Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , - адвокат Радібова І.О., яка здійснює представництво інтересів позивача на підставі ордера про надання правничої (правової) допомоги №1042728 від 01 листопада 2023 року, звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 01 жовтня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, актовий запис №1831. Представник позивача посилається на те, що сімейне життя у сторін не склалося, вони втратили почуття та взаємоповагу один до одного, всі фізичні та духовні зв`язки. Від даного шлюбу у подружжя є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді від 13 лютого 2023 року у справі відкрито спрощене провадження з повідомленням сторін та відповідачу надано строк, що не перевищує 15 днів з дня отримання копії вказаної ухвали, для подання відзиву на позов. Позивач, її представник та відповідач, будучи повідомленими про дату і час судового розгляду, в судове засідання не прибули. Подали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги повністю підтримують, проти розірвання шлюбу не заперечують, відповідач позов визнав. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає за можливе прийняти рішення, задовольнивши позов з наступних підстав. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 01 жовтня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 01 жовтня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, актовий запис №1834. Після одруження дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Як вбачається із долучених до позовної заяви документів, у шлюбі у сторін народилося двоє дітей: відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01 жовтня 2007 року Лисичинською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області, - [INFO] народилася донька [PERSON] та відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14 травня 2009 року Лисичинською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області, - [INFO] народилася донька [PERSON] . Спільне подружнє життя сторін не склалося через різні погляди на шлюб та сім`ю. Згідно із ст.\~51\~Конституції України та ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч.1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. За ч. 3 і ч. 4 ст.\~56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Сімейні відносини між сторонами відсутні. Позивач і відповідач, враховуючи їх заяви до суду, не мають бажання зберегти сім`ю та надалі перебувати у шлюбі. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, враховуючи вимоги ст. 110 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст.\~112\~СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі наведеного судом встановлено, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов`язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім`ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності, як того вимагає ст. 55 СК України, позивач наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, для цього не встановлено. За вказаних суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог, а тому позов слід задовольнити. Крім того, в силу положень ст. 142 ЦПК України, позивачу слід повернути з державного\~бюджету 50\~відсотків судового\~збору сплаченого при поданні позову, у зв`язку із визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті.

Outcome: approved