Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить зменшити розмір аліментів згідно рішення Личаківського районного суду м. Львова від «2020 року» з 3000 грн до 500 грн щомісячно. В обґрунтування позову посилається на те, що згідно рішення Личаківського районного суду Львівської області від 2020 року по цивільній справі, з нього стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON] , в грошовій сумі розміром від заробітної плати, починаючи з 2020 року до досягнення дитиною повноліття. На даний час його матеріальний стан змінився, в 2021 році позивач переніс інсульт і зараз перебуває на реабілітації, є інвалідом 2 групи. Позивач є недієздатний, не стоїть на обліку на біржі праці, не має жодних джерел доходу. Медикаментозне лікування коштує 2000 грн в місяць, не говорячи про запис до приватного лікаря вартість якого становить не менше 600 грн . Позивач знаходиться у скрутному матеріальному становищі, рухомого і нерухомого майна в своїй власності не має. Таким чином позивач просить позов задоволити та зменшити розмір аліментів до 500 грн щомісячно. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 10 жовтня 2022 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Відповідач в судове засідання не з`явилась повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляла, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалась. Враховуючи те, що представник позивача не заперечив проти ухвалення заочного рішення у справі, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, однак повторно не з`явилась в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подала, тому у відповідності до вимог ст.280, 281 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, пояснила, що являється головою ОСББ у будинку де проживає позивач. Ствердила, що він є одинокий, рідних і близьких не має. Внаслідок перенесеного захворювання він втратив пам`ять, погано орієнтується у просторі, є непрацездатним, проживає з пенсії. В той же час періодично проходить лікування, потребує на це коштів. Вона супроводжує позивача у справах, оскільки він не може самостійно орієнтуватися у місті. Тому вважає, що він не в змозі сплачувати аліменти у визначеному розмірі. Заслухавши позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Згідно ст. ст. 7, 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч.9 ст. 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Згідно з ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. 15 березня 2021 року Личаківським районним судом м. Львова видано судовий наказ, яким вирішено стягувати кожного місяця з [PERSON] ( [INFO] , місце реєстрації: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , місце реєстрації: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) аліменти на утримання однієї дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 25.02.2021 та до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається з довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААВ №611942 від 29.06.2022 року, [PERSON] , [INFO] є інвалідом другої групи (а.с.14). Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст.ст. 181, 192Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. В той же час згідно ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Відповідно до ч.1, ч.5 ст.83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд вважає, що з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, позивачем підтверджено факт погіршення його матеріального становища, з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів і що ця зміна істотно впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. На це вказує той факт, що позивач переніс інсульт, він втратив пам`ять, не повністю орієнтується у просторі, потребує стороннього догляду, є інвалідом другої групи і має лише дохід від пенсії, яка становить біля 2 тис. грн, не має жодних інших джерел доходу, рухомого чи нерухомо майна. А тому з урахуванням фактичних обставин справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити, зменшивши розмір аліментів і стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 500 грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття. При цьому суд роз`яснює позивачу, що у випадку працевлаштування чи зміни (покращення) матеріального становища відповідача, позивач вправі подати новий позов про збільшення розміру аліментів. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти необхідно стягувати з позивача, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачки в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 992,4 грн.

Outcome: approved