Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

У жовтня 2021 року до Вовчанського районного суду Харківської області від [PERSON] надійшов позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія з управління активами», треті особи приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Вовчанський відділ державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому позивач просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 23 вересня 2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Остапенко Євгеном Михайловичем та зареєстрований в реєстрі за №7211 та стягнути судові витрати. Короткий зміст позовних вимог Позов мотивовано тим, що 23 вересня 2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Остапенко Євгеном Михайловичем був вчинений виконавчий напис за №7211 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості у розмірі 19\~802,48 гривень. Виконавчий напис не було направлено позивачу. 12 серпня 2021 року на підставі вчиненого виконавчого напису, постановою державного виконавця Вовчанського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків) відкрито виконавче провадження №66414730. Оспорюваний виконавчий напис позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки розмір заборгованості, зазначений у виконавчому написі нотаріуса, позивач категорично не визнає (присутній спір щодо суми заборгованості), адже вбачається безумовне порушення строків позовної давності, а також позивачем не було отримано жодного повідомлення про зміну кредитора та про вчинення виконавчого напису. Більш того, позивач вважає, що безумовною підставою для скасування виконавчого напису нотаріуса є обставина того, що останній вчинений на підставі електронного кредитного договору, який не посвідчений в нотаріальному порядку, тобто нотаріусом не враховано судове рішення у справі №826/20084/14, постановлене Київським апеляційним адміністративний судом 22.02.2017, яким визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині. Відтак, позивач наголошує на тому, що вказаний виконавчий напис було вчинено з порушенням процедури його вчинення, та таким виконавчим документом стягнута заборгованість, яка не є безспірною. Процесуальні дії у справі 05 жовтня 2021 року до Вовчанського районного суду Харківської області надійшов позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія з управління активами», треті особи приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Вовчанського районного суду Харківської області від 13 жовтня 2021 року позов [PERSON] залишено без руху, окреслено недоліки, які слід усунути та надано строк для їх усунення. 19 жовтня 2021 року позивачем подано заяву на усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Вовчанського районного суду Харківської області від 25 жовтня 2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено провадження розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Даною ухвалою також залучено до участі у справі в якості третьої особи Вовчанський відділ державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків). 25 листопада 2021 року від [PERSON] до суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач просила вжити заходи забезпечення позову та зупинити стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису. Ухвалою Вовчанського районного суду Харківської області від 26 листопада 2021 року вжито заходи забезпечення позову у даній справі та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису номер 7211, вчиненого 23.09.2019 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія з управління активами» заборгованість у розмірі 19\~802,48 гривень. Ухвалою Вовчанського районного суду Харківської області від 12 січня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено слухання справи по суті. Згідно Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено військовий стан, який наразі продовжено до 20 травня 2023 року. У відповідності до розпорядження Голови Верховного Суду №2/0/9-22 від 08.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» на підставі статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» змінено територіальну підсудність судових справ Великобурлуцького районного суду Харківської області та Вовчанського районного суду Харківської області, визначивши її за Машівським районним судом Полтавської області. Відповідно до акту передачі справ від 30.11.2022 до Машівського районного суду Полтавської області з Вовчанського районного суду Харківської області надійшла цивільна справа №617/1636/21. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.11.2022, зазначену справу передано в провадження судді Шинкарчука Я.А. Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 01.12.2022 справу прийнято до свого провадження суддею та призначене судове засідання. В судове засідання учасники справи не з`явилися. Від позивача в матеріалах справи міститься заява, в якій останній просить проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія з управління активами» повторно в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у відсутність представника відповідача до суду не подано. На виконання вимог статей 178, 191, 278 ЦПК України відповідач відзив на позов не надав. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович та Вовчанський відділ державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків), в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце проведення судового засідання були повідомлені, про причини неявки суд не повідомили, заяв, пояснень чи клопотань суду не направляли. У відповідності до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явився, не направив свого представника для участі у засіданні, про причини неявки суд не повідомили та не подали відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд у відповідності до норм статті 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено та сторонами не заперечувалось, що 02 вересня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Платінум Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір зі страхування життя позивальника №4734/2029DCLS1PS. За умовами даного договору, позивач отримала грошові кошти у сумі 12\~650,00 гривень у тимчасове платне користування на поточні потребі, із фіксованою процентною ставкою за користування кредитом 0,0001% (а.с 12). У серпні 2017 року [PERSON] укладено шлюб та нею змінено прізвище на « [PERSON] » (копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 15.08.2017 Коломийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №371) (а.с. 34). 23 вересня 2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем вчинений виконавчий напис за №7211 про стягнення із [PERSON] невиплачені в строк грошові кошти - заборгованість у розмірі 19\~802,48 гривень на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія з управління активами», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», відступлено право вимог на підставі Договору факторингу №20182407-1/2 від 24.07.2018, якому у свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Бінесфінанс» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №1706/01 від 17.06.2015, якому у свою чергу Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» на підставі договору факторингу №20141028-Г від 28.10.2014, відступнено право вимоги за договором №4734/2029DCLS1PS від 02.09.2013 (а.с. 14). 12 серпня 2021 року державним виконавцем Вовчанського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №66414730, на підставі виконавчого напису №7211 від 23.09.2019, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, про стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія з управління активами» заборгованості за договором №4734/2029DCLS1PS від 02.09.2013 у розмірі 19\~802,48 гривень (а.с. 16). Дані обставини учасниками не заперечувались. Оскільки позивач наголошує на тому, що вказаний виконавчий напис було вчинено з порушенням процедури його вчинення, та таким виконавчим документом стягнута заборгованість, яка не є безспірною, то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Відповідно до положень статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з положеннями статті 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншій строк давності. Виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (глава 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). На підставі викладеного слідує, що вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідно право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 закону України «Про нотаріат»). З тексту виконавчого напису вбачається, що нотаріус керувався статтями 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 за № 1172. Пункт 2 вказаного Переліку було доповнено Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Таким чином, вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису відбулося за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком і мали слугувати підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Разом із цим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, яка ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року залишена без змін та яка набрала законної сили, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, в тому числі п. 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості», та зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 визнано нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. В подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. Відтак, судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова Кабінету Міністрів України № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Судом установлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Суду не було надано доказів того, що укладений між сторонами кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, при цьому суд враховує, що належним чином повідомлений відповідач зворотного суду не довів. Відтак, наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Подібні правові висновки Верховний Суд викладав, зокрема, у постановах: від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18), від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Також при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів (правова позиція Верховного суду України в справі за № 6-887 цс17). Отже, виконавчий напис може бути виданий лише за умови, що фінансовою компанією нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості та за наявності доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Отже, виконавчий напис може бути виданий лише за умови, що фінансовою компанією нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості та за наявності доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Однак, нотаріус не з`ясував, станом на час вчинення спірного виконавчого напису, чи не пропущено банком строк позовної давності, а так само, трирічний строк з дня виникнення у нього права вимоги, що вимагає пункт 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку, не встановив, коли було здійснено останню оплату по кредиту. Суду також не представлено будь-яких доказів докази направлення позивачеві, як боржнику, вимоги про усунення порушень за вказаним кредитним договором. Більш того, відповідачем не подану суду доказів того, що саме право вимоги за кредитним договором №4734/2029DCLS1PS від 02.09.2013 було відступлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Бінесфінанс», далі Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а вже потім Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія з управління активами». У суду відсутні докази того, що ці докази були надані приватному нотаріусу при вчиненні ним оспорюваного виконавчого напису. На підставі вищевикладеного та враховуючи обставини справи, оскільки суду не подано доказів того, що на час вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису у нього були всі документи, які б свідчили про безспірність заборгованості за кредитним договором, а також те, що нотаріусом не було належним чином дотримано і самого порядку вчинення виконавчого напису, суд приходить до висновку, що є підставою для задоволення позову в повному обсязі та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Висновок за результатами розгляду справи Суд дослідивши та оцінивши всі надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку про те, що позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія з управління активами», треті особи приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Вовчанський відділ державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат Питання про розподіл судових витрат вирішується згідно з вимогами статті 141 ЦПК України. Так, згідно статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з відповідним позовом, позивачем було сплачено судовий збір у загальному розмірі 1\~362,00 гривень, що підтверджено квитанціями №63737 від 19.10.2021 на суму 908,00 гривень (а.с. 30, 35) та №61445 від 19.11.2021 на суму 454,00 гривень (а.с. 57). Оскільки судом позов [PERSON] задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1\~362,00 гривень в рахунок стягнення судових витрат пов`язаних із сплатою судового збору. Інших заяв про компенсацію судових витрат у даній справі до суду не надходили.

Outcome: approved