Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

У лютому 2023 року позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в якій просив визначити йому додатковий тримісячний строк для прийняття спадщини. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла мати позивача, [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина. Прийняти її протягом встановленого законодавством строку позивач не мав можливості у зв`язку з власною зайнятістю на роботі та неможливістю приїхати до нотаріальних органів для подачі заяви про прийняття спадщини, веденням в країні карантинного режиму, а згодом - воєнного стану та призову позивача на військову службу. Згідно позовної заяви, не маючи можливості особисто звернутися до третьої особи, у квітні 2021 році позивач звертався до відповідача з метою посвідчення заяви про прийняття спадщини, проте не направив її до нотаріальних органів. При цьому у 2023 році третьою особою позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на підставі того, що ним був пропущений законодавчо встановлений строк на прийняття спадщини. У зв`язку з цим позивач був змушений звернутися до суду із вказаним позовом. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від позивача та третьої особи до суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд прийшов наступних висновків. Згідно копії свідоцтва про смерть, [INFO] померла [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, а саме на земельну ділянку, кадастровий номер: 1223582800:02:003:0452, яка належала на праві приватної власності померлій [PERSON] . Вказане підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. У зв`язку з цим позивач у 2023 році звертався із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину до третьої особи, проте йому було відмовлено у зв`язку з пропуском встановленого законодавством строку для прийняття спадщини. Вказане підтверджується копією відповідної заяви позивача та постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25 січня 2023 року. Відповідно до ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Так, судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , а отже, останнім днем прийняття спадщини після померлої було 20 червня 2021 року. Позивач пропустив вказаний строк для прийняття спадщини, що підтверджується відповідними матерілами справи, оскільки звернувся до нотаріуса лише в січні 2023 року. При цьому позивач у позовній заяві в якості однієї з причини пропуску зазначеного строку вказав введення карантинного режиму в Україні у 2020 році. Так, згідно п.24 Верховного Суду України, викладеному в постанові від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважною причиною пропуску строку визнається, зокрема, тривала хвороба спадкоємців. Крім цього, колегія суддів судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/17, провадження №61-38298св18 зазначила, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту або спадщини, тощо. Постановою КМУ від 09 грудня 2020 р. № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» було встановлено по всій території України карантину Відповідно до листа Міністерства юстиції України від 17 березня 2020 року № 1534/19.5/32-20 «Щодо організації роботи державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів на час дії карантину» державним та приватним нотаріусам рекомендовано обмежити прийом громадян та вчиняти лише невідкладні нотаріальні дії. Суд при цьому всьому враховує й те, що заява про прийняття спадщини може бути подана безпосередньо спадкоємцем до нотаріуса або направлена йому засобами поштового зв`язку. Як вказав сам позивач у позовній заяві, він, не маючи можливості особисто звернутися до третьої особи, у квітні 2021 року звертався до відповідача з метою посвідчення заяви про прийняття спадщини, проте не направив її до нотаріальних органів. При цьому, як раніше було встановлено судом, позивач звернувся до нотаріальних органів із заявою про прийняття спадщини та видачу йому свідоцтва про право на спадщину лише у 2023 році. Отже, сам факт встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів не є підставою для визначення судом додаткового строку для прийняття спадщини, а підстави, які навів позивач, зводяться до його особистих питань щодо визначення критеріїв важливості вчинених ним дій та власної організованості. Позивач також посилався і на те, що він працював на посаді, яка вимагала постійної його присутності, у зв`язку з чим прибути до нотаріальних органів протягом передбаченого вище строку не міг. На підтвердження вказаного позивач надав суду копію трудової книжки, з якої вбачається, що вінз 20.03.2017 року по дату звільнення, 31.12.2020 року працював на посаді директора ТОВ "В.В.С. - Агросервис", а з 04.01.2021 року був прийнятий на посаду завідувача господарством виконавчого комітету Вербківської сільської ради. Сам факт роботи позивача суд не може визнати поважною причиною пропуску, оскільки позивач мав можливість відправити поштою свою заяву про прийняття спадщини до нотаріуса, наприкла, у вихідний день. Відповідно до ч.1,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Також позивач, як на підставу визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини, посилався на те, що його було призвано на військову службу у зв`язку з військовою агресією російської федерації. Проте вказана подія сталася лише 03.05.2022 року, як вказано самим позивачем у позовній заяві. При цьому вона сталася вже поза межами строку для прийняття спадщини, тобто після 22 червня 2021 року. Отже, суд вважає, що зазначені позивачем причини не є поважними. За таких обставин, зважаючи на все вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що наведені позивачем причини (неможливість у зв`язку з роботою, введенням карантину та згодом воєнного стану звернутися до нотаріальних органів) не є такими, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для подачі заяви про прийняття спадщини, тобто не є поважними для визначення йому додаткового строку для подання ним заяви про прийняття спадщини, у зв`язку з чм позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed