Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

14.09.2021 до Червонозаводського районного суду міста Харкова надійшла позовна заява [PERSON] , від інтересах якого діє адвокат Семенов Сергій Владиславович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківрегіонгаз» про стягнення заборгованість по заробітній платі на день звільнення 26 041,29 гривень та середній заробіток за період затримки розрахунку у розмірі 26 571,03 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що згідно записів у трудовій книжці позивач у період з 05.05.2012 по 20.04.2021 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Харківрегіонгаз». 20.04.2021 його було звільнено за угодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України. В день звільнення позивача відповідач протиправно не провів належних розрахунків з ним, а саме: не виплачена заборгованість по заробітній платі за січень-квітень 2021 року та не компенсовано кошти за 29 днів невикористаної основної щорічної відпустки. Представник позивача звертався до відповідача з адвокатським запитом щодо надання даних про відпустки та розрахункових листів, однак відповідь не отримана. Відповідно до виписки з банку по картковому рахунку від 22.07.2021 та довідки про індивідуальні відомості про застраховану особу форми ОК-5 заборгованість при звільненні становить: грошова компенсація за 29 днів основної щорічної відпустки 5643,11 грн., заробітна плата за січень-квітень 2021 року за вирахуванням суми, яка була сплачена позивачу 20.01.2021, складає 20408,18 грн., а всього 26041,29 грн. Вказані кошти позивач не отримав по теперішній час, у зв`язку з чим у нього виникло право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку. Так, відповідно до норм тривалості робочого часу при 40 годинному робочому тижні з дня звільнення 20.04.2021 по день подачі до суду позовної заяви (07.09.2021) він має право отримати середній заробіток за 93 робочий день у розмірі 26571,03 грн. Ухвалою судді Червонозаводського районного суду міста Харкова від 16.09.2021 позовну заяву було залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою судді Червонозаводського районного суду міста Харкова від 28.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження, визначено розгляд здійснювати в порядку спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. Ухвалою судді Червонозаводського районного суду міста Харкова від 15.11.2021 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів в ТОВ «Харківрегіонгаз». Згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан, з подальшим його продовженням. Розпорядженням Голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ Червонозаводського районного суду міста Харкова, Комінтернівського районного суду міста Харкова та визначено територіальну підсудність справ за Ленінським районним судом міста Полтави. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 19.10.2022 прийнято цивільну справу до провадження, визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. На виконання розпорядженням Голови Верховного Суду № 65 від 17.11.2022 «Про відновлення територіальної підсудності судових справ окремих судів м. Харкова та Харківської області» Ленінському районному суду м. Полтави необхідно забезпечити розгляд справ (проваджень), які до 22 листопада 2022 року включно надійшли на розгляд суду. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою щодо розгляду справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує, просить задовільнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Повідомлений про час та місце розгляду справи відповідач ТОВ «Харківрегіонгаз», шляхом направлення судових повісток за адресою, яка зазначена у позові, до електронного кабінету, в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Клопотання про відкладення справи та відзив на позов до суду не надходили. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.4 ст.223, ст.ст.280-281 ЦПК України. Зважаючи на те, що всі учасники справи в засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] в період з 05 травня 2012 року по 20 квітня 2021 рік перебував у трудових відносинах з ТОВ «Харківрегіонгаз». Згідно наказу № 163-П від 14 квітня 2021 року - 20 квітня 2021 року позивача звільнено за угодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України. В день звільнення ТОВ «Харківрегіонгаз» не проведено належних розрахунків з позивачем, а саме: не виплачена нарахована сума заробітної плати за січень-квітень 2021 року за вирахуванням суми, яка була виплачена 20 січня 2021 року, у розмірі 20 408,18 грн., а також грошова компенсація за 29 днів основної щорічної відпустки у розмірі 5643,11 грн. Так, за приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно з ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Право на своєчасне одержання винагороди за працю гарантовано ст. 43 Конституції України. Статтею 2 КЗпП передбачено, що право громадян на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, забезпечується державою. Відповідно до ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Згідно з вимогами ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівнику належним чином оформлену трудову книжку та провести з ним розрахунки, в строки передбачені ст. 116 КЗпП України. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток, за весь час затримки по день фактичного розрахунку та за затримку видачі трудової книжки, тобто за час вимушеного прогулу. Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений ч. 1ст. 117 КЗпП України, обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. (постанова Верховного Суду України від 18 січня 2017 року справа № 6-2912цс16). Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Статтею 27 цього Закону встановлено, що порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Держава забезпечує щоквартальну підготовку і публікацію статистичних даних про середню заробітну плату і середню тривалість робочого часу по галузях, групах професій і посад, а також щорічну публікацію даних про вартість робочої сили. Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМУ від 08 лютого 1995 року № 100, визначено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. При обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включається: основна заробітна плата; доплати і надбавки; виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Нарахування виплат при обчисленні середньої заробітної плати, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводиться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадку, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком (п. 2, 3, 4, 8 Порядку). Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» роз`яснено, що якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, судовий наказ може бути видано не лише на суму заборгованості із заробітної плати, а й на суму компенсації за порушення строків її виплати, оскільки вона входить до структури заробітної плати. До заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання. Відповідно до роз`яснень викладених в п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП, стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року в інших випадках збереження середньої плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати, проводяться шляхом множення середнього (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Відповідно до пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Як установлено судовим розглядом та не спростовано відповідачем, відповідно до виписки з банку по картковому рахунку та Довідки щодо індивідуальних відомостей про застраховану особу позивача форми ОК-5, заборгованість при звільненні становить: грошова компенсація за 29 днів основної щорічної відпустки - 5643,11 грн., заробітна плата за січень-квітень 2021 року, за вирахуванням сум, які виплачені позивачу 20 січня 2021 року, складає 20408,18 грн. Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку, що підлягає стягненню з відповідача ТОВ «Харківрегіонгаз» на користь позивача [PERSON] за період з 21 квітня 2021 року по день звернення до суду, становить 26571,03 грн. Доказів зворотного відповідачем суду не надано. Крім того, ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.11.2021 року задоволено клопотання представника позивача про витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківрегіонгаз» копію наказів про надання щорічних основних відпусток та додаткових відпусток за період перебування у трудових відносинах з відповідачем, розрахункових листів про здійснення остаточного розрахунку при звільненні, довідок щодо залишку днів невикористаних днів щорічної основної та додаткової відпустки на день звільнення, довідку щодо заборгованості по заробітній платі на день звільнення, довідку про розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку (з дня звільнення по день подачі позову до суду). Копія вказаної ухвали вручена відповідачу 15.11.2021, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, а також була надіслана засобами поштового зв`язку на адресу відповідача, яка зазначена в позовній заяві. Проте ухвала Червонозаводського районного суду м. Харкова відповідачем не виконана, витребувані судом документи не надані. Оскільки вказану суму коштів позивач не отримав від відповідача по день звернення до суду, у позивача виникло вправо на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку. Як вказав позивач у позовній заяві, і це не заперечувалося відповідачем, відповідно до норм тривалості робочого часу при 40 годинному робочому тижні з дня звільнення (20.04.2021) по день подачі до суду позовної заяви (07.09.2021) позивач має право отримати середній заробіток за 93 робочий день у розмірі 26571,03 грн. Розрахунок проведений позивачем відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 8 лютого 1995 р. N 100, відповідачем не спростований, сумнівів у суду не викликає. Суд приходить до висновку, що надані позивачем документи є належними і допустимими доказами на підтвердження розміру його заборгованості по заробітній платі та грошових коштів, не виплачених йому при звільненні відповідачем ТОВ «Харківрегіонгаз». При цьому, суд враховує, що правом на подачу відзиву на позовну заяву відповідач не скористався; на виклик суду відповідач не з`явився. Жодних заяв, клопотань, заперечень та документів від нього не надходило до суду. Надані позивачем розрахунки сум, що підлягають до стягнення з відповідача, ТОВ «Харківрегіонгаз» не спростував жодними належними і допустимими доказами. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, а позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 гривень та на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 908,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved