Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

У жовтні 2021 р. [PERSON] (далі також - [PERSON] , позивачка) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі також - [PERSON] , відповідач) про визначення місця проживання малолітньої дитини - дочки [PERSON] , з матір`ю. Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а навесні 2016 року за взаємною згодою припинили спільне проживання. У сторін народилася дитина - дочка [PERSON] , [INFO] . Після припинення відносин за домовленістю сторін дитина залишилася проживати з позивачкою і на даний час проживає з нею, але між сторонами неодноразово виникали конфлікти, пов`язані з визначенням місця проживання дочки. Позивачка має роботу, самостійний дохід та створила для дитини належні умови для проживання, виховання та всебічного розвитку. [PERSON] посилається на те, що вона може гарантувати стабільне проживання дитини, забезпечити їй почуття любові та безпеки, а тому визначення місця проживання дитини з нею буде відповідати найкращим інтересам дитини. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 08.11.2021 справа була направлена до Дарницького районного суду м. Києва за територіальною підсудністю. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.02.2022 справу передано до провадження судді Трусової Т. О., Ухвалою від 14.02.2022 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання на 28.03.2022. В підготовче засідання 28.03.2022 сторони не з`явилися, у зв`язку з чим суд відклав підготовче засідання на 25.05.2022. В підготовче засідання 25.05.2022 сторони знову не з`явилися, у зв`язку з чим суд відклав підготовче засідання на 07.09.2022. 03.06.2022 та 02.09.2022 від служби у справах сім`ї та дітей Ірпінської міської ради надійшли заяви, у яких третя особа просила здійснити її заміну на орган опіки та піклування Коцюбинської селищної ради. Ухвалою від 07.09.2022 суд залучив до участі у справі для надання передбаченого ст. 19 Сімейного кодексу України висновку орган опіки та піклування Коцюбинської селищної ради та відклав підготовче засідання на 01.11.2022. В судовому засіданні 01.11.2022 представник позивача заявила клопотання про відкладення справи, оскільки до суду не надійшов висновок від органу опіки та піклування Коцюбинської селищної ради та відклав підготовче засідання на 28.11.2022. В підготовче засідання 28.11.2022 сторони не з`явилися, у зв`язку з чим суд відклав підготовче засідання на 17.01.2023. Ухвалою від 17.01.2023 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розряду по суті на 01.03.2023 Від представника позивачки [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем його проживання, будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не подавав. На виконання вимог частини 5 статті 19 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування Коцюбинської селищної радинадав висновок щодо розв`язання даного спору, відповідно до якого вважав за доцільне визначити місце проживання дитини з матір`ю, та заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у позивачки з відповідачем не склалося, а тому на весні 2016 року сторони за взаємною згодою вирішили припинити відносини. Після припинення відносин сторін їх дочка залишився проживати з матір`ю. З позовної заяви та висновку органу опіки та піклування вбачається, що позивачка разом з дочкою проживають в однокімнатній квартирі загальною площею 42,4 кв. м., за адресою: [ADDRESS] , яка належить їй на праві власності, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.10.2018 (а.с. 114). Позивачка має нормований робочий день, що дає їй змогу приділяти достатньо часу для виховання та розвитку дитини. Відповідно до податкової декларації платника єдиного податку позивачка є фізичною особою - підприємцем, яка зареєстрована в ГУ ДПС у Київській області, Ірпінська ДПІ та займається такими видами підприємницької діяльності: 79.11. діяльність туристичних агентств; 79.90 надання інших послуг бронювання та пов`язана з цим діяльність, за перше півріччя 2021 має загальний дохід 259 079,95 грн (а.с. 20-22). Відповідно до характеристики з місця проживання [PERSON] ніяких скарг та нарікань від сусідів та мешканців будинку на неї не надходило. В селищній раді негативних відомостей щодо позивачки немає і вона є депутатом Коцюбинської селищної ради. Судом установлено, що позивачка належним чином виконує свої материнські обов`язки: надає дочці матеріальне утримання, піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створила належні житлові умови для її повноцінного виховання і розвитку, що підтверджується наданими довідоками. Висновок органу опіки та піклування Коцюбинської селищної ради від 15.12.2022 № 190, яким рекомендовано визначити місце проживання дитини з матір`ю, обґрунтований такими обставинами. Обстеженням умов проживання дитини встановлено, що умови проживання малолітньої [PERSON] належні, вона забезпечений усім необхідним, відвідує дитячий садок № 463. Базові та психоемоційні потреби дитини мати задовольняє в повній мірі, мати відповідальна, весь вільний час проводить з дочкою. Батько дитини, [PERSON] , проживає за адресою: [ADDRESS] . В ході телефонної розмови з представником Служби у справах дітей Коцюбинської селищної ради(у месенджері Viber за номером [NUMBER] ) відповідач повідомив, що не заперечує проти проживання дитини з позивачкою, з`явитися до служби не має можливості, оскільки перебуває за межами України. Гроші на утримання дитини перераховує, особисто з дитиною не спілкується і участі у її вихованні не приймає, оскільки має довготривалі неприязні стосунки з позивачкою. При вирішенні даного позову суд керується положеннями сімейного законодавства України, які визначають умови реалізації особистих немайнових прав і обов`язків батьків та дітей, та нормами міжнародного законодавства, які закріплюють основні права і свободи дітей. Так, відповідно до статті 7 Сімейного кодексу України (далі - Сімейний кодекс) сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Статтею 141 цього Кодексу закріплене правило рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, яке є визначальним принципом регулювання особистих немайнових прав і обов`язків батьків та дітей. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За нормою частини першої статті 160 Сімейного кодексу місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 цього Кодексу визначає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання тому з батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, при цьому орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання тому з батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно положень, закріплених у статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ради України від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Такі ж рекомендації містяться і в Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959. Згідно з визначеними Декларацією принципамидитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом… Дитина повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Водночас міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною, а тому положення Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини є перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини. Згідно статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом установлено, що позивачка має самостійний дохід, будь-яких компрометуючих даних щодо неї немає, мати створила для дитини належні умови для проживання, виховання та всебічного розвитку. Натомість відповідач постійно дочкою не опікується, під час здійснення органом опіки та піклування процедури підготовки висновку у даній справі не заперечував проти визначення місця проживання дитини з матір`ю, зустрічний позов не пред`явив і жодних заперечень проти позову та доказів на спростування вимог про визначення місця проживання дитини з матір`ю не надав. Отже з огляду на встановлені обставини та вищенаведені положення національного та міжнародного сімейного законодавства, суд вбачає підстави для визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю - позивачем по справі. Проживання дитини з матір`ю не призведе до істотного порушення прав батька, оскільки відповідно до закону той з батьків, хто проживає окремо від дитини, має право на безперешкодне спілкування з дитиною і зобов`язаний брати участь у її вихованні. З огляду на результат розгляду справи суд відповідно до положень статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачкою судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved