексна судова будівельно-технічна експертиза та земельна-технічна експертиза, на час проведення якої зупинено провадження у справі (т. 5 а.с. 195-200) Ухвалою суду від 11 жовтня 2021 року було поновлено провадження у справі (т. 5 а. с. 221-222). Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2021 року по справі була призначена комплексна судова будівельна-технічна експертиза та земельно-технічна експертиза, на час проведення якої зупинено провадження у справі (т. 6 а.с. 21-25). 02 вересня 2022 року справа була повернута до суду разом з висновком експерта № 661 від 15 серпня 2022 року (т. 6 а.с. 45,46-96). Ухвалою суду від 02 вересня 2022 року було поновлено провадження у справі (т. 6 а. с. 98-99). Представник позивача за первісним позовом та представник відповідача за об`єднаним позовом, діюча за договором про надання правової допомоги від 17\~вересня 2018\~рокув судове засідання не з`явилася, надала заяву про підтримання первісних позовних вимог, просила суд їх задовольнити у повному обсязі, в задоволенні об`єднаних позовних вимог просила відмовити та розглянути справу за її відсутністю. Раніше надала відповідь на відзив та письмові пояснення щодо висновку судової будівельно-технічної, земельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи по справі № 661 від 15 серпня 2022 року, в яких зазначала, що експерт фактично зробив розрахунок часток у спірному домоволодінні, виходячи тільки зі змісту питання, в якому склад приміщень, що знаходяться у користуванні сторін був визначений на власний розсуд стороною відповідача [PERSON] , без обґрунтування належності цих приміщень [PERSON] та [PERSON] наявними в матеріалах справи документами, тому висновок експерта за цими питаннями не може бути прийнятий судом в якості доказу для задоволення об`єднаної позовної вимоги [PERSON] про перерахунок часток в домоволодінні та визнання права власності за нею на 83/100 частин домоволодіння у складі зазначених нею приміщень. Крім того, стверджувала, що по третьому питанню експерт дослідив наявні в матеріалах цивільної справи архівні матеріали технічної інвентаризації по домоволодінню та на підставі аналізу досліджених документів дійшов висновку, що об`ємно-планувальне та конструктивне рішення житлового будинку літ. «Б» за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 68.7 кв.м., житловою площею - 40,7 кв.м; прибудови «б4», «б5», після 1979 року по сьогоднішній день мало низку змін, які полягали у внутрішньому переплануванні приміщень в основному об`ємі будинку літ. «Б» зі зміною функціонального призначення цих приміщень, а також виконано будівництво нових прибудов літ. «б1», «Б1», «б4», «б5», в результаті чого починаючи з 1979 року загальна площа будинку збільшилася з 22,9 кв.м до 68,7 кв.м, а житлова площа з 12,2 кв.м до 40,7 кв.м. Проте, зазначений висновок експерта носить тільки узагальнюючий характер та не має доказового значення для вирішення питання про визнання права власності за [PERSON] на житловий будинок літ. «Б» в цілому, оскільки не містить відомостей та висновків, що зміни в об`ємно-планувальному та конструктивному рішенні цього будинку відбулися тільки внаслідок проведення будівельних робіт [PERSON] , оскільки дослідженні експертом документи підтверджують факт здійснення будівельних робіт у житловому будинку літ. «Б» також і [PERSON] , а отже об`ємно-планувальне та конструктивне рішення житлового будинку літ. «Б» змінювалося за рахунок будівельних робіт, які проводив як [PERSON] , так і [PERSON] . По четвертому питанню експерт зробив висновок, що вартість фактично виконаних робіт з будівництва (ремонту, реконструкції) житлового будинку під літ. «Б», здійснених після 1979 року по сьогоднішній день в цінах станом на даний час з урахуванням зносу становить 205214,00 грн., але за думкою представника [PERSON] зазначений висновок не має доказового значення для вирішення питання про визнання права власності за [PERSON] на житловий будинок літ. «Б» в цілому з огляду на наступне, оскільки виходячи із завдань будівельно-технічної експертизи, саме відповідач [PERSON] повинна надати суду та експерту первинну документацію, яка містить відомості про види виконаних будівельних робіт, а також вид, вартість та кількість матеріалу, який був ними використаний під час проведення будівельних робіт. Експерт може встановлювати перелік та об`єм фактично виконаних будівельних робіт з будівництва (ремонту, реконструкції) та визначити їх вартість тільки на підставі таких первинних документів. При цьому матеріали технічної інвентаризації не замінюють собою зазначені документи, а доповнюють їх. Крім того, вважає, що саме по собі визначення вартості фактично виконаних робіт з будівництва (ремонту, реконструкції) житлового будинку під літ. «Б», здійснених після 1979 року по сьогоднішній день в цінах станом на даний час за обраним експертом методом не є належним, достатнім та достовірним доказом виконання таких робіт у цьому будинку лише стороною відповідача [PERSON] . Відповідно до висновку експерту будівництво житлового будинку літ. «Б» по [ADDRESS] , загальною площею 68,7 кв.м, житловою площею 40,7 кв.м, та прибудови «б4» та «б5» не є новим будівництвом по відношенню до будівлі під літ. «Б», яке існувало до 1979 року (не включно), а є її реконструкцією. Крім того, житловий будинок літ. «Б» по [ADDRESS] , загальною площею 68,7 кв.м, житловою площею 40,7 кв.м, що складається в цілому з приміщень 3-2 - житлова пл. 10,1 кв.м, 3-3 - житлова пл. 9,6 кв.м, прибудова літ. «б1» з приміщенням 3-1 коридор пл. 8,0 кв.м., прибудови літ. «Б1» з приміщенням 3-4 житлова пл. 21,0 кв.м, прибудови літ. «б4» з приміщеннями 3-6 коридор пл. 5,5 кв.м, 3-7 туалет пл.1,8 кв.м, прибудови літ. «б5» з приміщеннями 3-8 кухня пл.8,6 кв.м, 3-9 ванна пл.4,1 кв.м є єдиним житловим будинком. \~ \~ \~ \~Зазначала, що оскільки розрахунок частин в домоволодінні експертом був проведений без оцінки правовстановлювальних документів на домоволодіння та інших матеріалів технічної інвентаризації, а лише за пропозицією сторони відповідача за об`єднаним позовом, то він не може бути достатньою підставою для визначення порядку користування земельною ділянкою відповідно до розрахованих ним часток (т.\~1\~а.с.\~67,\~68,\~т.\~1\~а.с.\~224-228,\~т.\~5\~а.с.\~45-96). Представник відповідачів\~за первісним\~позовом та\~представник позивачів\~за об`єднаним\~позовом,\~діюча на\~підставі ордеру\~від 05\~вересня 2020\~року,в судове засідання не з`явилася, надала заяву про підтримання об`єднаних позовних вимог, просила суд їх задовольнити у повному обсязі, в задоволенні первісних позовних\~вимог просила\~суд відмовити\~та розглянути\~справу за\~її відсутністю.\~Раніше надала\~відзив на\~позов (т. 1 а.с. 99-103, т. 6 а.с. 103, 104). У зв`язку з неявкою сторін по справі в судові засідання, суд вважає можливим провести розгляд справи у їх відсутність та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд вважає, що первісні позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі, а в задоволенні об`єднаних позовних вимог [PERSON] слід відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 26 книги третьої ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Судом встановлено,\~що 30 грудня 1950 року між жилищним управлінням виконавчого комітету Одеської міської ради депутатів трудящихся та [PERSON] на підставі рішення виконкому Одеської міської ради депутатів трудящих від 25 жовтня 1950 року за № 1337 про відвід земельної ділянки для будівництва житлового будинку було укладено договір про право забудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 30 грудня 1950 року, на підставі якого останній отримав земельну ділянку під індивідуальне будівництво житлового будинку площею 588,0 кв.м. по [ADDRESS] , яка була зареєстрована за ним на підставі рішення виконкому Одеської міської ради депутатів трудящих № 766 від 05 вересня 1956 року (т. 1 а.с. 9-13, 14-15, 180-182, т. 2 а.с. 74-75). 21\~липня 1961року\~житловий будинок\~з надвірними\~спорудами по\~ [ADDRESS] був зданий в експлуатацію, що підтверджується актом від 21 липня 1961 року, затвердженим рішенням виконавчого комітету Іллічівського районної ради депутатів трудящихся 938 від 28 липня 1961 року (т. 1 а.с. 17, 173, 174-175). Домоволодіння по [ADDRESS] в цілому складалося з житлового будинку літ. «А», сараю літ. «Б» та огородження 1-3, що підтверджується викопіюванням з плану будівельного кварталу від 08 липня 1955 року, зведеним оцінювальним актом по домоволодінню № 4 від 17 лютого 1963 року (т. 1 а.с. 16, 18). Відповідно до зведеного оцінювального акту по домоволодінню № 4 від 10 травня 1965 року до складу приміщень за цей же період також увійшла вбиральня літ. «В» та огородження 1-4 (т. 1 а.с. 19). Встановлено,\~що 19\~травня 1965\~року між\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~було укладено\~договір купівлі-продажу\~ частини\~домоволодіння по\~ [ADDRESS] , яке складалося в цілому з одного кам`яного, одноповерхового житлового будинку на дві кімнати з господарчими спорудами. В виключне користування покупця відходила одна житлова кімната площею 8,7 кв.м. та кухня (т. 1 а.с. 183-184). Рішенням виконкому Іллічівської райради депутатів трудящихся № 959 від 18 жовтня 1966 року на підставі заяв [PERSON] та [PERSON] було вирішено переобладнане [PERSON] приміщення літ. «Б» по [ADDRESS] , зберегти в частковому відношенні до загального домоволодіння (т. 1 а.с. 24). \~ \~ \~ \~Встановлено,\~що 04 листопада 1966 року [PERSON] звернувся з заявою до голови Іллічівського виконкому райради депутатів трудящихся про скасування рішення Іллічівської виконкому райради депутатів трудящихся № 959 від 18 жовтня 1966 року, в який зазначив, що він продав [PERSON] частину свого домоволодіння по [ADDRESS] , яка складалася з кімнати та кухні. Оскільки між їх сім`ями виникали постійні свари з приводу користування одним входом у житловий будинок, то він переобладнав сарай літ. «Б» у житлову кімнату, площею 14 кв.м. та кухню, в який оселився [PERSON] . Згодом останній запропонував йому провести обмін частини житлового будинку на переобладнаний у житловий будинок сарай літ. «Б», на що він погодиввся за умови юридичного погодження такого обміну з виконкомом. Також [PERSON] у заяві зазначив, що рішення виконкому було невірним, оскільки засідання виконкому відбулося без його повідомлення та участі, а за [PERSON] зарахували переобладнаний ним, [PERSON] , сарай без передачі йому частини домоволодіння, належного [PERSON] (т. 1 а.с. 20-21). \~ \~ \~ \~Встановлено, що рішенням виконкому Іллічівської райради депутатів трудящихся № 1115 від 18 листопада 1966 року рішення Іллічівської виконкому райради депутатів трудящихся № 959 від 18 жовтня 1966 року було скасовано, а у споруди під літ. «Б» залишився статус самовільно переобладнаного (т. 1 а.с. 25). \~ \~ \~ \~Отже, споруда під літ. «Б» була самовільно збудована [PERSON] , що підтверджується технічними паспортами від 27 серпня 1979 року , від 20 червня 1986 року, від 11 березня 1994 року, від 03 жовтня 2013 року (т. 5 а.с. 24-25, 26-27, 34-36, 37-39). 24 листопада 1966 року [PERSON] звернувся з заявою до виконкому Іллічівської райради депутатів трудящихся про визнання рішення Іллічівської виконкому райради депутатів трудящихся № 959 від 18 жовтня 1966 року, недійсним, в який зазначав, що споруда під літ. «Б», є його власністю, та без його згоди зарахована за [PERSON] , який придбав у нього тільки частину домоволодіння. Також [PERSON] зазначав, що готовий передати [PERSON] споруду під літ. «Б» в обмін на належну останньому частину домоволодіння (т. 1 а.с. 22). \~ \~ \~ \~24 листопада 1966 року [PERSON] також звернувся з заявою до виконкому Іллічівської райради депутатів трудящихся, в який просив провести обмін житлової площі, закріпивши за [PERSON] придбану у нього частку домоволодіння, від якої він відмовляється, а йому залишити у власність приміщення літ. «Б» (т. 1 а.с. 23). Встановлено, що виконком Іллічівської райради депутатів трудящихся на підставі заяв [PERSON] та [PERSON] від 24 листопада 1966 року рішення не приймав. Отже з місту вказаних документів вбачається, що за домовленістю з [PERSON] , [PERSON] оселився у самовільно перебудованому сараї в житловий будинок літ. «Б», і між ними склався інший порядок користування житловими приміщеннями будинку, за яким приміщення житлового будинку літ. «А» залишилися у користуванні [PERSON] , а [PERSON] набув у користування побудований [PERSON] житловий будинок літ. «Б». Вищевказані документи підтверджують факт того, що сторони мали намір провести обмін цих об`єктів нерухомості між собою, але зазначені правовідносини вони між собою остаточно не врегулювали. Встановлено, що 20 листопада 1979 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу частини житлового будинку з надвірними спорудпми по [ADDRESS] , який складається в цілому з одноповерхового кам`яного житлового будинку, загальною житловою площею 25,6 кв.м. з надвірними будівлями, розташованого на земельній ділянці, площею 588 кв.м. В користування [PERSON] перейшло з зазначеного на плані літ. «А»: 2-2 житлова кімната, площею 8,7 кв.м., 2-1 кухня, гараж «Д», вбиральня «Е», споруди № 1-6, приміщення 1 (т. 1 а.с. 26-27). Рішенням Іллічівського районного суду м. Одеси від 30 серпня 1984 року було відмовлено Іллічівському райвиконкому у задоволенні позовних вимог до [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] про вилучення домоволодіння по [ADDRESS] у фонд міської ради (т. 1 а.с. 28). Зі змісту рішення Іллічівського районного суду м. Одеси від 30 серпня 1984 року вбачається, що після придбання [PERSON] частки житлового будинку літ. «А» у [PERSON] , цей же порядок користування житловими приміщеннями літ. «А» та літ. «Б» зберігся. Крім того, судом було встановлено і підтверджено поясненями [PERSON] в судовому засіданні, що власником приміщення площею 12 кв.м. та 7 кв.м. є [PERSON] , який помер, та до яких він прибудував прибудову. Рішенням суду також було встановлено, що будівлі літ. «А» та «Б» рахуються як житлові, [PERSON] набув право власності у будинку під літ. «А», а до будівлі літ. «Б» зробив прибудову. Рішенням виконавчого комітету Іллічівської районної ради народних депутатів № 926 від 16 вересня 1988 року був затверджений акт комісії виконкому про прийом в експлуатацію пристройки, яка складається з однієї жилої кімнати, площею 7,8 кв.м., кухні, площею 9,6 кв.м., коридору, площею 2,5 кв.м., котельної, площею 7,9 кв.м. літ. «Б» плана по [ADDRESS] та зазначено оформити право власності на пристройку літ. «Б» плана. \~ \~ \~ \~ Отже, вище вказані документи підтверджують факт того, що житловий будинок літ. «Б» побудував [PERSON] , внаслідок чого між співвласниками склався інший порядок користування житловим будинком, відмінний від договору купівлі-продажу від 12 листопада 1979 року, за яким житловий будинок літ. «А» залишився в повному користуванні [PERSON] , а житловий будинок літ. «Б» у [PERSON] , а потім у [PERSON] , який в подальшому до будинку літ. «Б» здійснював добудови та перебудови. \~ \~ \~ \~[INFO] [PERSON] помер, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді частин житлового будинку по [ADDRESS] , загальною житловою площею 25,6 кв.м. з надвірними спорудами: «В»-вбиральня, «Д»-гараж,, «Е»-вбиральня, № 1-6 огорожа, 1-11мостіння, на земельній ділянці 588 кв.м., яку його дружина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 19 липня 1985 року (р. № 3-0-1858) виданий державним нотаріусом П`ятої одеської державної нотаріальної контори (т. 1 а.с. 31). Встановлено, що на підставі рішення ІІІ сесії Іллічівського РИК від 26 вересня 1992 року була проведена інвентаризація с. Сахарний, в результаті домоволодіння по [ADDRESS] було перенумеровано з № 4 на № 4б, що підтверджується довідкою від 02 вересня 2004 року (т. 1 а.с. 192). \~ \~ \~ \~[INFO] [PERSON] , померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (т. 2 а.с. 84). Спадкоємцем за законом першої черги був її рідний син [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 04 грудня 2004 року (р. № 2-1477), виданим державним нотаріусом П`ятої одеської державної нотаріальної контори, зареєстрованим КП «ОМБТІ та РОН» від 17 січня 2005 року (т. 1 а.с. 32). [INFO] [PERSON] , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (т. 2 а.с. 80). Після його смерті спадщину у вигляді частини житлового будинку по [ADDRESS] , загальною житловою площею 25,6 кв.м. з надвірними спорудами: «В» - вбиральня, «Д» - гараж, «Е»-вбиральня, № 1-4, 6-8 огорожа, І-ІІ мостіння, розташованих на земельній ділянці 588 кв.м. прийняв його рідний син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 04 грудня 2004 року (реєстровий № 2-1477), виданим державним нотаріусом П`ятої одеської державної нотаріальної контори, зареєстрованим КП «ОМБТІ та РОН» від 17 січня 2005 року (т. 1 а.с. 32). 17 січня 2005 рокау право власності [PERSON] на частини житлового будинку по [ADDRESS] було зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН», що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (т. 1 а.с. 33). [INFO] [PERSON] , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (т. 2 а.с. 6). Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді частин житлового будинку по [ADDRESS] , яка в цілому складається з: одного черепашкового житлового будинку літ. «А», житловою площею 25,6 кв.м., а також надвіорних споруд: «В» - вбиральня, «Е» - убиральні, літ. «Д» - гараж, 1-4, 6-8 - огорожа, І, ІІ - мостіння, розташованих на земельній ділянці 588 кв.м., яку прийняла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 03 червня 2014 року (реєстровий № 754), виданим приаватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіною Т.О. (т. 1 а.с. 34). \~ \~ \~ \~03 червня 2014 року право власності [PERSON] на частини житлового будинку по [ADDRESS] було зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, в якому було зазначені відомості про складові частини об`єкта нерухомого майна, а саме: житловий будинок під літ. «А», житловою площею 25,6 кв.м., житловий будинок під літ. «Б» , житловою площею 7,8 кв.м., літ. «В», «Е» - убиральні, «Д» - гараж, 1-4, 6-8 огорожа, І, ІІ - мостіння (т. 1 а.с. 35). \~ \~ \~ \~Згідно інформаціїйної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 08 жовтня 2016 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 13519233 від 03 червня 2014 року 14:51:01, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіна Т.О., за [PERSON] зареєстровано право власності на частини житлового будинку по [ADDRESS] та у розділі відомості про складові частини об`єкта нерухомого майна зазначено: житловий будинок А загальною площею 40,3 кв.м., у тому числі житловою 25,6 кв.м., житловий будинок Б, загальною площею 48,7 кв.м., у тому числі житловою 40,7 кв.м., убиральні «В», «Е», гараж «Д», І, ІІІ - моствіння, ІІІ колодязь, 1-8 огорожа (т. 1 а.с. 43-44, 97-98). \~ \~ \~ \~Встановлено, що рішенням виконавчого комітету Іллічівського районної ради народних депутатів № 926 від 16 вересня 1988 року був затверджений акт комісії виконавчого комітету про прийомку в експлуатацію прибудови літ. «Б» по [ADDRESS] , яка складалася з однієї житлової кімнати, площею 7,8 кв.м., кухні, площею 9,6 кв.м., коридора, площею 2,5 кв.м., котельної, площею 7,9 кв.м., запропоновано оформити право власності на пристройку літ. «Б» плана, та видати свідоцтво про право власності (т. 1 а.с. 30, т. 5 а.с. 28). \~ \~ \~ \~Зі змісту вказаного рішення вбачається, що [PERSON] самовільно збудував пристройку, яка складається з однієї житлової кімнати, площею 7,8 кв.м., кухні, площею 9,6 кв.м., коридора, площею 2,5 кв.м., котельної, площею 7,9 кв.м. до жилого домоволодіння літ. «Б» плана. Рішенням народного суду в Іллічівського району від 30 серпня 1984 року в позові Іллічівському районному виконавчому комітету про вилучення самовільно збудованої пристройки відмовлено. Тому [PERSON] просив виконком самовільно збудовану пристройку прийняти в експлуатацію з правом власності (т. 5 а.с. 28). \~ \~ \~ \~Допитані в якості свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] також підтвепрдили факт здійснення [PERSON] будівельних робіт в будинку під діт. «Б» . Судом встановлено, що 24 лютого 2014 року на ім`я [PERSON] була видана декларація про готовність об`єкта до експлуатації № ОД 14214055021 реконструкція частини житлового будинку літ. «А» та споруди літ. «Б» під житловий будинок без змін геометричних розмірів фундаментів по [ADDRESS] (т. 1 а.с. 229-231). Наказом Департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції в Одеській області № 33 від 05 червня 2015 року декларація про готовність об`єкта до експлуатації № ОД 14214055021 від 24 лютого 2014 року була скасована (т. 1 а.с. 232, 233-234) Зі змісту інформації КП «БТІ» ОМР від 05 травня 2016 року вбачається, що за даними технічної інвентаризації від 14 квітня 2016 року домоволодіння по [ADDRESS] складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею - 40,3 кв.м.; житловою площею 25,6 кв.м. (без урахування самочинної прибудови літ. «а1»; 2-3 житлова, площею 25,4 кв.м.; 2-4 санвузол, площею 8,8 кв.м.; 2-5 коридор, площею 5,6 кв.м.); житлового будинку літ. «Б» з прибудовою літ. «Б1», загальною площею 48,7 кв.м., житловою площею - 40,7 кв.м. (без урахування самочинної прибудови: літ. «б4»: 3-6 коридор, площею 5,5 кв.м., 3-7 туалет, площею 1,8 кв.м.; прибудови літ. «б5»: 3-8 кухня, площею 8,6 кв.м., 3-9 ванна, площею 4,1 кв.м.); убиральні літ. «В,Е»; гаражу літ. «Д»; № І-ІІ мостіння; № ІІІ колодязь; № 1-8огорожа. Загальна площа домоволодіння-89,0 кв.м., житлова площа - 66,3кв.м. (в загальну площу домоволодіння не враховуються самочинні площі - 59,8 кв.м.). \~ \~ \~ \~У зв`язку з тим, що житловий будинок літ. «Б» , прибудови літ. «Б1, б1» побудовано до 05 серпня 1992 року, то відповідно до п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України за № 127 від 24 травня 2001 року зареєстрованим в Мінюсті України 10 липня 2001 року за № 582/5773 (зі змінами та доповненнями) не є самочинними. \~ \~ \~ \~Реєстрація декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 24 лютого 2014 року № ОД 14214055021 на прибудови літ. «а1, б4, б5» - скасовано Департаментом Державної Архітектуирно Будівельної Інспекції в Одеській області 24 червня 2015 року № 01/11-6435, згідно вищевказаного прибудови літ. «а1, б4, б5» є самочинними. \~ \~ \~ \~Згідно договору купівлі-продажу від 12 листопада 1979 року р№ 3-С-1252 [PERSON] купив частину домоволодіння : в літ. «А» - 2-2 житлова кімната площею 8,7 кв.м., 2-1 кухня, гараж літ. «Д», вбиральня літ. «Е», огорожа № 1-6, мостіння № 1. За даними технічної інвентаризації від 22 вересня 1972 року самочинно побудовано [PERSON] : житловий будинок літ. «Б» (площа забудови 30,4 кв.м.) прибудова літ. «б», сарай літ. «Г». \~ \~ \~ \~За даними технічної інвентаризації від 11 листопада 1983 року прибудова літ. «б», сарай літ. «Г». знесено, та побудовано на їх місці прибудови літ. «б1,б2». Згідно технічної інвентаризації від 11 листопада 1983 року також самочинно збудовано прибудова літ. «б3», сарай літ. «Ж». \~ \~ \~ \~Прибудови літ. «б2, б3» узаконено Іллічівської районною радою народних депутатів 16 вересня 1988 року за № 926 за [PERSON] . Відповідно до поточної інвентаризації від 15 квітня 1985 року та архівних матеріалів житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] [PERSON] на підставі договору на право забудови від 30 грудня 1950 року за р. № 74535 належала частини житлового будинку, а також останній самочинно побудовав сараї: літ. «З» та літ. «И». Згідно технічної інвентаризації від 12 серпня 2004 року прибудова літ. «б2» перенумеровано в літ. «Б1» (з внутрішнім самочинним переобладнанням), прибудова літ. «б3» - знесено, а на цьому місті самочинно збудовано прибудова літ. «б4», також самочинно збудовано прибудова літ. «б5» (замість знесеного сараю літ. «Ж») [PERSON] (т. 1 а.с. 41-42). Крім того, відповідно до поточної інвентаризації від 12 серпня 2004 року самочинні сараї: літ. «З» та літ. «И» були знесені [PERSON] , який на підставі свідоцтва про право на спадщину від 19 липня 1985 року за р№ 3-с-1858 належала частини житлового будинку, , а відповідно до поточної інвентаризації від 03 жовтня 2013 року на місці знесених сараїв: літ. «З» та літ. «И» була самочинно збудована прибудова літ. «а1», що підтверджується інформації КП «БТІ» ОМР від 06 вересня 2018 року (т. 4 а.с. 141). Встановлено, що [INFO] [PERSON] , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (т. 3 а.с. 102). Після його смерті відкрилася спадщина на частину житлового будинку по [ADDRESS] , яка належала померлому на підставі договору купівлі-продажу від 12 листопада 1979 року (т. 3 а.с. 130-131). Спадкоємцем першої черги за законом є [PERSON] , дружина померлого, яка прийняла спадщину, отримав 14 серпня 2018 року свідоцтво про право на спадщину за законом, що підтверджується довідкою № 154115706 від 28 січня 2019 року, сформованою приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Димерлій О.М. (т. 3 а.с. 74, 102). \~ \~ \~ \~Донька померлого [PERSON] , [PERSON] від спадщини після смерті батька відмовилась на користь [PERSON] , дружини померлого, що підтверджується заявою від 10 травня 2018 року (т. 3 а.с. 45, 48, 51). У свідоцтві про право на спадщину від 14 серпня 2018 року зазначений склад приміщень, якій відповідає розділу «Відомості про складові частини об`єкту нерухомого майна» Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого відносно об`єкту нерухомого майна - житлового будинку по [ADDRESS] , загальною площею 89,0 кв.м., житловою площею 66,3 кв.м. (т. 1 а.с. 71-74). Згідно інформаціїйної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна 11 грудня 2018 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 42535095 від 14 серпня 2018 року 15:50:06, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Алексєєва О.В., за [PERSON] зареєстровано право власності на 1/4 частину житлового будинку по [ADDRESS] , загальною площею 89 кв.м., житловою площею 66,3 кв.м., у розділі відомості про складові частини об`єкта нерухомого майна зазначено: житловий будинок А загальною площею 40,3 кв.м., у тому числі житловою 25,6 кв.м., житловий будинок Б, загальною площею 48,7 кв.м., у тому числі житловою 40,7 кв.м., убиральні «В», «Е», гараж «Д», І, ІІ - моствіння, ІІІ колодязь, 1-8 огорожа (т. 1 а.с. 71-74). Ухвалою суду від 04 листопада 2019 року по справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 168/2019 від 17 серпня 2020 року поділ житлового будинку по [ADDRESS] , загальною площею 89,0 кв.м., житловою площею 66,3 кв.м., у відповідності до ідеальних часток, а саме і з урахуванням визначеного у договорі купівлі-продажу від 20 листопада 1979 року порядку користування приміщеннями та господарськими будівлями та спорудами технічно не надається можливим. Встановлено, що експертом були розраховані частки сторін у праві власності на домоволодііння та запропоновано варіанти поділу житлового будинку по [ADDRESS] , з урахуванням того, що: в житловому будинку літ. «Б»: дві житлові кімнати, площею 10,1 кв.м., 8,7 кв.м., а також прибудова «б1» до житлового будинку під літ. «Б», до складу якої входить коридор площею 8.00 кв.м., разом з житловою кімнатою площею 16,9 кв.м. та кухнею площею 9.1 кв.м. в житловому будинку літ. «А» та убиральнею літ. «В» фактично складають - 56/100 частин, а житлова кімната, площею 8,7 кв.м., коридор, площею 5,6 кв.м. в житловому будинку літ. «А» разом з житловою кімнатою площею 21,0 кв.м. в житловому будинку літ. «Б», убиральнею «Е», гаражем [PERSON] фактично складають - 44/100 частин. Відповідно до розрахованих експертом часток сторін у праві власності на домоволодіння, експертом було запропоновано варіант поділу житлового будинку по [ADDRESS] на два самостійні будинки, за яким: - власнику з часткою 44/100 житлового будинку пропонується виділити: житловий будинок під літ. «А» у складі наступних приміщень: житлової кімнати пл.16,9 кв.м., житлової кімнати пл. 8,7 кв.м., кухні пл.9,1 кв.м., коридору пл. 5,6 кв.м. та убиральню літ. «В»; - власнику з часткою 56/100 частини житлового будинку пропонується виділити: житловий будинок літ. «Б» у складі наступних приміщень - житлової кімнати пл. 10,1 кв.м., житлової кімнати пл.9,6 кв.м., коридору пл. 8,0 кв.м., ідальні пл. 21,0 кв.м., убиральню «Е» та гараж «Д». При цьому [PERSON] не заперечувала проти виділення їй у власність житлового будинку літ. «А», а відповідачці житлового будинку літ. «Б», оскільки саме такий порядок користування житловими будинками існував між попередніми власниками. Додатковим висновком експерта № 020/2020 від 20 листопада 2020 року, була визначена можливість виділити співвласнику 56/100 частин у складі певних приміщень у кожному з будинків літ. «А» та літ. «Б», а саме: - частину житлового будинку літ. «А» з частиною прибудови літ. «а» загальною площею 26,0 кв.м. в складі наступних приміщень: житлової кімнати пл. 16,9 кв.м., кухні пл. 9.1 кв.м. Вхід в приміщення частини житлового будинку літ. «А» з частиною прибудови під літ. «а», при запропонованому позивачем варіанті розподілу, експерт пропонував організувати через існуючий дверний отвір в приміщенні кухні; - частину житлового будинку літ. «Б» з прибудовою літ. «б1», загальною площею 27,7 кв.м. у складі наступних приміщень: житлової кімнати пл. 10,1 кв.м.; житлової кімнати пл. 9,6 кв.м.; коридору площею 8,0 кв.м.. Вхід в приміщення житлового будинку літ. «Б» з прибудови літ. «б1», при запропонованому позивачем варіанті розподілу, експерт пропонує організувати через існуючий дверний отвір в приміщенні коридору; - убиральні літ. «В». \~ \~ \~ \~Співвласнику 44/100 частини виділити: - частину житлового будинку літ. «А» з частиною прибудови літ. «а» загальною площею 14,3 кв.м. в складі наступних приміщень: коридору пл. 5,6 кв.м., житлової кімнати пл. 8,7 кв.м. Вхід в приміщення частини житлового будинку літ. «А» з частиною прибудови під літ. «а», при запропонованому позивачем варіанті розподілу, експерт пропонує організувати переобладнав в коридорі існуючий віконний отвір на дверний отвір; - прибудову літ. «Б1» до житлового будинку літ. «Б», загальною площею 21,0 кв.м., у складі житлового приміщення їдальні, площею 21,0 кв.м. Вхід в приміщення прибудови літ. «Б1», при запропонованому позивачем варіанті розподілу, експерт пропонує організувати через переобладнаний з віконного отвору дверний отвір в їдальні; - гараж літ. «Д»; - убиральню літ. «Е». \~ \~ \~ \~При запропонованому позивачем варіанту роподілу житлового будинку по [ADDRESS] , відповідно до розрахованих експертом частин 56/100 та 44/100 (відповідь на шосте питання висновку), враховуючи, що 56/100 частин складаються з житлової кімнати площею 16,9 кв.м. та кухні площею 9,1 кв.м. в житловому будинку літ. «А»; з житлової кімнати площею 9,6 кв.м., житлової кімнати площею 10,1 кв.м. в житловому будинку літ. «Б», а також прибудови літ. «б1» до літ. «Б», до складу якої входить коридор площею 8.0 кв.м. та убиральні літ. «В», а 44/100 частин складаються - з житлової кімнати площею 8,7 кв.м., коридору площею 5,6 кв.м. в житловому будинку літ. А», а також прибудови «Б1» до житлового будинку літ. «Б», до складу якої входить їдальня, площею 21 кв.м., убиральні «Е», гаражу «Д», необхідно виконати наступні будівельні роботи з перепланування у прибудові літ. «Б1» і у прибудові літ. «а»; закласти дверний отвір між коридором площею 8,0 кв.м. та житловим приміщенням їдальні, площею 21.0 кв.м.; переобладнати існуючий віконний отвір на дверний отвір з віконним в приміщенні їдальні, площею 21,0 кв.м., переобладнати приміщення їдальні, площею 21,0 кв.м. в житлову, згідно фактичного його використання, переобладнати існуючий віконний отвір на дверний отвір в коридорі, площею 5,6 кв.м. (т. 4 а.с. 2-73, 132-139). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частинами першоютретьою ст. 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. При поділі в натурі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто скласти окремий об`єкт нерухомого майна у розумінні статті 181 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку встановленому законом, таке право підлягає державної реєстрації. У спорах про поділ житлового будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Згідно з ч.1 ст. 183 ЦК України річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною. Отже, поділ жилого будинку в натурі, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо поділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин, поділ може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Таким чином визначальним для поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість поділу будинку відповідно до часток співвласників. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2012 року у справі № 6-12цс13, а також у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 205/9065/15-ц, від 27 травня 2020 року у справі № 173/1607/15-ц, від 11 жовтня 2021 року у справі 607/14338/19-ц. Отже, [PERSON] правомірно звернулася до суду щодо виділу своєї частки у праві власності на житловий будинок по [ADDRESS] . Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією. Згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Верховний Суд України у постанові від 03 квітня 2013 року в справі № 6-12цс13 дійшов висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). Крім того, Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року в справі № 6-1443цс16 дійшов висновку, що виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно". З такими висновками погодилась Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25 березня 2020 року у справі № 307/3957/14-ц (провадження № 14-43цс20). Аналогічний правовий висновок висловлено в постанові Верховного Суду від 03 березня 2021 року в справі № 295/451/16-ц. Згідно з ч.ч. 4,5 ст. 89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. На підставі частини першої статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Частиною четвертою вищевказаної статті визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Таким чином, законодавцем визначено принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Тобто особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду має право на відповідну частину земельної ділянки на тих самих умовах, на яких воно належало попередньому власникові або користувачу, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Такого висновку щодо застосування зазначених норм матеріального права у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 689/26/17 (провадження № 14-47цс20) та постанові Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі № 642/3950/17 (провадження № 61-7008св19), на які посилалися заявники у касаційній скарзі. Встановлено, що на час прийняття спадщини, як [PERSON] , так і [PERSON] житловий будинок по [ADDRESS] , загальною площею 89 кв.м., житловою площею 66,3 кв.м. складався з: житлового будинку А загальною площею 40,3 кв.м., у тому числі житловою 25,6 кв.м., житлового будинку Б (колишній сарай під літ. «Б»), загальною площею 48,7 кв.м., у тому числі житловою 40,7 кв.м., убиральні «В», «Е», гаражу «Д», І, ІІ - моствіння, ІІІ колодязя, 1-8 огорожі. Тому кожна із сторін мала право часткової власності на вказаний житловий будинок пропорціонально своїм часткам у праві власності відповідно до правовстановлюючих документів. За таких обставин, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі та відповідно до додаткового висновку експерта №\~020/2020\~від 20\~листопада 2020\~рокувизнати за [PERSON] право власності на 56/100 частин житлового будинку по [ADDRESS] та виділити їй у власність - 56/100 частин у складі певних приміщень у кожному з будинків літ. «А» та літ.»Б», а саме: - частину житлового будинку літ. «А» з частиною прибудови літ. «а» загальною площею 26,0 кв.м. в складі наступних приміщень: житлової кімнати пл. 16,9 кв.м., кухні пл. 9.1 кв.м. Вхід в приміщення частини житлового будинку літ. «А» з частиною прибудови під літ. «а», при запропонованому позивачем варіанті розподілу, експерт пропонував організувати через існуючий дверний отвір в приміщенні кухні; - частину житлового будинку літ. «Б» з прибудовою літ. «б1», загальною площею 27,7 кв.м. у складі наступних приміщень: житлової кімнати пл. 10,1 кв.м.; житлової кімнати пл. 9,6 кв.м.; коридору площею 8,0 кв.м.. Вхід в приміщення житлового будинку літ. «Б» з прибудови літ. «б1», при запропонованому позивачем варіанті розподілу, експерт пропонує організувати через існуючий дверний отвір в приміщенні коридору; - убиральні літ. «В»; \~ \~ \~ \~Визнати за\~ [PERSON] \~право власності\~на 44/100\~частинижитлового будинку по [ADDRESS] та виділити їй у власність 44/100 частин у складі певних приміщень у кожному з будинків літ. «А» та літ.»Б», а саме:: - частину житлового будинку літ. «А» з частиною прибудови літ. «а» загальною площею 14,3 кв.м. в складі наступних приміщень: коридору пл. 5,6 кв.м., житлової кімнати пл. 8,7 кв.м. Вхід в приміщення частини житлового будинку літ. «А» з частиною прибудови під літ. «а», при запропонованому позивачем варіанті розподілу, експерт пропонує організувати переобладнав в коридорі існуючий віконний отвір на дверний отвір; - прибудову літ. «Б1» до житлового будинку літ. «Б», загальною площею 21,0 кв.м., у складі житлового приміщення їдальні, площею 21,0 кв.м. Вхід в приміщення прибудови літ. «Б1», при запропонованому позивачем варіанті розподілу, експерт пропонує організувати через переобладнаний з віконного отвору дверний отвір в їдальні;- гараж літ. «Д»;- убиральню літ. «Е». Позовні вимоги щодо усунення [PERSON] перешкоди у користування житловим будинком літ. «Б» шляхом її вселення до житлових кімнат, площею 9,6 кв.м., 10,1 кв.м., прибудови «б1» до житлового будинку під літ. «Б», до складу якої входить коридор площею 8,0 кв.м., виконання робіт з переобладнання для організації поділу житлових будинків та виселення [PERSON] та [PERSON] з частини житлового будинку літ. «Б», що розташований по [ADDRESS] , до складу якого входять житлова кімната пл. 10,1 кв.м., житлова кімната пл.9,6 кв.м., а також прибудова «б1», до складу якої входить коридор пл. 8,0 кв.м. коридору пл. 8,0 кв.м., також підлягають задоволенню, оскільки вищезазначені приміщення передаються у власність [PERSON] . Що стосується позовних вимог [PERSON] , то суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячі з наступного. Відповідно до ст. 186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом. Приналежність не має самостійного значення та за призначенням без головної речі використовуватись не може, у зв`язку з чим є залежною від головної речі і має допоміжний статус. Визначення речі приналежністю визначається її природними властивостями, а також характером відносин, що виникають з приводу господарської призначення речі. Поняття та співвідношення головної речі та приналежності у світлі питання державної реєстрації права власності на нерухоме майно, також розкривалося у п. 1.2 ("Деякі акценти державної реєстрації права власності на нерухоме майно") Методичних рекомендацій стосовно визначення нерухомого майна, що знаходиться на земельних ділянках, право власності на які підлягає державній реєстрації", що були затверджені наказом Міністерства юстиції України № 660/5 від 14 квітня 2009 та діяли до квітня 2014 року). Так, Методичними рекомендаціями визначено, що приналежність не має самостійного значення та за призначенням без головної речі використовуватись не може, а тому, є залежною від головної речі і має допоміжний статус. За загальним правилом приналежність наслідує долю головної речі. Визначення речі приналежністю визначається її природними властивостями, а також характером відносин, що виникають з приводу господарського призначення речі. І приналежність, і головна річ є фізично самостійними речами, але головна річ має самостійне значення, а приналежність - допоміжне і служить найбільш повному і найкращому використанню головної речі. Головна та приналежна речі утворюють одне ціле, яке передбачає їх використання за єдиним призначенням, а тому вони розглядаються як одна річ. Державній реєстрації підлягає право власності на головну річ, а витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно має містити інформацію про приналежну річ у розділі "опис нерухомого майна". Враховуючи норми ст.ст. 186, 380, 381 ЦК України, господарсько-побутові будівлі (сарай, гараж, санвузол і под.), що розташовані з житловим будинком на одній земельній ділянці і призначені для забезпечення власника необхідними засобами благоустрою, вважаються приналежністю головної речі і не є самостійними нерухомими речами, у зв`язку з чим право власності на такі будівлі як на окремі об`єкти визнаватися не може. Поділ майна в натурі відповідно до часток співвласників у господарських будівлях (літні кухні, сараї тощо) без поділу в натурі будинку є неможливим, адже приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом, тобто господарські будівлі, які є підсобними будівлями приналежать до будинку, з яким складають одне ціле, де основним вважається будинок, який відповідає цільовому призначенню земельної ділянки, на якій вони розміщені. Окремо зазначено, що відповідно до частини 4 статті 5 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження, зокрема, окремо на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі. Крім того, відповідно до частини 3 статті 26-3 Закону «Про\~регулювання містобудівної\~діяльності» адреса не присвоюється, зокрема, будівлям та спорудам, що є приналежністю відповідної будівлі або споруди. Отже головною річью за адресою по [ADDRESS] є\~житловий будинок\~підліт. «А», а будівля, яка зазначена, як житловий будинок літ. «Б» є приналежністю головної речі і без головної речі використовуватися не може, у зв`язку з чим право власності на житловий будинок літ. «Б», як на окремий об`єкт визнаватися не може. З матеріалів справи вбачається, що колишні співвласники житлового будинку по [ADDRESS] , у тому числі і [PERSON] свої частки у праві власності на будинок ніколи в натурі не виділяли, у тому числі і сторони по справі. В обгрунтування позовних вимог, [PERSON] вказувала на те, що при житті її чоловік за свій рахунок збудував житловий будинок літ. «Б», тому його частка у праві власності на будинок збільшилась, але спорудження господарських будівель (сараїв, гаражів тощо) не є підставою для збільшення встановленого раніше розміру частки в праві власності на будинок. Оскільки, як було встановлено, житловий будинок літ. «Б» не є головною річью, то здійснення до нього прибудови не є підставою для збільшення встановленого раніше розміру частки в праві власності на будинок. Суд вважає, що висновок судової будівельно-технічної, земельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи по справі № 661 від 15 серпня 2022 року, яка була проведена за клопотанням [PERSON] , не може бути прийнятий в якості доказу в обгрунтування позовних вимог останньої, оскільки вказаний висновок грунтується на її припущеннях і не підтверджується матеріалами справи. За таких обставин, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, у зв`язку з їх недоведеністю. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать у тому числі і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ордеру про надання правової допомоги від 17 вересня 2018 року вбачається, що [PERSON] здійснила плату за правову допомогу в розмірі 4000,00 грн. (т. 1 а.с. 67). Отже, судові витрати [PERSON] на правничу допомогу адвоката у справі складають 4000,00 грн. Судови збір по справі складає, 9159,60 грн., які повністю сплачені [PERSON] при зверненні до суду та слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] . Оскільки [PERSON] при зверненні до суду була звільнена від сплати судового збору до винесення рішення по справі, то з останньої слід стягнути на користь держави 7367,60 грн. На підставі ст.ст. 355, 356, 358, 364 ЦК України,

Outcome: approved