Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-02 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення суми сплаченого страхового відшкодуванняв обґрунтування якого вказав, що 30.08.2020 року о 20 год. 05 хв. у м. Києві, на Набережному шосе сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Skoda», державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] та автомобіля «Volkswagen», державний реєстраційний номер [NUMBER] , що належить ТОВ «Порше Лізинг Україна». Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. На момент дорожньо-транспортної пригоди між позивачем та ТОВ «Порше Лізинг Україна» було укладено генеральний договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, (крім залізничного) № 28-0199-0157 від 20.07.2009 року та додаток № 28-0199-0157\\19\\0184 до генерального договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, (крім залізничного) № 28-0199-0157 від 20.07.2009 року, згідно з якими позивач прийняв на себе зобов`язання по відшкодуванню матеріальної шкоди заподіяної страхувальнику автомобіля «Volkswagen», державний реєстраційний номер [NUMBER] . Постановою Печерського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2020 року відповідача було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Страхувальник звернувся до ПрАТ «СК «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 31.08.2020 року. Дана заява була розглянута, пошкоджений автомобіль потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було визнано страховим випадком. Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП, склала: 116 481 грн. 43 коп. Позивач, відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту виплатив страхове відшкодування в розмірі 110 011 грн. 43 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 22888 від 17.09.2020 року. На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «Skoda», державний реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «СТ «Гарантія» за полісом обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів № АО4845081. ПрАТ «СК «Українська страхова група» звернулось до страхової компанії відповідача із заявою № 43610 від 30.10.2020 року на виплату (страхового) відшкодування за полісом № АО4845081, за яким страхова компанія відповідача здійснила виплату в розмірі: 91 944 грн. 22 коп., згідно платіжного доручення № 12_1501Т/351 від 05.01.2021 року, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля потерпілого, яка не покриває, суму виплати за договором добровільного страхування наземного транспорту. Представник позивача зазначив, що відповідач, як особа відповідальна за завданий збиток повинен відшкодувати ПрАТ «СК «Українська страхова група» різницю між сумою страхового відшкодування сплаченого за договором добровільного страхування наземного транспорту та сумою страхового відшкодування виплаченому за полісом № АО4845081, а саме: 110 011 грн. 43 коп. - 91 944 грн. 22 коп. = 18 067 грн. 21 коп. Враховуючи небажання відповідача в досудовому порядку вирішувати питання щодо повернення зазначеної суми, представник позивача посилаючись на вимоги ст. 1194 ЦК України просив суд стягнути з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 18 067 грн. 21 коп. та понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 481, 00 гривень. Згідно частини шостої статті 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог статті 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 09.12.2022 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримує та просить про їх задоволення, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач до суду не з`явився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений, про що свідчать поштові повідомлення, які знаходяться у матеріалах справи, заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, а також не скористався правом надання заперечень, відзиву проти позову тому суд, відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено та як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] 30.08.2020 року о 20 годині 05 хвилин, в м. Києві на Набережному шосе, керуючи автомобілем Skoda, д.н.з. [NUMBER] , всупереч п.п.2.3(б), 13.1 Правил дорожнього руху, допустив неуважність, не вибрав безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем VW Polo, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який від удару, у свою чергу, зіткнувся з автомобілем Hyundai Accent, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого всі автомобілі отримали механічні пошкодження. Вказані обставини встановлені постановою Печерського районного суду м. Києва від 07.10.2020 року у справі № 757/40685/20-п, яка набрала законної сили, відповідно до якої, [PERSON] визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 340, 00 гривень. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається з матеріалів справи, 20.07.2009 року між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та ТОВ «Порше Лізинг Україна» було укладено генеральний договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, (крім залізничного) № 28-0199-0157 та додаток № 28-0199-0157\\19\\0184 до генерального договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, (крім залізничного) № 28-0199-0157 від 20.07.2009 року, згідно з якими ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» прийняла на себе зобов`язання по відшкодуванню матеріальної шкоди заподіяної страхувальнику автомобіля «Volkswagen», державний реєстраційний номер [NUMBER] . З свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що власником автомобіля марки «Volkswagen» моделі «POLO» державний номерний знак [NUMBER] є ТОВ «Порше Лізинг Україна». 31.08.2020 року ТОВ «Порше Лізинг Україна» звернувся до ПрАТ «СК «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. 31.08.2020 року представником ПАТ "СК "Українська страхова група" було складено акт огляду пошкодженого транспортного засобу - автомобіля марки «Volkswagen» моделі «POLO» державний номерний знак [NUMBER] , в якому описано характер пошкоджень. 17.09.2020 року ПАТ "СК "Українська страхова група"на підставі рахунку № СНС4401838-1 від 31.08.2020 року було складено страховий акт № СТОКА-13362 та розрахунок страхового відшкодування до нього згідно яких, було здійснено страхове відшкодування за пошкоджений автомобіль марки «Volkswagen» моделі «POLO» державний номерний знак [NUMBER] у розмірі 110 011, 43 гривень шляхом перерахування страхувальнику за реквізитами вказаними у поданій ним заяві, що підтверджується платіжним дорученням № 22888 від 17.09.2020 року. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СТ «Гарантія» згідно полісу № АО4845081. 30.10.2020 року ПАТ "СК "Українська страхова група"звернулася із заявою на виплату страхового відшкодування до ПрАТ «СТ «Гарантія», в якій просила здійснити відшкодування у розмірі 110 011,43 гривень, враховуючи, що цивільно-правова відповідальність особи, винної в настанні дорожньо-транспортної пригоди, застрахована у цій компанії. ПрАТ «СТ «Гарантія» здійснила виплату на користь ПАТ "СК "Українська страхова група" в розмірі 91 944 грн. 22 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 12_1501/Т351 від 05.01.2021 року. Представник позивача посилаючись на вимоги ст. 1194 ЦК України, зазначив, що оскільки розмір витрат позивача на виплату страхового відшкодування складає 110 011, 43 грн., а згідно полісу № АО4845081 покрито лише частину шкоди з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля потерпілого у розмірі 91 944, 22 грн., то залишок підлягає стягненню з відповідача та становить 18 067, 31 грн. (110 011, 43 - 91 944, 22 грн.). Так, правовідносини у сфері майнового страхування регулюються Законом України «Про страхування», ЦК України та іншими законодавчими актами. За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Викладене свідчить про те, що різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, повинна сплачувати особа, з вини якої настав страховий випадок. Судом встановлено, що позивачем на виконання умов генерального договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, (крім залізничного) та додатку до договору, внаслідок настання страхового випадку, було сплачено страхове відшкодування в розмірі 110 011, 43 гривень. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована ПрАТ «СТ «Гарантія», остання сплатила на користь позивача страхове відшкодування в межах ліміту та з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля потерпілого у розмірі 91 944, 22 гривень. Відтак, різниця між вказаними виплатами складає 18 067, 21 гривень. Таким чином, розмір позовних вимог до відповідача, з урахуванням вимог ст.1194 ЦК України, ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», становить 18 067, 21 гривень (110 011, 43 гривень - 91 944, 22 гривень), то зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Аналізуючи викладене, оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення. У порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 2 481, 00 грн.

Outcome: approved