Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-02 00:00:00

03.05.2022 року до Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування своєї позовної заяви представник позивача зазначає, що 25 серпня 2010 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого власник [PERSON] передала позивачу в оренду належну їй на підставі державного акту серії ЯИ № 588359 земельну ділянку, площею 0,1737 га, в адміністративних межах Каплівської сільської ради кадастровий номер 7325082800:02:001:0059, із цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на 49 років 11 місяців за 30 днів вказаний договір був зареєстрований в Хотинському реєстраційному секторі Чернівецької регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 21.10.2020 року за № 041082000074. Умови договору позивачем виконувалися належним чином, зокрема, орендна плата була здійснена в повному обсязі, про що свідчить розписка від 21.09.2016 року. 23 лютого 2016 року орендодавець [PERSON] померла [INFO] спадкоємцем майна [PERSON] , в тому числі земельної ділянки площею 0,1737 га. (кадастровий номер 7325082800:02:001:0059), що розташована в с. Каплівка, Хотинського району Чернівецької області є її син [PERSON] . В ході оформлення спадкових прав після смерті матері [PERSON] , [PERSON] , подав в газету «Хотинські вісті» оголошення про втрату Державного акту на спірну земельну ділянку, навіть незважаючи на те, що 19 травня 2016 року позивач [PERSON] передав [PERSON] оригінал Державного акту на земельну ділянку площею 0.1737 га. кадастровий номер 7325082800:02:001:0059 оскільки останній перебував у позивача з моменту укладення договору оренди. В подальшому, 14 серпня 2019 року між [PERSON] , від імені якого діяла [PERSON] за довіреністю від 12.07.2018 року за № 610 з однієї сторони та [PERSON] (покупцем) із іншої сторони був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки. Так, відповідно до п. 1 вищезгаданого Договору, продавець продав, а покупець купив земельну ділянку площею 0,1737 га. для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7325082800:02:001:0059. При цьому в пункті 5 Договору купівлі-продажу зазначено, що будь-які обмеження щодо використання земельної ділянки за цільовим призначенням (застава, оренда, сервітут тощо) відсутні. Даний Договір було підписано сторонами та посвідчено приватним нотаріусом Хотинського районного нотаріального округу Мартинюком В.А. й зареєстровано в реєстрі за № 586. Крім того, згідно з змісту Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 25.04.2019 року, відомості про обмеження у використанні земельної ділянки не зареєстровані. Таким чином, право оренди за договором оренди земельної ділянки від 25.08.2010 року, укладеним між покійною [PERSON] та [PERSON] виникло із 21.10.2010 року, тобто з дня державної реєстрації в Хотинському реєстраційному секторі Чернівецької регіональної філії ДП «Центр ДЗК». Так, [PERSON] не з`ясувавши в якому стані перебуває спірна земельна ділянка, хто її обробляє, порушив право позивача на переважне право на придбання орендованої ним земельної ділянки у власність. Щодо обставин заподіяння матеріальних збитків представник позивача зазначає, що із моменту укладення договору оренди, позивач добросовісно користувався орендованою земельною ділянкою за її цільовим призначенням, висаджував сільськогосподарські культури, а також у 2011 році висадив саджанці горіха грецького в кількості 56 штук. 03 березня 2020 року в рамках кримінального провадження, слідчим було проведено огляд земельної ділянки розміром 0.17 га., яка знаходиться в Урочищі «Мегери» с. Каплівка, Хотинського району, межі якої позначено дерев`яними коликами із обох сторін, ширина ділянки 10 м., довжина 170 м., в середині земельної ділянки висаджено дерева горіха грецького по всій довжині земельної ділянки в кількості 56. Так, 16 квітня 2020 року, позивач будучи орендарем земельної ділянки, обробивши її, висіяв при цьому кукурудзу, а також посадив гарбузи. Однак, наступного дня, а саме 17 квітня 2020 року відповідач [PERSON] на орендованій позивачем земельній ділянці площею 0,1734 га. переорав та знищив його насадження кукурудзи та гарбуза, завдавши при цьому значних збитків та втраченої вигоди із реалізації вирощеної в майбутньому сільськогосподарської продукції. 17 червня 2020 року матеріали вищевказаних досудових розслідувань постановою прокурора Кельменецької місцевої прокуратури було об`єднано в одне кримінальне провадження. Однак, в подальшому 22 лютого 2022 року об`єднане кримінальне провадження було закрито, так як в даному випадку вбачаються цивільно-правові відносини, які виникли між [PERSON] та [PERSON] . При цьому, в ході досудового розслідування було допитано свідка [PERSON] . Крім того, в рамках даного кримінального провадження було допитано також і самого відповідача [PERSON] , в якості свідка. Факт обізнаності відповідача [PERSON] про перебування земельної ділянки, яку він придбав у відповідача [PERSON] у оренді позивача [PERSON] , підтверджується доказами в матеріалах справи, а його дії щодо самовільного зайняття земельної ділянки та пошкодження посаджаних сільськогосподарських культур були навмисними та протиправними. Щодо суми матеріальних збитків та їх нормативне обґрунтування представник позивача зазначає, що для обробітку земельної ділянки 16.04.2020 року, щоб вона була придатною для висіву кукурудзи та саджання гарбуза, позивачем було витрачено 5 літрів дизпалива, що із розрахунку 26,99 грн. за 1 л. становить 134,95 грн. Також того ж дня було внесено під культивацію, для покращення врожаю один мішок аміачної селітри вагою 50 кг., що становить 600 гривень. Крім того було висіяно 5 кг. Кукурудзи насіннєвої по 30 гривень за кілограм, що загалом становить 150 гривень. Також було посіяно 10 пакетів насіння гарбуза, вартістю 10 грн. кожен, що становить 100 гривень. Крім того, для засівання кукурудзи було оплачено дані послуги трактора із сівалкою [PERSON] в сумі 255 гривень. Також, 16 квітня 2020 року було витрачено більшу частину дня для обробляння орендованої земельної ділянки власним мотоблоком, позивач оцінює свою працю в сумі 500 гривень. Так, щодо визначення середньої врожайності кукурудзи та гарбузів, позивачем було визначено середня врожайність окремих сільськогосподарських культур по Чернівецькій області у 2020 році: кукурудза - 76.4 центнер на 1 гектар; гарбузи столові 244,1 центнери на 1 гектар. Вартість за 1 кг. гарбуза столового становила 7 грн., вартість 1 кг. кукурудзи становить 7,50 грн. Таким чином, вартість упущеної вигоди зі запланованого збору врожаю восени 2020 року: гарбуза становить 29680,12 грн. (за формулою 24410 кг. х 0,1737 га. х 7 грн.); кукурудзи становить 8311,55 грн. (за формулою 6380 кг. х 0,1737 га. х 7,5 грн.). Крім того, весною 2011 року позивачем було висаджено на орендованій земельній ділянці 56 дерев горіха грецького, врожай горіхів із яких було зібрано відповідачем [PERSON] , який самовільно захопив вказану земельну ділянку. Відповідно до довідки Інституту садівництва Придністровської дослідної станції садівництва від 26.03.2021 року за № 30, середня врожайність одного дерева горіха грецького становить 12,9 кг./дер., а середній вихід ядра горіха грецького становить 50 %. При цьому, вартість одного кілограма ядра грецького горіха становить 120 грн. Так, вартість упущеної вигоди зі збору врожаю грецького горіха становить 43344 гривень (формула підрахунку: 56 дерев х І2.9 кг. х 120 грн. / 2 (вихід 50 % ядра). Отже, сума завданих позивачу матеріальних збитків неправомірними діями відповідача [PERSON] в загальному розмірі становить 83075,62 (вісімдесят три тисячі сімдесят п`ять гривень шістдесят дві копійки) грн., що складається із: реальних збитків у розмірі 1739,95 гри; упущеної вигоди - 81335,67. Так, внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] позивачу було завдано моральну шкоду, що полягає у завданні, як законному орендарю, негативних наслідків в результаті того, що відповідач [PERSON] , будучи неодноразово попередженим, що спірна земельна ділянка перебуває в позивача у оренді до 2059 року, зухвало знищує засаджений врожай сільськогосподарськими культурами, вживає дій щодо упущення позивачем вигоди зі збору запланованого врожаю, обробляє її, займається там огородництвом, а також крім того збирає врожай горіхів, які позивач особисто висаджував близько десяти років тому. Також до негативних наслідків за діяння відповідача [PERSON] позивач відносить нервовий стрес, який виразився у витратах часу для захисту своїх інтересів. Так, як неодноразово попереджував відповідача [PERSON] не створювати йому перешкод у користуванні земельною ділянкою, не захоплювати її, а також двічі звертався в поліцію із заявою про злочин, внаслідок чого було втрачено багато особистого часу та нервів позивача. Позивач весь час нервував із приводу поновлення порушеного права, в результаті неправомірних дій відповідачів [PERSON] та [PERSON] йому була заподіяна моральна шкода, яка вона виходячи із обсягу та характеру моральних і психологічних страждань, оцінюється ним у розмірі 50000,00 (п`ятдесят тисяч) гривень. Враховуючи вище викладене представник позивача просить суд стягнути із відповідача [PERSON] на користь позивача суму завданих матеріальних збитків у загальному розмірі, що становить 83075,62 (вісімдесят три тисячі сімдесят п`ять гривень шістдесят дві копійки) грн., що складається із: реальних збитків у розмірі 1739,95 грн.; упущеної вигоди - 81335,67 грн. Стягнути із відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача виходячи із понесених ним моральних та психологічних страждань, суму моральної шкоди у загальному розмірі 50000,00 (п`ятдесят тисяч) гривень. Вирішити питання щодо судових витрат. 14.07.2022 року до Хотинського районного суду Чернівецької області надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування якого представник відповідача зазначає, що позовні вимоги є надуманими і такими, що не відповідають дійсності. Щодо матеріальних збитків позивач просить суд стягнути з [PERSON] реальних збитків в розмірі 1739,95 грн.; упущеної вигоди - 81 335,67 грн. В обґрунтування цього Позивач зазначає, що він 16 квітня 2020 року, будучи орендарем земельної ділянки, обробивши її, висіяв кукурудзу, а також посадив гарбузи. Однак, наступного дня, а саме 17 квітня 2020 року [PERSON] переорав та знищив насадження кукурудзи та гарбуза, завдавши при цьому значних збитків та втраченої вигоди із реалізації вирощеної в майбутньому сільськогосподарської продукції. Також Позивач зазначає, що витрачено паливно-мастильні матеріали, аміачна селітра, насіння гарбуза, кукурудзи. Крім того Позивач вказує, що весною 2011 року ним було висаджено на орендованій земельній ділянці 56 дерев горіха грецького, врожай яких було зібрано [PERSON] . У позові та до позову, Позивач посилається та надав довідки з: КП «Ринок Хотинської міської ради» (про вартість 1 кг. кукурудзи, гарбуза та селітри); Інституту садівництва Придністровської дослідної станції садівництва (про середню врожайність одного дерева горіха грецького) Отже, Позивач суду надає своє припущення про те, що він нібито садив дерева (горіх), кукурудзу та гарбузи. В той же час, Позивач не надав суду жодного доказу про те, що саме він здійснював садіння цих дерев та сільськогосподарських культур. Також, Позивачем не надано доказів, що саме [PERSON] збирав врожай та плоди горіхових дерев. У Позивача відсутні докази того, що він дійсно придбавав зазначене насіння кукурудзи та гарбуза, паливо мастильні матеріали, селітру. Де саме придбавав зазначене. Відповідно до п.5 Договору купівлі-продажу зазначено, що будь-які обмеження щодо використання земельної ділянки за цільовим призначенням (застава, оренда, сервітути тощо) відсутні. Тобто, на момент придбання вказаної земельної ділянки, [PERSON] не був обізнаним про договір оренди між [PERSON] та [PERSON] . Також, при оформленні договору купівлі-продажу, офіційних заборон в державних реєстрах не було. Позивач не надав жодних доказів того, що [PERSON] був офіційно обізнаним про договір оренди. [PERSON] будучи власником земельної ділянки станом на 2020 рік, мав повне право розпоряджатись земельною ділянкою (садити та збирати сільськогосподарські культури, збирати плоди з дерев, якщо такі були, орати земельну ділянку тощо). В додатках до позовної заяви відсутні акти, які б вказували на те, що саме було на земельній ділянці під час укладання договору оренди між [PERSON] та [PERSON] . А тому безпідставно стверджувати, що саме [PERSON] садив дерева горіха. Позивачем не надано доказів того: що [PERSON] вчинював неправомірні дії стосовно Позивача (які саме дії, в чому вони виражались); не надано того, що [PERSON] був неодноразово офіційно попередженим про те, що земельна ділянка перебуває в оренді; що [PERSON] зухвало знищував засаджений врожай сільськогосподарськими культурами (яким чином знищував, що саме, в якій кількості); що [PERSON] вживав дії щодо упущення вигоди зі збору запланованого врожаю. Як стверджує сам Позивач, всі дії [PERSON] вчинював в період 2020 року, тобто коли земельна ділянка відповідно до договору купівлі-продажу від 14.08.2019 року належала саме відповідачу [PERSON] . Враховуючи вище викладене представник відповідача просить суду відмовити повністю в задоволенні позовних вимог. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 28 червня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Позивач [PERSON] в судовому засіданні просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та вказав, що у 2020-2021 році не зміг скористатися своїм правом на подання відповідного позову про відшкодування шкоди. На даний час вирішив подати позов, оскільки не зміг користуватися землею і [PERSON] нахабно забрав земельну ділянку. Після цього позивач пішов у земельний відділ для з`ясування обставини чи дійсний договір оренди. Після з`ясування даних обставин позивач вирішив засіяти земельну ділянку. Потім відповідачем було переорано земельну ділянку, знаючи, що вона була в оренді та знаючи, що там було висаджені сільськогосподарські культури та горіх. Позивач вказав, що земельною ділянкою не міг користуватися рік та він за цього втратив урожай. Крім того за цієї ситуації позивач нервував та його ставало погано. Позивач вказав, що 12 жовтня пояснив відповідачу [PERSON] , що зміна власника земельної ділянки не є підставою для розірвання договору оренди. Також уточнив в судовому засіданні та просив суд стягнути моральну шкоду по 25 000 грн. з кожного відповідача, загальна сума моральної шкоди 50 000 грн. Представник позивача Боднарюк В.І. в судовому засіданні просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та посилаючись на позовну заяву також вказав, що підтвердження висадження дерев - горіхів у розмірі 56 шт. вбачається із матеріалів кримінального провадження та рішенням суду у попередній справі де учасники визнали дану обставину. Крім того заявив клопотання про повернення надмірно сплаченого судового збору. В судовому засіданні підтримав позивача та просив суд стягнути моральну шкоду по 25 000 грн. з кожного відповідача, загальна сума моральної шкоди 50 000 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача Ватаманюк Ю.М. в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просить суд слухати справу у його відсутності у задоволенні позовних вимоги просить відмовити. Крім того в судовому засіданні 11.10.2022 року вказав, що підтримує свої пояснення та заперечення які вказані у відзиві. Також вказав, що позивачем не надано жодного доказу, що позивач висадив сільськогосподарські культури і що він затратив кошти на обробку земельної ділянки. Вказує, що позивачем не надано жодного доказу щодо витрачених 5 літрів пального. Доказів щодо кількості висаджених культур позивачем суду не надано. Позивач не довів, що саме [PERSON] збирав урожай горіхів. Представник відповідача звертає вагу, що відповідач [PERSON] керувався документами про купівлю-продаж. Щодо моральної шкоди позивачем також не доведено його страждання та завдання йому фізичної шкоди. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що сіяв кукурудзу позивачу. Бачив як посаджені горіхи. Думав, що город належить позивач, однак через декілька днів як він посіяв кукурудзу до нього прийшов відповідач [PERSON] та повідомив, що город його. Свідок вказує, що за те, що він сіяв кукурудзу йому заплатив позивач. Посіви здійснював роки два назад в березні - квітні місяці. Сіяв всю територію однак відступив по метру з обох сторін від горіхів, які ростуть посередині земельної ділянки. Хто садив горіхи свідку не відомо. Вказав, що в той час вартість засіву було приблизно 12 грн. за одну сотку. Скільки точно було соток не пам`ятає, але приблизно вказує, що до двадцяти соток. Також вказує, що йому позивач повідомив, що відповідач після того як він посіяв город його [PERSON] переорав. Свідок вказав, що на 15 соток використовується приблизно 4,5 кг. кукурудзи. Детальніше свідок зазначив, що на засів йде 300 грам кукурудзи на одну сотку. Щодо допиту свідка [PERSON] позивач в судовому засіданні вказав, що [PERSON] не потрібно допитувати. Представник позивача підтримав думку свого довірителя. Згідно до ч. 1 ст. 90 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так, судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0,1737 га, в адміністративних межах Каплівської сільської ради кадастровий номер 7325082800:02:001:0059, із цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом серії ЯИ № 588359. 21.09.2010 року [PERSON] отримала від [PERSON] кошти за оренду земельної ділянки в повному обсязі за 50 років, що підтверджується розпискою в матеріалах справи (а.с.16). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.04.2019 року зареєстрованого в реєстрі за № 154 [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] земельну ділянку кадастровий номер 7325082800:02:001:0059, що розташована на території Каплівської сільської ради. 19 травня 2016 року [PERSON] отримав від [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 588359 на ім`я [PERSON] . Відповідно до договору купівлі продажу від 14.08.2019 року [PERSON] (продавець) від імені якого діє [PERSON] та покупець [PERSON] уклали договір про те, що продавець продав, а покупець купив земельну ділянку площею, 0,1737 га кадастровий номер 7325082800:02:001:0059 призначену для ведення особистого селянського господарства, що розташоване за адресою: с.Каплівка Хотинського району Чернівецької області. Зареєстрований в реєстрі за № 586. Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 05 квітня 2021 року позов [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі продажу задоволено та визнано договір купівлі-продажу земельної ділянки від 14.08.2019 року укладений між [PERSON] та [PERSON] недійсним. У зустрічному позові [PERSON] про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним відмовлено. Відповідно до договору оренди земельної ділянки від 25.08.2010 року [PERSON] (орендодавець) та [PERSON] (орендар) уклали договір в якому погодили, що орендодавець надає, а орендар приймає в строкове користування земельну ділянку в адміністративних межах Каплівської сільської ради кадастровий номер 7325082800:02:001:0059, із цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на 49 років 11 місяців та 30 днів. Орендна плата 65 грн. на рік. Сторони також погодили їх права та обов`язки, умови використання земельної ділянки, умови повернення земельної ділянки, відповідальність сторін та інше. Вказаний договір був зареєстрований в Хотинському реєстраційному секторі Чернівецької регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 21.10.2020 року за № 041082000074. Листом Кельменецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області № 4115/123/45-2019 повідомляється, що заяву [PERSON] було розглянуто та за її результатами прийнято рішення про припинення розгляду у зв`язку із відсутності у діях [PERSON] ознак будь-якого кримінального чи адміністративного правопорушення. Зазначене також підтверджується довідкою по заяві [PERSON] від 18.10.2019 року (а.с.31-32). Відповідно до протоколу огляду місця події від 03.03.2020 року с.Каплівка слідчим СВ Хотинського ВП Кельменецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області лейтенантом поліції Кравецькою О.С. в рамках кримінального провадження № 42019261100000163 від 12.12.2019 року за участю [PERSON] проведено огляд земельної ділянки розміром 0,17 га, яка знаходиться в урочищі «Мегери» с.Каплівка Хотинського району встановлено, що Межі даної земельної ділянки позначені дерев`яними коликами із обох сторін, ширина ділянки 10 м., довжина 170 м. в середині ділянки посаджені дерева горіху по всій довжині земельної ділянки в кількості 56 шт. Постановою Хотинського ВП Кельменецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області від 22.02.2022 року кримінальне провадження № 42019261100000163 від 12.12.2019 року закрито. Відповідно до протоколу допита свідка від 21.10.2020 року [PERSON] повідомив, що [PERSON] яка 23.09.2016 року була його мамою. Проживала вона в с.Каплівка. За деякий час до її смерті серед її речей випадково було знайдено договір оренди земельної ділянки строком 49 років. Після того як свідок про це дізнався він вирішив поговорити з [PERSON] щоб він відав земельну ділянку, однак останній вимагав щоб повернули йому кошти які він заплатив за земельну ділянку. На даний час свідку не відомо хто користується земельною ділянкою. На запитання про те, що чи повідомляла мама про укладання договору оренди свідок відповів, що ні. Довідкою КП « Ринок Хотинськоїх міської ради» від 23.05.2020 № 39 повідомляється, що станом на 17.03.2020 року 1 кг. Кукурудзи насіневої коштував 30 грн. пакет насіння гарбуза 10 грн. 50 кг аміачної селітри 600 грн. Довідкою від 26.03.2021 року № 30 інституту садівництва Придністровська дослідна станція садівництво повідомляється, що станом на весну 2011 року вартість дворічних саджанців горіха грецького становила 80 грн., середня урожайність одного дерева горіха грецького становить дев`ятирічного віку 10 кг/дер., десятирічного віку 12,9 кг/дер. Середній вихід ядра сортів горіха грецького селекції становить 50,1 %. Довідкою від 02.04.2021 року № 052-64/2680-21 повідомляється, що середня врожайність сільськогосподарських культур по підприємствах кукурудза, гарбузи столові на 2020 рік становить 63,8 ц/га., середня врожайність окремих сільськогосподарських культур по Чернівецькій області кукурудза, гарбузи столові на 2020 рік становить кукурудза 76,4 ц/га, гарбузи столові 244,1 ц/га. Довідкою від 08.04.2021 року № 61 КП « Ринок Хотинської міської ради» повідомляє, що станом на жовтень 2020 року вартість за 1 кг гарбуза столового становить 7 грн. вартість 1 кг зерна (кукурудзи) станом на 08.04.2021 року становить 7,50 грн. та 1 кг ядра грецького горіха 120 грн. З відео файлів які містяться на оптичному диску вбачається, що особи ведуть спір щодо земельної ділянки, яка змінила свого власника та знаходиться в оренді та один із учасників спору вказує, що на земельній ділянці сіяна кукурудза. На земельній ділянці наявні дерева горіхів. Відповідно до акту прийому передачі земельної ділянки від 21.09.2010 року [PERSON] передала земельну ділянку площею 0,1737 га в тому числі рілля 0,1737 га, на яку виготовлено державний акт серія ЯИ № 588359 від 22.12.2009 року [PERSON] . Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 23.11.2016 року справа № 724/1341/16-ц позов [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно задоволено та визнано за [PERSON] право власності за заповітом на спадкове майно земельну ділянку площею 0,96 га державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 642620, що належав [PERSON] , а саме: земельна ділянка площею 0,89 га кадастровий номер 7325082800:03:002:0042, земельна ділянка розміром 0,07 га кадастровий номер 7325082800:01:003:0370. Згідно зі статтею 125 ЗК України (редакція від 17.08.2010 року яка чинна на момент укладання договору оренди) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про оренду землі» редакція від 17.08.2010 року Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Згідно до ст. 20 Закону України «Про оренду землі» редакція від 17.08.2010 року укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» у разі якщо земельні ділянки, обмеження (обтяження) у їх використанні зареєстровані до набрання чинності цим Законом у Державному реєстрі земель, відомості про такі земельні ділянки, обмеження (обтяження) підлягають перенесенню до Державного земельного кадастру в автоматичному порядку, без подання заяв про це їх власниками, користувачами та без стягнення плати за таке перенесення. Відомості про інші об`єкти Державного земельного кадастру, що містяться в документації із землеустрою та оцінки земель, затвердженої та переданої до Державного фонду документації із землеустрою до 1 січня 2013 року, підлягають перенесенню до Державного земельного кадастру на безоплатній основі центральним органом виконавчої влади, що реалізовує державну політику у сфері земельних відносин, та його територіальними органами відповідно до їх повноважень. У відповідності до ст. 9 Закону України «Про оренду землі», орендар, який відповідно до закону може мати у власності орендовану земельну ділянку, має переважне право на придбання її у власність у разі продажу цієї земельної ділянки, за умови, що він сплачує ціну, за якою вона продається. У разі продажу земельної ділянки на земельних торгах реалізація переважного права купівлі земельних ділянок на земельних торгах здійснюється на умовах та в порядку, визначеному статтями 135-139 Земельного кодексу України. Орендодавець зобов`язаний повідомити в письмовій формі орендаря про намір продати земельну ділянку третій особі із зазначенням її ціни та інших умов, на яких вона продається. У разі продажу земельної ділянки на земельних торгах орендар повідомляється про намір продати земельну ділянку на умовах та в порядку, визначених статтею 135 Земельного кодексу України. У разі продажу земельної ділянки сільськогосподарського призначення (крім продажу її на земельних торгах) орендар повідомляється у порядку, визначеному статтею 130-1 Земельного кодексу України. У разі відмови орендаря від свого переважного права на придбання орендованої земельної ділянки до нового власника такої земельної ділянки переходять права та обов`язки орендодавця за договором оренди цієї земельної ділянки. Не допускається відчуження орендованих земельних ділянок державної або комунальної власності без згоди на це орендаря. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які би перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 та 2 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно із частиною другою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. А пункт «ґ» частини третьої цієї статті передбачає, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом в т.ч. відшкодування заподіяних збитків. Стаття 27 Закону України «Про оренду землі» передбачає, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Сторона може зазнати шкоди не тільки у формі реальних збитків, але і у формі упущеної вигоди (п.2 ч.2 ст.22 ЦК України). Частина 1 статті 95 ЗК України передбачає, що землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом. В свою чергу стаття 28 Закону України «Про оренду землі» передбачає, що орендар має право на відшкодування збитків, яких він зазнав унаслідок невиконання орендодавцем умов, визначених договором оренди землі. Отже, судом встановлено, що спірна земельна ділянка розміром 0,1737 га (170 м. довжина та 10 м. ширина) в центрі земельної ділянки по всій її довжині ростуть дерева горіхів в кількості 56 шт. Згідно показів свідка витратив [PERSON] позивач витратив на засів кукурудзи 4,5 кг, та 180 грн. заплатив позивач за посів кукурудзи. Позивач визнав і свідок підтвердив, що вся площа земельної ділянки розміром 0,1737 га не засіювалася кукурудзою, а засіяли кукурудзою тільки 0,15 га. Згідно показів свідка [PERSON] , судом встановлено, що відповідач [PERSON] переорав засіяну кукурудзою земельну ділянку, яка перебуває в оренді позивача, весною 2020 року. Таким чином суд вважає, що позивач довів завдані йому реальні збитки у розмір 180 грн., (12 грн. засіву за сотку * 0,15 (15 соток) = 180 грн.) та 135 грн., (витрачено на засів кукурудзи 4,5 кг. * 30 грн. за / кг (відповідно до довідки № 39 від 23.05.2020 року) = 135 грн.) загальна сума завданих збитків доведених позивачем становить 315 грн. Також суд вважає, що позивач довів упущену вигоду у розмірі 7177,50 грн., (відповідно до листа 02.04.2021 № 05,2-64/2680-21 середня врожайність окремих сільськогосподарських культур у 2020 році кукурудзи становить 63,80 центнер з гектару, що дорівнює 6380 кг. з гектару) таким чином 63,8 * 0,15 (15 соток) = 957 кг. кукурудзи. Відповідно до довідки № 61 від 08.04.2021 року 1 кг кукурудзи на ринку становить 7,50 грн. (7,50 грн. * 957 кг. кукурудзи = 7177,50 грн.). Загальна сума завданих матеріальних збитків позивачу становить у розмірі 7 492,50 грн. (сім тисяч чотириста дев`яносто дві гривні 50 копійок). Щодо твердження позивача, що він садив крім кукурудзи також гарбуз та те, що відповідач [PERSON] , зібрав урожай горіху та те, що позивач здійснив витрати на добриво селітри, витратив саме 5 літрів пального свого підтвердження не знайшли, оскільки матеріали справи не містять доказів, що саме відповідач зібрав урожай горіхів та те, що позивач сіяв крім кукурудзи також гарбузи, та поніс витрати щодо добрива селітри та пального 5 л., та що позивач здійснював інші витрати весною 2020 року на обробку земельної ділянки. Частинами третьою та четвертою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням, чи не вчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином суд вважає, що загальна сума завданих матеріальних збитків позивачу становить у розмірі 7 492,50 грн., яку необхідно стягнути з відповідача [PERSON] . Щодо моральної шкоди. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно ч.1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч.2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3 ст. 23 ЦК України). Відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка и завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. П. 4 Постанови Пленуму передбачено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України, а саме, наявність вини особи, яка завдала таку шкоду. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювана та вина останнього в її заподіянні. Позивач на обґрунтування завданої йому моральної шкоди [PERSON] вказує, що відповідач, який є спадкоємцем знав про наявність укладено договору оренди земельної ділянки, уклав договір купівлі продажу із відповідачем [PERSON] не дивлячись на те, що позивачу як орендарю забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку та він відповідно до закону як орендар має переважне право на придбання спірної земельної ділянки. У зв`язку із відчуженням земельної ділянки позивача було позбавлено можливості використовувати орендовану його земельну ділянку. Позивач вказує, що повідомляв відповідача про наявний договір оренди не одноразово та він був обізнаний про нього. Відповідно до рішення Хотинського районного суду Чернівецької області № 724/460/20 від 05.04.2021 року судом встановлено, що [PERSON] був обізнаний про земельну ділянку його доводи про те, що йому невідомо про укладений договір оренди від 25.08.2010 суд відхилив, оскільки останній був не позбавлений можливості з`ясувати в якому стані перебуває спірна земельна ділянка, хто її обробляє з огляду на наявні насадження, та на яких підставах. Крім того, судом встановлено, що оригінал державного акту на спірну земельну ділянку повернув спадкоємцю [PERSON] саме позивач [PERSON] , а тому [PERSON] мав можливість з`ясувати на якій підставі оригінал державного акту перебуває в [PERSON] , з огляду на те, що він є посторонньою особою для [PERSON] . Відповідно до ч.3-5 ст. 82 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Таким чином суд вважає, що дії відповідача [PERSON] щодо укладання договору купівлі продажу земельної ділянки, який визнано недійсним завдали позивачу моральної шкоди та спричинили позивачу душевні хвилювання та моральні страждання, а тому слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача моральну шкоду суму у розмірі 2 000 грн., яка є розумною та справедливою, враховуючі спричинені позивачеві страждання. Суд звертає увагу, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним. Стосовно завданої моральної шкоди позивачу відповідачем [PERSON] . Позивач вказує, що внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] позивачу було завдано моральну шкоду, що полягає у завданні, як законному орендарю, негативних наслідків в результаті того, що відповідач [PERSON] , будучи неодноразово попередженим, що спірна земельна ділянка перебуває в позивача у оренді до 2059 року, знищив засаджений врожай з сільськогосподарськими культурами, вживав дії щодо упущення позивачем вигоди зі збору запланованого врожаю, обробляв її, займався там огородництвом. Також до негативних наслідків за діяння відповідача [PERSON] позивач відносить нервовий стрес, який виразився у витратах часу для захисту своїх інтересів. Так, як неодноразово попереджував відповідача [PERSON] не створювати йому перешкод у користуванні земельною ділянкою, не захоплювати її, а також двічі звертався в поліцію із заявою про злочин, внаслідок чого було втрачено багато особистого часу та нервів позивача. Позивач весь час нервував із приводу поновлення порушеного права, в результаті неправомірних дій відповідача. Оскільки судом встановлено, що позивач засіяв земельну ділянку кукурудзою та поніс відповідні матеріальні витрати. Після засіву відповідач [PERSON] переорав земельну ділянку тим саме в наслідок дій відповідача позивач зазнав збитки, а саме упущену вигоду та витрати на засів кукурудзи. Таким чином суд вважає, що неправомірні дії відповідача [PERSON] принесли позивачу душевного хвилювання, нервового стресу, який виразився у витратах часу для захисту своїх інтересів, нервував із приводу поновлення порушеного права, в результаті неправомірних дій відповідача, а тому слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача моральну шкоду суму у розмірі 3 000 грн., яка є розумною та справедливою, враховуючі спричинені позивачеві страждання. Суд також звертає увагу, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним. Відносно клопотання про повернення надмірно сплаченого судового збору позивачем. Як вбачається з матеріалів справи, при подачі позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмір 3473,40 грн., що підтверджується квитанціями від 03.05.2022 року № 0.0.2533592109.01 та № 0.0.2533589423.1. Позовна заява є майнового характеру, а тому п.1 ч.1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання позовної заяви позивач сплачує 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет 2022 року» прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня становить 2481 грн. Тому оскільки ціна позову загалом становить 133 075,62 грн. * 1 /100 = 1330,75 грн. сума судового збору, яку необхідно сплатити позивачу). Так як позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3473,40 грн., що підтверджується відповідними доказами у матеріалах справи. Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно п. 1 ч. 1, 2 ст.7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю. Отже, суд дійшов до висновку, що клопотання слід задовольнити та зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області код ЄДРПОУ 37836095 повернути [PERSON] надмірно сплачений судовий збір у розмірі 2 142,64 грн. (дві тисячі сто сорок дві гривні 64 копійки). Враховуючи вище викладене суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів вважає, що позов слід задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму завданих матеріальних збитків на загальну суму у розмірі 7 492,50 грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 3 000 грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 2 000 грн. Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області код ЄДРПОУ 37836095 повернути [PERSON] надмірно сплачений судовий збір у розмірі 2 142,64 грн. Щодо вирішення питання судових витрат відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Для цілей розподілу судових витрат суд бере до уваги: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Підтвердженням понесених витрат на правничу допомогу позивача є: -Договір про надання правової допомоги від 03.05.2022 року укладений між адвокатом Боднарюком В.І. та [PERSON] -Договір про внесення змін та доповнень № 1 від 03.05.2022 року до договору про надання правової допомоги в якому зазначено, що адвокатом було надано клієнту юридичні послуги, а саме: усна консультація (1200 грн.); оформлення позовної заяви (3800 грн.), всього 5 000 грн. -Квитанція до прибуткового касового ордеру № б/н від 03.05.2022 року в якій зазначено, що адвокатом Боднарюком В.І. прийнято від [PERSON] суму 5 000 грн. на підставі наданих послуг: оформлення позовної заяви та наданні консультації. - Квитанції про сплату судового збору за подання позовної заяви від 03.05.2022 року № 0.0.2533592109.01 та № 0.0.2533589423.1. на загальну суму 3473,40 грн. -Ордер на надання правничої допомоги серія СЕ № 1042527 [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги № б/н від 03.05.2022 року адвокатом Боднарюком В.І. Підтвердженням понесених витрат на правничу допомогу відповідача [PERSON] є: -Договір про надання правової допомоги від 11.07.2022 року укладений між адвокатом Ватаманюком Ю.М. та [PERSON] -Додаток до угоди від 11.07.2022 року згідно якого адвокат прийняв, а клієнт сплатив суму у розмірі 6 000 грн. за надані правничі послуги та представництво у цивільному провадженні. -Ордер на надання правничої допомоги серія СЕ № 1045816 [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги № б/н від 11.07.2022 року адвокатом Ватаманюком Ю.М. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати,пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Отже, судові витрати позивача становлять на загальну суму у розмірі 6330,70 грн. (5000 правова допомога та 1330,70 грн. судовий збір). Суд при вирішення питання щодо розподілу судових витрат позивача виходить наступних розрахунків: загалом ціна позову 133 075,62 грн. - 100%. Вимоги позивачем заявлено до двох відповідачів до [PERSON] 83 075,62 грн. (матеріальна шкода) та 25 000 грн. (маральна шкода) разом ціна позову до [PERSON] становить 108 075,62 грн. (що становить 81,21 % від загальної ціни позову 108 075,62 * 100 / 133 075,62). До відповідача [PERSON] заявлено 25 000 грн. (маральна шкода) що становить 18.78 % від загальної ціни позову 25 000 * 100 / 133 075,62). Задоволено позовні вимоги до відповідача [PERSON] на загальну суму 10 492,50 грн. (7492,50 грн. матеріальна шкода та 3000 грн. моральна шкода), що становить 9,70 % від заявлених вимог до [PERSON] (10 492,50 * 100 / 108 075,62). Задоволено позовні вимоги до відповідача [PERSON] на загальну суму 2000 грн. (моральна шкода), що становить 8 % від заявлених вимог до [PERSON] (2000 * 100 / 25 000). Таким чином оскільки судові витрати позивача становлять на загальну суму у розмірі 6330,70 грн. (100 % від ціни позову). Тому до відповідача [PERSON] судові витрати становлять 5 141,16 (81,21%) (6330,70*81,21/100=5141,16). Оскільки позов задоволено частково судові витрати відшкодовується пропорційно задоволенню позовних вимог, а тому з відповідача [PERSON] на користь позивач слід стягнути судові витрати 498,69 грн. (5141,16 * 9,70 (відсоток задоволення позовних вимог) / 100). До відповідача [PERSON] судові витрати становлять 1189,53 (18,78%) (6330,70*18,78/100=1189,53). З відповідача [PERSON] на користь позивач слід стягнути судові витрати 95,16 грн. (1189,53 * 8 (відсоток задоволення позовних вимог) / 100). Щодо витрат відповідача [PERSON] суд виходить наступних розрахунків: 6000 грн. (правова допомога надана відповідачу) у разі відмовлення позову в повному обсязі становила (100 %), тобто 6000 грн. Оскільки позов задоволено частково до відповідача [PERSON] на 9,7 % в іншій частині позовних вимог відмовлено (90,30%) тому судові витрати підлягають стягненню з позивача на користь відповідача [PERSON] у розмірі 5418 грн. (6000*90,3/100). Однак відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає, що необхідно зобов`язати позивача на якого покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю відповідачу [PERSON] , а саме 4 919,31 грн. (5418 грн. (витрати на правничу допомогу відповідача) - 498,69 грн. (судові витрати позивача)). У відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Суд звертає увагу, що сторона позивача ні сторона відповідача у відповідності до ч.6 ст. 137 ЦПК України не надали до суду клопотань, заяв про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тим самим не довели не співмірність судових витрат. Також суд вважає, за необхідне звернути увагу на те, що представником відповідача було надано до суду документ підписаний ним особисто «Витрати пов`язані на професійну правничу допомогу та представництво» (а.с.75) в якому вказується, що орієнтовна вартість участі у судових засіданнях за даним позовом 1500 грн. година. В цій частині суд не погоджується та не бере до уваги, зазначений документ, оскільки не зазначена конкретна вартість участі в судових засіданнях, а тільки вказана, що «орієнтована» та у відповідності до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків). Зазначений вище документ не є договором, рахунком. Крім того він не погоджений з клієнтом та на ньому відсутній підпис [PERSON] . На підставі вищевикладеного, та

Outcome: partial