Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-09 00:00:00

У лютому 2023 р. [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , мотивуючи тим, що 18.10.2014 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, від шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] , шлюб між ними було розірвано. З серпня 2021 року син проживає разом з позивачем, відповідачка поїхала за кордон, з цього часу фактично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини, не бере участі у його вихованні та утриманні, майже 2 роки не спілкується з сином, на підставі чого просить позбавити відповідача батьківських прав. Позивач подав заяву, в якій просив розглядати справу без його присутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач подала заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову, просила розглянути справу у її відсутність. Представник третьої особи подав заяву з проханням розглядати справу без його присутності. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги можуть бути задоволені, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджено відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 13.03.2015 року Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 100. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Разом з тим, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Як вбачається з наданого органом опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її сина [PERSON] , [INFO] , мати дитини не має бажання бачити сина та брати участь у його житті, ухиляється від його виховання, нехтує своїми обов`язками, не проявляє до дитини материнської уваги та турботи, родинні стосунки із ним не підтримує, не цікавиться успіхами дитини ні в усній, ні в письмовій формі, тобто фактично самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. Дитина тривалий час проживає разом з батьком. На підставі викладеного, орган опіки та піклування дійшов висновку, що позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Відповідно до ст.164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позов обґрунтованим, таким, що відповідає нормам діючого законодавства та найвищим інтересам неповнолітньої дитини. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується нормами ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved