Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом в якому просила, з урахуванням заяви про виправлення технічної помилки прохальної частини позову (а.с.91), визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , із матір`ю [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в період з 2011 року по 2017 рік позивач проживала однією сім`єю з відповідачем без реєстрації шлюбу. За час фактичних шлюбних відносин у них народився син [PERSON] , [INFO] . Після припинення фактичних шлюбних відносин із відповідачем син залишився проживати разом з матір`ю. Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 28.01.2020 року у справі 399/113/20 визначено спосіб участі батька у вихованні дитини, зокрема визначено спільний щорічний відпочинок батька з дитиною на території України або за її межами протягом 10-ти календарних днів, які входять в літні канікули в липні-серпні місяці, за домовленістю з матір`ю дитини, з обов`язковим здійсненням батьком супроводу дитини з місця її проживання на відпочинок та повернення дитини за місцем її проживання, без присутності матері. Відповідач порушуючи рішення суду, після закінчення літніх канікул у 2021 році, тобто 31.08.2021 року не повернув сина за фактичним місцем проживанням позивача, що стало підставою для подання позивачем позовної заяви про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання у вересні 2021 року. Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 15.07.2022 року в задоволенні позову відмовлено з підстав відсутності визначення місця проживання дитини з матір`ю. Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 01.08.2022 року розглянуто справу №129/400/21 за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини із батьком, при цьому, первісний позов задоволено частково, а у задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю. Позивач зазначає, що на даний час між сторонами існує спір про визначення місця проживання дитини [PERSON] . Так, під час проживання з нею, її син [PERSON] навчався у загальноосвітній школі І-ІІІ ст. №5 м. Гайсин, Гайсинської міської ради. У листопаді 2021 року дитиниза заявою відповідача переведена на навчання до Павлиського ліцею. Позивач має в користуванні трикімнатну квартиру за адресою [ADDRESS] та вказане житло обладнане всім необхідним для проживання, та має можливість забезпечувати потреби дитини в матеріальному плані, оскільки зареєстрована як ФОП, вона дуже відповідально відноситься до виконання своїх материнських обов`язків, оскільки під час проживання дитини з нею вона піклувалася про належний стан здоров`я дитини, дотримання нею режиму дня, забезпечувала її гармонійний розвиток, відвідування школи та відвідувала батьківські збори, забезпечувала дозвілля та відпочинок дитини, а тому вважає, що її права та інтереси, а також права та інтереси її дитини мають бути захищені судом шляхом визначення місця проживання дитини з нею, як матір`ю дитини. Ухвалою суду від 05.09.2022 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (а.с. 37 т.1). Ухвалою суду від 03.11.2022 року продовжено строк підготовчого провадження у даній справі на тридцять днів, відкладено підготовче засідання (а.с. 96-97 т.1). 07.11.2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с.113 т.1). Ухвалою суду від 17.11.2022 року в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі відмовлено, встановлені процесуальні строки для подання заяв по суті справи, відкладено підготовче засідання (а.с.140 т.1). Ухвалою суду від 24.01.2023 року задоволено клопотання відповідача про з`ясування думки дитини при вирішенні питань, що стосуються її життя та про допит свідків, закрито підготовче провадження у даній цивільній справі (а.с.218 т.1). Протокольною ухвалою суду в судовому засіданні 28.02.2023 року судом в порядку ч.9 ст. 83 ЦПК України постановлено не брати до уваги надану відповідачем інформацію щодо діагностування емоційного стану дитини, оскільки відсутні доказ направлення зазначеного документу учасникам справи. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги з підстав, що зазначені у позові та просили їх задовольнити. Додатково зазначили, що відповідно до висновку органу опіки та піклування селищної ради про визначення місця проживання дитини від 14.09.2022 року зазначений орган вважає за доцільне визначити місце проживання дитини з матір`ю. Наразі он-лайн навчання, повітряні тривоги, мати може створити більш якісні умови для життя, а тому, для гармонійного розвитку дитини вважали, що дитині краще жити з матір`ю. У серпні місяці позивач приїхала в смт Павлиш, і орієнтовно 20.08.2022 року відповідач не привіз дитину до неї в м. Гайсин, а вона сама забрала дитину від відповідача, оскільки останній не міг сам впоратися із сином. Зазначила, що коли забрала сина від батька, останній не хотів з батьком розмовляти та робити уроки. Пізніше відповідач приїхав у м. Гайсин і забрав сина. Зазначила, що у дитини вже давно є нервові розлади, у квартирі де живе позивач він усіх бив, вів себе агресивно. Позивач намагалася з сином спілкуватися, гратися, відвідували ігрові центри, щоб показати дитині, що йому добре за її місцем проживання. А у батька, позивач, вважає, гірші умови, немає ніякого розвитку для дитини, немає сім`ї, у школі дистанційна форма навчання, а дитина самостійно не хоче навчатися, і ніхто з ним не займається навчанням. А за її місцем проживання у школі очне навчання, оскільки є укриття. Відповідач в судовому засіданні заперечив позовні вимоги з підстав, що зазначені у відзиві та додатково зазначив, що між матір`ю дитини, позивачем у справі, та сином погані відносини, а у нього з сином кращі відносини. З 20.07.2021 року син проживає з ним в смт Павлиш, а орієнтовно в серпні 2022 року він відвіз сина до матері у м. Гайсин, за пізнішими уточненнями наданими в судовому засіданні, вивіз дитину з матір`ю автомобілем на автобус в м. Олександрія, щоб останні їхали в м. Гайсин, де дитина перебувала до жовтня 2022 року, погодилися із позивачем разом виховувати дитину. І згодом, позивач почала просити його забрати сина від неї, також просила дати дозвіл, щоб лікувати сина у психіатричній лікарні, оскільки у нього, з її слів, алко, нарко залежність і таке інше, що є неправдою. Позивач із сином ніяк не ладили, бачив на тілі дитини синці, як наслідок бійки з матір`ю, із бійкою і вчили уроки. Відповідач радив позивачу піти з дитиною до психолога, на що позивач зазначала, що потрібен психіатр. Після чого відповідач поїхав та забрав дитину від матері та відвідував з ним психолога, який зазначив, що з дитиною все добре, що дитині необхідно полікувати душу. Також відповідач зазначив, що у нього з дитиною немає жодних проблем, довірливі стосунки, дитина не проявляє до нього агресії, а коли телефонує до нього мати, то він проявляє агресію, дисципліна у школі як у хлопця. Також зазначив, що позивач йому скаржилася, що у дитини його гени, що він, відповідач, ненормальний, при цьому, відповідач додав, що він людина спокійна. Позивачу пропонував усім разом сходити до психолога, але у зв`язку з дальністю проживання, позивач не приїхала. Також відповідач зазначив, що коли з серпня 2022 року по жовтень 2022 року син жив у матері в м. Гайсин, позивач викликала до дитини швидку медичну допомогу, необхідність якої обґрунтувала тим, що в дитину «вселилися бісики». Мати із сином не можуть знайти нормальні відносини, то від цього лише дитині гірше, а відповідач не може на це дивитися спокійно. Відповідач суду пояснив, що в ході розгляду заяви позивача щодо визначення місця проживання дитини з нею, як матір`ю дитини, він не запрошувався на засідання комісії у справах дітей ні в усній, ні в письмовій формі, але зазначив, що бажав бути запрошеним, надати свої пояснення, цікавився, коли відбудеться засідання, на що отримав відповідь, що невідомо коли відбудеться те засідання. Представник третьої особи в судовому засіданні 21.02.2023 року суду пояснила, що під час розгляду заяви [PERSON] щодо визначення місця проживання дитини з нею, комісія не виїздила за місцем проживання дитини за адресою [ADDRESS] , не проводила бесіду ні з відповідачем, ні з дитиною та не запрошувала батька дитини на бесіду. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надав суду наступні показання, а саме, що з дитиною знайомий 1 рік 9 місяців, він у нього керівник гуртка по футболу серед дітей 2010-2013 років навчання. Батька дитини знає близько 6-7 років. Дитина має здібності до футболу, періодично виїжджають на спортивні змагання - міжобласні, міні-футбол, де [PERSON] був активним учасником та призером. Батьки приїжджали на змагання, серед яких і був батько [PERSON] , [PERSON] . Свідок зазначив, що дитина слухняна, приїжджає на тренування завчасно, розмічує стадіон, розставляє інвентар, батько [PERSON] турбується про нього, цікавиться поведінкою дитини на тренуванні. Дитина завжди чиста та чисто одягнута, не бачив, щоб дитинапалила цигарки. Одного разу свідок приїхав додому батька дитини, [PERSON] , щоб запропонувати про змагання, тобто в той день та час його з візитом ніхто не чекав, то [PERSON] запросив його до себе в будинок, де було чисто та прибрано, без сторонніх запахів. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала суду наступні показання, а саме, що коли вперше познайомилася із [PERSON] , то останній був дезадаптований, а вже пізніше він став спокійний, вмотивований. У дитини був страх до вчителя, тому свідок зв`язувалася по телефону із шкільним психологом, щоб остання приділяла дитині більше уваги. Зараз поведінка дитини не викликає ніякої тривоги, фізично і психічно дитина здорова, жодних вад немає. Нікіта емоційний і дуже чутливий. У дитини думка про матір та сестру залишає острах, що його можуть силоміць забрати від батька. Свідкові відомо, що батько дитини піклується про сина, дитина завжди охайно одягнена, доглянута, дитина почуває себе з батьком у безпеці. Психологічну травму дитина отримала проживаючи з матір`ю, він пішов з будинку, не почував себе захищеним, почав брехати, щоб не було до нього фізичних покарань, у нього склалася думка, що дитину у будинку де живе мати, не люблять. Про всі образи він би в першу чергу хотів би розказати татові. До сестри у дитини виникає стан напруги, він не відчуває себе у безпеці.Також свідок зазначила, що 2-3 місяці назад дитина сказала, що йому шкода батька, оскільки він всі гроші витрачає на суди. У дитини відсутні будь-які перешкоди у спілкуванні з матір`ю, у нього є телефон, але у дитини немає бажання. При згадуванні мами, дитина замикається. Якщо дитина у безпеці, і їй там комфортно, то вона буде вибирати це місце для проживання. Свідок бачила відносини відповідача [PERSON] із його матір`ю, а це грані відносини, і дитина це засвоює. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надав суду наступні показання, а саме, що відповідача у справі знає з дитинства, як нормальну людину, часто буває в гостях у відповідача, коли має вихідні дні від роботи, оскільки працює далекобійником. Йому відомо, що коли останнього разу відповідач у справі [PERSON] привіз сина від матері, то дитина була дуже налякана, він всього боявся, а як дзвонив його телефон, то він весь тремтів. Коли дзвонила його мати, то його батько [PERSON] , відповідач у справі, завжди говорив йому, що візьми слухавку, мати дзвонить, поговори з нею, але [PERSON] говорив, що не хоче з нею говорити, і починав весь тремтіти. Свідкові відомо, що відповідач у справі завжди за те, щоб дитина спілкувалася з матір`ю, жодних перешкод у спілкуванні не створює. Свідок часто чув, що у розмові мати [PERSON] , вживає нецензурну лайку, оскільки були випадки, за його присутності, коли у розмові з матір`ю по телефону, остання просила увімкнути відео та голосний зв`язок на телефоні. Після розмови з матір`ю дитина ставала на деякий час закрита та подавлена, змінювався настрій. Через два місяці проживання з батьком [PERSON] почав вітатися, навіть через рукостискання, поправився, став спокійнішим, на кухні з батьком разом готують їжу. Щодо проживання з матір`ю, то у присутності свідка, дитина говорила, що не хоче з нею жити, що втече від неї. Свідкові відомо, що дитина хоче жити з батьком, у них вдома чисто, є що їсти, на його думку, дитині з батьком добре, а якщо дитина все ж таки буде проживати з матір`ю це буде велика помилка. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала суду наступні показання, а саме, що знає відповідача близько 7 років, живуть на одній вулиці, спілкуючись час від часу із відповідачем свідкові стало відомо, що мати дитини чинить перешкоди йому у спілкуванні з сином, але він все одно намагався з ним спілкуватися, дбав про дитину, передавав подарунки. Свідок буває у відповідача вдома від одного разу на тиждень до 2-3 разів на місяць, в більшості випадків звертається про допомогу по господарству, тобто вхожа до дому відповідача. У 2021 році взяв дитину до себе на канікули, в цей же час свідок побачила [PERSON] на вулиці, який був замкнений, а пізніше вже став більш контактний. Згодом, на запитання свідка, [PERSON] відповідав, що йому тут краще, батько до нього гарно відноситься, дитина завжди чиста та охайна, поправився. Свідкові також відомо, що [PERSON] не хотів повертатися до матері. Коли була вдома у відповідача, то бачила, що скрізь чисто та порядок, город прибраний, і вони з сином скрізь в усьому разом. Одного разу була свідком того, що дзвонила мати [PERSON] , але він не хотів брати слухавку, це було у їхньому дворі, свідок стояла поруч, оскільки прийшла до відповідача у справах, жодних перешкод у [PERSON] для розмови з матір`ю не було. Також свідку відомо, що відповідач у справі, батько дитини, після того, як забрав дитину від матері, почав водити сина до психолога, щоб він не був такий наляканий. Також, на думку свідка, якщо дитина повернеться жити до матері, це для неї буде велика травма, і 100%, що дитині краще жити з батьком. Відповідач у справі добрий, врівноважений, адекватний, і син для нього це все, і інтереси дитини для нього на першому місці. Зараз дитина спокійна, контактна. В судовому засіданні 21.02.2023 року у присутності представника органу опіки та піклування, головного спеціаліста служби у справах дітей Онуфріївської селищної ради Філатової Ю.О. та практичного психолога Комунальної установи «Кременчцуький навчально-методичний центр психологічної служби» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області [PERSON] , вислухана малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , щодо його місця проживання. Нікіта зазначив, що йому 9 років, він [INFO] . Проживає за місцем проживання його батька за адресою [ADDRESS] , має окрему кімнату, для нього створені всі умови для життя та навчання, є все необхідне для школи, навчається у школі он-лайн, кожен день виходить он-лайн на уроки, за виключенням періодів коли відключали електроенергію, оскільки в цей час відсутній інтернет, робить домашнє завдання, а якщо не розуміє щось із домашнього завдання, йому пояснює тато. Відвідує гурток з футболу вже близько року, бажає ходити ще на бокс, попросив тата його записати на такий вид спорту. У них є собака та кішка, назвав їх клички, яких він годує та з яким грається. Проживати хотів би з татом, оскільки тато його не б`є, як мама. Коли його мама б`є, то він відчуває, що його не люблять. Проживаючи у мами, він просив купити йому іграшки на що мама відповіла, що немає грошей, але при цьому, сестрі [PERSON] мама купувала все. Сестра [PERSON] не ділилася з ним солодощами, а він ділився. Також [PERSON] зазначив, що мама йому не пояснювала чому вона його б`є, і йому не зрозуміло чому це так. Зазначив, що за місцем проживання мами, ще живуть його сестра [PERSON] , [PERSON] , це його двоюрідна сестра, та бабуся, мами мама. Із [PERSON] у нього нормальні відносини, а із [PERSON] ні, чому так, не знає, із бабусею також відносини не дуже добрі, а із бабусею тата, яка живе в с. Зибкове, Кіровоградської області, у нього гарні відносини. Зазначив, що тато добрий, і він з ним у безпеці, він може його захистити. Він телефонує мамі не часто, чому так, відповіді не було, а дитина почала явно хвилюватися, з`явилися сльози на очах. Також зазначив, що він любить товаришувати з дітьми, і у нього є друзі, як за місцем проживання тата так і мами. У нього є велосипед, самокат, скейт. Практичний психолог зазначила, що у [PERSON] нормальний емоційний стан, але він відчуває напругу при запитаннях щодо матері, дитина повністю нормальна, але батьки створили ненормальні стосунки, і дитині не можна зараз міняти ситуацію щодо її місця проживання. Заслухавши в судовому засіданні учасників справи, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, вислухавши думку дитини, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, врахувавши, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить наступного висновку. Судом встановлено, що сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 21.06.2023 року народження відділом Державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Онуфріївського РУЮ у Кіровоградській області (а.с.10). Із копії рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 15.07.2020 року судом встановлено, що [PERSON] звертався до суду з позовом до [PERSON] про визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, який судом задоволено частково, рішення суду набрало законної сили 18.08.2020 року (а.с.11-14 т.1). Із копії рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 15.07.2022 року судом встановлено, що у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання, відмовлено. Судом обґрунтовано рішення суду тим, що оскільки місце проживання дитини з матір`ю не визначалося ні органом опіки та піклування, ні судом, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, відповідно норми ст. 162 СК України не можуть застосовуватися до спірних правовідносин, відповідно права позивача не порушені, а заявлені позовні вимоги є передчасними та необґрунтованими (а.с.15-21 т.1). Копію рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 03.08.2022 року (вступна та резолютивна частини), а.с.22 т.1, суд не бере до уваги, оскільки таку копію надано із сайту ЄДРСР у знеособленому вигляді. Із копії договору оренди квартири від 20.02.2021 року, а.с.23 т.1, судом встановлено, що позивач [PERSON] є орендарем трикімнатної квартири за адресою [ADDRESS] , строком на 2 роки, орендна плата в розмірі 2500 грн на місяць. Підпунктом 2.2.6 п. 2 зазначеного договору визначено, що орендар зобов`язується звільнити орендоване житлове приміщення після закінчення обумовленого в даному договорі строку оренди. Договір підписано сторонами, відповідно останній набув чинності за положеннями пп.5.5 п.5 договору. За положеннями зазначеного договору відсутні умови щодо пролонгації договору. Із копії акта обстеження умов проживання №50 від 21.10.2021 року судом встановлено, що на підставі заяви [PERSON] , з метою обстеження умов проживання для встановлення місця проживання дитини з матір`ю, комісією проведено обстеження умов проживання по [ADDRESS] , умови проживання сім`ї добрі, в квартирі є весь необхідний набір меблів та побутової техніки. Для виховання та розвитку дитини створені такі умови: [PERSON] має окрему спільну кімнату з [PERSON] (підопічним матері, який перебуває на стаціонарному навчанні, в кімнаті дитини є місце для сну, для виконання уроків, відпочинку, зберігання особистих речей). За вказаною адресою проживають [PERSON] , мати, [PERSON] , донька заявниці, [PERSON] , підопічний заявниці, [PERSON] підопічна заявниці. Стосунки в сім`ї добрі, створені необхідні умови для нормального проживання, розвитку дитини (а.с.24). Відповідно до копії акта оцінки потреб сім`ї/особи та висновку оцінки потреб сім`ї а.с.25-30 т.1, від 10.02.2022 року судом встановлено, що під опікою та піклуванням у [PERSON] знаходиться двоє дітей, племінники, у зв`язку зі смертю сестри. Має доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , який тимчасово проживає з батьком [PERSON] в Кіровоградській області до моменту визначення місця проживання згідно з рішенням суду. Відповідно до п.4 р.2 акта судом встановлено, що в емоційному стані [PERSON] наявні ознаки СЖО (складні життєві обставини, примітка а.с.25 т.1), [PERSON] про свій емоційний стан нічого не повідомляє, [PERSON] повідомила, що емоційний стан [PERSON] стабільний та врівноважений. Відповідно до п.6 р.2 акта судом встановлено, що сімейні та соціальні стосунки невідомі, [PERSON] повідомила, що любить та поважає матір, рідного батька не знає, має довірливі стосунки з матір`ю, бабусею, батько позбавлений батьківських прав. Також судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , любить та поважає тітку та бабусю, любить братів та сестру (п.6 р.2 акта, а.с.26 на звороті). За.п.6 р.3, акта судом встановлено, що [PERSON] працює без оформлення офіційної трудової діяльності, майстром манікюру (а.с.28 т.1). За п.8 р. 3 акта судом встановлено, що батьківський потенціал [PERSON] достатній, жінка здатна задовольняти потреби дітей. Алевтина в повній мірі забезпечує базові потреби дітей, виховний процес у останньої на високому рівні, жінка здатна чуттєво реагувати на запити дітей, заохочувати до соціально позитивних дій. Відповідно до акта обстеження умов проживання №75 від 09.08.2022 року судом встановлено, що на підставі заяви [PERSON] з метою обстеження умов проживання [PERSON] для пред`явлення у ССД Онуфріївської с/р та для Онуфріївського районного суду комісією ССД Гайсинської міської ради проведено обстеження умов проживання по [ADDRESS] . За висновками комісії для дітей створені необхідні умови для повноцінного розвитку та проживання (а.с.31 т.1). Відповідно до копії характеристики на [PERSON] , [INFO] , видану Гайсинською міською радою 05.08.2022 року №02.2-06/02.2-17-1289 судом встановлено, що остання проживає в [ADDRESS] . Скарг з боку членів родини та мешканців міста на поведінку останньої в побуті до міськвиконкому не надходило. Компрометуючими даними на гр. [PERSON] міська рада не володіє (а.с.32 т.1). Із копії висновку органу опіки та піклування селищної ради про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , судом встановлено, що розглянувши заяву [PERSON] від 16.08.2022 року про визначення місця проживання дитини з матір`ю, 14.09.2022 року зазначене питання розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Онуфріївської селищної ради (протокол №7), вивчивши подані документи комісія прийняла колегіальне рішення про доцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , 2013 року народження з матір`ю, [PERSON] , а тому відповідно до ч.1 ст. 161 СК України орган опіки та піклування Онуфріївської селищної ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с.90 т. 1, а.с. 29 т.2). Із довідки виданої філією «Знам`янський райавтодор» ДП «Кіровоградський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» від 29.12.2021 року №66, судом встановлено, що [PERSON] працює на посаді водія автотранспортних засобів з 07.12.2021 року по теперішній час (а.с.119, т.1). В судовому засіданні відповідач підтвердив трудові відносини на зазначеному підприємстві на час розгляду справи в суді, і вказане сторонами не заперечувалося. На праві приватної власності [PERSON] належить житловий будинок, який розташований за адресою [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями від 26.02.2021 року (а.с.120-120а т.1). В ході судового розгляду справи судом встановлено, дитина з 20.07.2021 року проживає з батьком за його місце проживання в [ADDRESS] . З серпня 2022 року та орієнтовно по жовтень 2022 року дитина проживала у матері в м. Гайсин. Після того, як до дитини позивачем викликано швидку допомогу, відповідач приїхав та забрав сина проживати до себе в смт Павлиш, де дитина проживає і зараз. Судом встановлено, що [PERSON] за місцем проживання батька має всі необхідні умови для нормального життя та розвитку дитини, дитина бажає жити з татом, оскільки почувається з батьком захищеним та у безпеці. Також встановлено, що за місцем проживання матері дитини мала необхідні умови для проживання та навчання. Судом встановлено, що позивач за своїм місцем проживання у м. Гайсин проживає з донькою [PERSON] , яка є неповнорідною сестрою для [PERSON] та племінниками над яким встановлена опіка та піклування позивачем, та матір`ю. З матеріалів справи судом встановлено, а.с.25-30 т.1, що [PERSON] повідомила, що любить та поважає матір, рідного батька не знає, має довірливі стосунки з матір`ю, бабусею, батько позбавлений батьківських прав (п.6 р.2 акта). Також судом встановлено, що [PERSON] , тобто племінниця та підопічна позивача та двоюрідна сестра [PERSON] , любить та поважає тітку та бабусю, любить братів та сестру (п.6 р.2 акта, а.с.26 на звороті). У дитини [PERSON] думка про матір та сестру залишає острах, що його можуть силоміць забрати від батька. До сестри [PERSON] у дитини виникає стан напруги, він не відчуває себе у безпеці. У питаннях щодо спілкування з мамою дитина хвилюється, з`являлися сльози на очах. Підставами позову позивач зазначала, що дитина проживаючи з нею у м. Гайсин навчалася у школі, має в користуванні трикімнатну квартиру за адресою [ADDRESS] та вказане житло обладнане всім необхідним для проживання, та має можливість забезпечувати потреби дитини в матеріальному плані, оскільки зареєстрована як ФОП. Відповідальне ставлення до виконання своїх материнських обов`язків, оскільки під час проживання дитини з нею вона піклувалася про належний стан здоров`я дитини, дотримання нею режиму дня, забезпечувала її гармонійний розвиток, відвідування школи та відвідувала батьківські збори, забезпечувала дозвілля та відпочинок дитини. Судом зазначається з приводу житла, яке перебуває в користуванні у позивача, відповідно до матеріалів справи договір оренди квартири від 20.02.2021 року закінчився строком його дії 20.02.2023 року (а.с. 23, п.1.1. договору), доказів пролонгації договору чи укладення нового договору на новий період, суду не надано. Не знайшло в судовому засіданні жодного підтвердження офіційного працевлаштування позивача, а навпаки встановлено позивач має неофіційне працевлаштування майстром манікюру. При цьому, відповідачу на праві приватної власності належить житловий будинок загальною площею 82,4 кв.м., за адресою [ADDRESS] . Відповідач має офіційне працевлаштування та відповідно систематичний дохід. Судом встановлено, що за місцем проживання батька, дитина також відвідує школу, гурток, має все необхідне для навчання, в разі необхідності батько дитини допомагає дитині виконувати домашнє завдання. Жодних доказів неналежного виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина [PERSON] , суду не надано. Відповідно до ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ч.1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до абз. 1 ч.1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. За положеннями ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. За положеннями ч.5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. За правилами п.72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою КМУ від 24.09.2008 року №866, для розв`язання спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини один із батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності). Під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання (перебування) дитини служба у справах дітей повинна керуватися найкращими інтересами дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Працівник служби у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини проводить бесіду з батьками та відвідує дитину за місцем проживання, про що складає акт обстеження умов проживання за формою згідно з додатком 9, а також звертається до соціального закладу та/або фахівця із соціальної роботи для забезпечення проведення оцінки потреб сім`ї з метою встановлення спроможності матері, батька виконувати обов`язки з виховання дитини та догляду за нею. У разі коли батьки дитини проживають у межах різних адміністративно-територіальних одиниць, той із батьків, який подав заяву про визначення місця проживання дитини з ним, звертається до служби у справах дітей за місцем свого проживання (перебування) стосовно проведення обстеження його житлово-побутових умов і складення акта обстеження умов проживання. Зазначений акт передається заявником до служби у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини, працівник якої проводить з ним бесіду. Під час розгляду питання про визначення місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини, факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності та інші вагомі обставини. Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення. Враховуючи те, що дитина на дату пред`явлення позову проживала з батьком в смт Павлиш, тому, позивач звернулася до Служби у справах дітей Онуфріївської селищної ради із заявою про визначення місця проживання дитини з нею. Відповідно, за положеннями вищезазначеного порядку, служба у справах дітей Онуфріївської селищної ради повинна була провести бесіду з дитиною. Під час розгляду питання про визначення місця проживання дитини вказана служба повинна була б взяти до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини, факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності та інші вагомі обставини, провести бесіду з батьками та дитиною і лише після цього, служба у справах дітей повинна була б скласти висновок про визначення місця проживання дитини і подати його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення. Проте, як встановлено в судовому засіданні, що в ході розгляду заяви позивача щодо визначення місця проживання дитини з нею, як матір`ю дитини, відповідач не був запрошений на засідання комісії у справах дітей ні в усній, ні в письмовій формі, але зазначив, що бажав бути запрошеним, надати свої пояснення, цікавився, коли відбудеться засідання, на що отримав відповідь, що невідомо коли відбудеться засідання. Представник третьої особи в судовому засіданні 21.02.2023 року суду пояснила, що під час розгляду заяви [PERSON] щодо визначення місця проживання дитини з нею, комісія не виїздила за місцем проживання дитини за адресою [ADDRESS] , не проводила бесіду ні з відповідачем, ні з дитиною та не запрошувала батька дитини на бесіду. Відповідно до ч.6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. З огляду на зазначене, суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування від 14.09.2022 року (а.с.90 т. 1, а.с. 29 т.2), оскільки останній в силу п.72 Порядку №866 та встановлених в судовому засіданні обставин є недостатньо обґрунтованим, складений з порушенням зазначеного порядку, відповідно суперечить інтересам дитини. Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За частинами першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага повинна приділятись якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Дитина є суб`єктом права і незважаючи на незначний вік, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. При цьому під час визначення місця проживання малолітньої дитини, зважаючи на вікову категорію дитини, бесіду з останньою має проводити психолог, головним завданням якого є встановлення дійсного психоемоційного стану дитини, визначення інтересів дитини та отримання думки щодо бажання дитини проживати з одним із батьків. Проте суд має враховувати висловлену думку системно, з`ясовуючи належно фактичні обставини справи, досліджуючи та надаючи належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, що в результаті сприятиме правильному вирішенню питання місця проживання дитини. Тільки так будуть забезпечені найкращі інтереси дитини, а не інтереси та бажання батьків, які вони не можуть чи не бажають вирішувати в позасудовий спосіб. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У пункті 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до положень статті 12 Конвенції держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» вказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. Проте у справах про визначення місце проживання дитини, суд повинен встановлювати усі обставини, які мають значення та дають підстави визначитись із тим, що буде відповідати найкращим інтересам дитини, не обмежуючись лише обставинами, на які посилаються сторони у своїх вимогах чи запереченнях. При вирішенні таких спорів доцільно та правильно керуватися виключно інтересами дитини, судам передусім потрібно впевнитися, що саме той з батьків, на чию користь буде прийнято рішення, створить для дитини належні умови для її морального, духовного та фізичного розвитку. При цьому захисту прав дитини та перевірки дотримання її прав та найкращих інтересів повинен сприяти не тільки той з батьків, з яким зараз знаходиться дитина, але й правоохоронні та інші державі органи в компетенцію яких входить перевірка інформації щодо дитини, її стану, місцезнаходження тощо. Таких правових висновків дійшов ВС КЦС у справі 523/13088/17 від 18.12.2019 року. А тому, враховуючи вищезазначене, судом беруться до уваги відповідальне ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до свого батька, вік дитини, якій повних 9 років, та яка за своїм розвитком може висловлювати свою думку, враховується також її нормальний, здоровий психічний та фізичний стан, бажання дитини жити з батьком, оскільки дитина почуває себе з батьком захищеною та у безпеці, батько враховує інтереси дитини, створює для дитини належні умови для її морального, духовного та фізичного розвитку, також враховується повне взаєморозуміння між батьком та сином та наявність соціальних зв`язків - родичів батька, з якими у дитини приязні відносини, наявність друзів, відвідування дитиною спортивного гуртка та бажання дитини розширити їх коло, а також наявність домашніх улюбленців та бажання дитини піклуватися про них. При цьому, суд враховує висловлену дитиною думку системно, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши та надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності. На думку суду, в такий спосіб будуть забезпечені найкращі інтереси дитини, а не інтереси та бажання батьків, які вони не можуть чи не бажають вирішувати в позасудовий спосіб. Отже, вирішуючи даний спір суд виходить з інтересів самої дитини та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі. При цьому, оскільки на даний час дитина проживає з батьком за адресою [ADDRESS] , судом звертається увага, що відповідно до ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. В порядку ст. 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed