Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-08 00:00:00

Адвокат Ясінська Я.О., діючи в інтересах [PERSON] , через електронний суд звернулась із вказаним вище позовом. Посилалась на те, що [INFO] помер син позивачки [PERSON] . До спадкового майна померлого [PERSON] входять грошові кошти, що знаходяться на депозитному рахунку спадкодавця в сумі 160 000 грн. Згідно ст.1261 ЦК України позивачка є спадкоємицею першої черги. Починаючи з 1977 року, ще коли сину сторін було 5 років, подружжя розірвало шлюб та позивачка разом із сином переїхала жити до будинку [ADDRESS] . З моменту розірвання шлюбу [PERSON] повністю опікувалась сином, матеріально його утримувала, піклувалась про фізичний стан та стан здоров`я спільної з відповідачем дитини. Ще з того часу відповідач, будучи батьком, жодної участі в житті сина не брав, не спілкувався з ним, не цікавився його життям та здоров`ям. На прохання позивачки допомагати їй із сином, останній відмовлявся та погрожував позивачці, внаслідок чого [PERSON] не зверталась до суду про стягнення аліментів. Пізніше, коли син подорослішав, він почав навчатись в м.Калуга, Російської федерації. [PERSON] протягом всього часу навчання підтримувала сина матеріально, надсилала кошти, оплачувала його навчання та всі пов`язані з ним витрати. Після завершення навчання, син [PERSON] залишився проживати в Росії і одружився. Позивачка неодноразово їздила до сина, спілкувалась з його дружиною та пасинком, вітала зі святами, допомагала матеріально, цікавилась його життям та здоров`ям. Починаючи з 2005 року, у сина [PERSON] виявили психічне захворювання, а саме виражені розлади особистості, обумовлені епілепсією. В подальшому [PERSON] було надано другу групу інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕ. Внаслідок даного захворювання, стан [PERSON] поступово погіршувався, син був інколи неспокійним, що впливало на його сімейне життя. Тому, в 2019 році шлюб між сином позивачки та його дружиною був розірваний та враховуючи стан здоров`я сина, позивачка забрала його до себе на постійне проживання, адже останній потребував постійного догляду. В 2021 році висновком ЛК медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи II групи внаслідок психічного розладу встановлено, що [PERSON] обмежений в самообслуговуванні, в здатності і орієнтації, в здатності контролювати свою поведінку, а тому потребує сторонньої догляду, який здійснює [PERSON] . Враховуючи даний висновок, Управлінням соціального захисту населення Дністровської РДА, [PERSON] призначено грошову допомогу на догляд за сином з 01.01.2021 року по 31.05.2022 року, розмір якої становив 2 393 грн. на місяць. Враховуючи стан здоров`я, [PERSON] працювати та забезпечувати себе самостійно не міг, а тому всі витрати на його утримання, лікування надавала [PERSON] . Саме вона купувала сину ліки, одяг, продукти харчування та все необхідне для повноцінного життя. Допомога по догляду та розмір власної пенсії були мізерними, тому позивачка потребувала допомоги та підтримки відповідача як батька [PERSON] . Неодноразово син до батька приходив та просив допомоги, проте батько жодного разу ніякої допомоги не надавав, декілька таких зустрічей закінчувались конфліктами та викликами поліції. Натомість мати протягом останніх 2 років перед смертю сина постійно доглядала за ним, остільки той знаходився в тяжкому фізичному та емоційному стані у зв`язку із психічними проблемами зі здоров`ям і потребував постійного стороннього догляду. Здебільшого за свої власні кошти позивачка купувала ліки та інші засоби необхідні для покращення стану здоров`я сина. Також, остання оплачувала витрати на комунальні послуги, оскільки наданої державою соціальної допомоги не вистачало на покриття всіх необхідних витрат, також [PERSON] здійснювала фактичний догляд за своїм повнолітнім сином, готувала їжу, прибирала, піклувалася про нього, такий догляд за їхнім з відповідачем сином позивачка здійснювала до моменту його смерті. Відповідач не приймав ніякої участі у покращенні становища свого сина, не переймався його життям і здоров`ям, не надавав йому жодної допомоги, чим порушив вимоги ч.1 ст.198 СК України, згідно якої батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги. Вказаних обов`язків по відношенню до сина відповідач не виконував. Окрім фактичного догляду, позивачка за власні кошти забезпечувала сина всім необхідним: ліками, продуктами, оскільки він сам себе не міг обслуговувати та потребував постійної сторонньої допомоги. Відповідач же ухилявся від надання своєму сину допомоги, від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, який перебував у безпорадному стані. Також відповідач не з`явився на поховання свого сина, не надав матеріальної допомоги для організації поховання. Вважає, що [PERSON] , який не проживав на момент смерті разом зі своїм сином, своєю бездіяльністю по відношенню до становища сина порушив не лише норми моралі, але й приписи закону, що тягне за собою наслідки у вигляді застосування до нього ч.5 ст.1224 ЦК України, згідно якої за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Окрім того, в провадженні Сокирянського ВП №1 Кельменецького ВП ГУНП в Чернівецькій області перебуває кримінальне провадження №12022262140000209 за заявою [PERSON] щодо вчинення відповідачем злочину, передбаченого ст.120 КК України, досудове розслідування по якому триває. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, за життя спадкодавець не залишив заповіту, спадкоємцями майна спадкодавця першої черги за законом є: мати - [PERSON] та батько - [PERSON] , які в межах шестимісячного строку заявили про намір прийняти спадщину та подали до приватного нотаріуса Гапчука В.В., заяви про прийняття спадщини. На підставі заяв спадкоємців приватним нотаріусом відкрита спадкова справа №63/2022 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . На момент смерті [PERSON] був зареєстрований та фактично проживав за адресою: [ADDRESS] , разом з матір`ю [PERSON] . Відповідач зобов`язаний цікавитись життям сина, піклуватись про його стан здоров`я, психологічний та моральний стан. Натомість [PERSON] протягом життя сина жодного разу свого обов`язку, як батько, не виконував, не цікавився ні станом здоров`я, ні навчанням, ні матеріальним забезпеченням сина. А в останні роки його життя навпаки здійснював психологічний тиск на спадкодавця, вимагав від нього кошти та зчиняв сварки, звинувачуючи у них сина [PERSON] . Також звертає увагу на те, що [INFO] перед своєю смертю, спадкодавець перебував у будинку відповідача, де відбулася сварка між ним та батьком і вже через годину, прийшовши додому, [PERSON] покінчив життя самогубством. Просила усунути [PERSON] , [INFO] зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , від права на спадкування майна спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , до якого входять кошти, що знаходяться на рахунку в АТ КБ «ПриватБанк». Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі за обставин, зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечував щодо їх задоволення. На обґрунтування своїх заперечень вказував на те, що з 1979 року по даний час перебуває у шлюбі з [PERSON] , від якого у них народилась донька - [PERSON] , [INFO] .Від попереднього шлюбу з позивачкою [PERSON] був народжений син [PERSON] , [INFO] . В подальшому, 27.09.1977 року даний шлюб був розірваний, та згідно рішення суду призначено виплату аліментів на утримання сина [PERSON] , які відповідачем сплачувались в період з 1977 року по 1990 рік до досягнення ним повноліття. Під час утримання з заробітної плати відповідача аліментів на утримання сина, звернень від колишньої дружини про неотримання нею аліментів, що б призвело до виникнення заборгованості не було. Зазначає, що не ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків та згідно чинного законодавства ним у повній мірі виконано обов`язок щодо утримання неповнолітньої дитини. На даний час відповідач є непрацездатною особою, потребує систематичного лікування та значних матеріальних витрат на це і вважає, що згідно чинного законодавства має право на частину коштів у спадщині сина [PERSON] , участь в утриманні якого він виконав у повній мірі у встановленому законодавством порядку. Свідок [PERSON] , будучи допитана в судовому засіданні, пояснила, що позивачку [PERSON] знає протягом тривалого часу, вони перебувають у дружніх відносинах. Також свідок добре знала покійного сина позивачки [PERSON] та її колишнього чоловіка [PERSON] . Коли батьки розлучились, [PERSON] було приблизно п`ять років і він залишився проживати разом з матір`ю. Після закінчення навчального закладу [PERSON] переїхав до до м.Калуги, де одружився та проживав до 2020 року. Повернувся до України приблизно 3 роки тому, у зв`язку з тим, що захворів і потребував догляду, тому весь час після повернення проживав з матір`ю [PERSON] . Свідку відомо що за кордоном у його власності перебував автомобіль та квартира, яку придбала йому позивачка. Все своє майно він продав перед поверненням до України. [PERSON] дуже хворів, у нього були приступи епілепсії, були такі випадки коли доводилось викликати швидку по два-три рази на ніч, батько при цьому не був присутній жодного разу, не надавав допомоги сину ні моральної, ні матеріальної. [PERSON] розповідав, що батько телефонує до нього, постійно влаштовує суперечки, ображає його і вимагає у нього гроші, оскільки хоче придбати автомобіль. Покійний [PERSON] ніколи не звертався до батька про матеріальну допомогу, за ним доглядала його мати та сестра. [PERSON] негативно впливав на свого сина, після чого майже кожного разу у нього виникали приступи. Також свідку відомо, що напередодні смерті [PERSON] , він був у батька вдома і між ними виникла чергова суперечка і одразу після цього [PERSON] , повернувшись додому, покінчив життя самогубством. Також батько не приймав участі у похованні сина. Свідок [PERSON] , будучи допитана в судовому засіданні, пояснила, що позивачка та відповідач не проживають спільно протягом тривалого часу. На момент їхнього розлучення їхньому спільному сину [PERSON] було приблизно п`ять років та він залишився проживати разом з матір`ю. В подальшому [PERSON] тривалий час проживав в Російській федерації. З того часу, коли у нього виявили захворювання, він почав проживати в Україні разом із матір`ю. Свідок часто спілкувалась з покійним [PERSON] та неодноразово чула від нього, що він ображається на свого батька, оскільки він не допомагає йому матеріально на лікування, а лише сам телефонує постійно та просить у нього гроші, щоб придбати автомобіль. Зі слів [PERSON] , свідку відому, що він просив у батька матеріальну допомогу, оскільки йому потрібно було оформити документи після переїзду та на придбання ліків, однак батько не допомагав. Лікуванням та доглядом [PERSON] займалась тільки матір. Свідку відомо, що між покійним [PERSON] і [PERSON] постійно виникали суперечки, що дуже погано впливали на стан [PERSON] . Свідок [PERSON] , будучи допитана в судовому засіданні, пояснила, що з позивачкою [PERSON] проживає по сусідству з 2015 року. Приблизно у 2019 році [PERSON] сильно захворів і позивачка у зв`язку з цим привезла його з Росії до України та він весь час до смерті проживав разом з матір`ю. З часу повернення [PERSON] до України, свідок жодного разу не бачила, щоб батько [PERSON] провідував сина. [PERSON] часто лежав в лікарні, як в м.Сокиряни, так і в м.Чернівці, його лікування було дуже дороговартісне і оплачувала його мати. Свідку відомо, що [PERSON] звертався до батька про матеріальну допомогу на придбання ліків, однак він йому відмовляв та натомість сам просив у нього гроші, щоб придбати автомобіль. Аліменти [PERSON] не виплачував. Коли у [PERSON] не було приступів епілепсії, він всім допомагав по господарству, міг в повній мірі подбати про себе фізично, однак потребував матеріальної допомоги на придбання ліків. Заслухавши думку учасників судового процесу, показання свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Відповідно до положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , проживав в м.Сокиряни Дністровського району Чернівецької області, де помер [INFO] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 10.02.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сокирянського РУЮ Чернівецької області, батьками [PERSON] , [INFO] , зазначено [PERSON] та [PERSON] . Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого повторно 23.08.2022 року Сокирянським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮУ у Чернівецькій області, встановлено що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 27.09.1977 року за актовим записом №143. З матеріалів спадкової справи, заведеної приватним нотаріусом Дністровського районного нотаріального округу Гапчуком В.В. №63/2022 від 28.05.2022 року щодо майна померлого [PERSON] встановлено, що після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з грошових коштів, що знаходяться на депозитному рахунку спадкодавця в сумі 160 000 грн. 28.05.2022 року відповідач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Гапчука В.В. з заявою про прийняття спадщини. 15.07.2022 року позивачка [PERSON] також звернулась до приватного нотаріуса Гапчука В.В. із заявою про прийняття спадщини [PERSON] . За результатом дослідження медичної картки хворого [PERSON] судом також було встановлено, що він дійсно мав психічне захворювання. Згідно довідки МСЕ №2017 №1065071, виданою ФКУ «ГБ МСЕ по Калужській області» Мінпраці Росії БМСЕ №2, [PERSON] , [INFO] , встановлена ІІ група інвалідності строком до 01.02.2021 року. Згідно висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу №90, [PERSON] , 1972 року народження, який проживає разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , обмежений в самообслуговуванні, в здатності до орієнтації, в здатності контролювати свою поведінку, а тому потребує стороннього догляду. Згідно довідки, виданої управлінням соціального захисту населення Дністровської РДА №1843 від 18.11.2022 року, [PERSON] , [INFO] , перебувала на обліку в управлінні соціального захисту населення Дністровської РДА (м.Сокиряни) як отримувач щомісячної грошової допомоги, яка проживає разом з інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним 01.01.2021 року по 31.05.2022 року. Згідно довідки Управління - Центру надання адміністративних послуг (Центр Дії) Сокирянської міської ради №1843 від 18.07.2022 року, [PERSON] перебував на реєстраційному обліку за місцем проживання: [ADDRESS] , з 25.06.2020 року по [INFO] (по день його смерті). На день смерті з [PERSON] в одному будинку була зареєстрована [PERSON] , [INFO] . Відповідно до статей 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі статтею 1261 ЦПК України у першу чергу спадкування за законом мають право діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя який його пережив, та батьки. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням передусім характеру поведінки відповідача. Тлумачення частини п`ятої статті 1224 ЦК України свідчить, що усунення від права на спадкування за законом можливе за наявності таких умов: ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцеві при наявності у нього можливості її надання; перебування спадкодавця у безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Крім того, при розгляді такої справи суду належить з`ясовувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу. При цьому відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунутий від спадкування. Таку позицію неодноразово висловлював Верховний Суд, зокрема в постанові від 01.06.2021 року №742/1475/19 (провадження №61-17207св20), постанова від 04.07.2018 року №404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18), постанова від 21.03.2018 року №337/6000/15-ц (провадження № 61-1302св 18), тощо. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, під час розгляду даної справи позивачкою не доведено суду належними та допустимими доказами вчинення відповідачем будь-яких умисних дій, які б свідчили про ухилення його від надання допомоги [PERSON] . Крім того, доказів того, що спадкодавець за життя потребував коштів на придбання ліків і догляд, а його пенсії та грошових коштів, які надавалися позивачкою, було недостатньо, стороною позивача до суду не надано, тоді як рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні позивачка пояснила суду, що здійснювала догляд за сином самостійно і могла йому забезпечити такий догляд та за допомогою до відповідача не зверталась. Не було надано позивачкою також доказів того, що відповідач мав як фізичну так і матеріальну змогу здійснювати догляд за [PERSON] , однак умисно уникав цього. Окрім цього, не доведено суду і тих обставин, що покійний [PERSON] перебував у безпорадному стані та потребував саме допомоги відповідача [PERSON] . Наведені висновки суду підтверджуються поясненнями наданими позивачкою в судовому засіданні, а також показаннями свідків, з яких встановлено, що за [PERSON] здійснювала догляд його матір [PERSON] , оскільки остання проживала з ним спільно з 2020 року. Крім цього, свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили обставини про те, що покійний [PERSON] не звертався до батька про матеріальну допомогу, а також допомагав матері по господарству та міг в повній мірі фізично подбати про себе. При цьому, доводи позивачки про те, що відповідач не приймав участі у витратах на поховання спадкодавця суд не бере до уваги, оскільки за змістом ч.5 ст.1224 ЦК України вказані обставини не можуть вважатись ухиленням відповідача від надання допомоги спадкодавцю. Також, суд не бере до уваги посилання позивачки на наявність відкритого кримінального провадження за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.120 КК України, оскільки по вказаному провадженні досудове розслідування на даний час не завершене і будь-яких судових рішень з приводу розгляду даного провадження по суті на даний час не ухвалювалося. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що зазначені позивачкою обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, недоведені належними, допустимими та достовірними доказами, а тому у задоволенні позову про усунення відповідача від права на спадкування слід відмовити в повному об?ємі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed