Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з названим позовом та просить постановити рішення, яким: - визнати право власності і зареєструвати це право на 1/24 частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] , як за спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; - визнати право власності і зареєструвати це право 1/24 на частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] , як за спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Свої вимоги позивачі мотивують тим, що вони, позивачі є спадкоємцями за законом після смерті чоловіка/батька [PERSON] , який помер [INFO] . Після його смерті вони прийняли спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, зокрема це його частка у квартирі. Дана квартира фактично складає 1/12 частку від житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , про що не вказано у свідоцтві про право власності на житло № [NUMBER] від 17 вересня 1998 року виданому Болградською міською радою, але саме таку частку складає квартира, згідно довідки Болградського БТІ. На даний час позивачам необхідно оформити спадщину на дану частку квартири. 3 цією метою вони звернулись до нотаріуса, але, ознайомившись з документами нотаріус роз`яснила, що з причини розбіжностей у правовстановлюючих документах немає можливості оформити спадщину. Зазначене стало приводом для звернення до суду (а.с.1-2) Ухвалою від 15.02.2023 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовчий розгляд на 01.03.2023 року о 09:00 годині (а.с.31), про що повідомлено сторін по справі (а.с.32, 33). У підготовче засідання 01.03.2023 року: - позивачі не прибули, про час та місце проведення підготовчого розгляду повідомлені відповідно до вимог чинного законодавства. Подали суду кожен окремо заяви про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутність (а.с.65, 66). - представник відповідача про час та місце проведення підготовчого розгляду повідомлений належним чином (а.с.33), до суду не прибув. Подав до суду відзив про визнання позовних вимог у повному обсязі, та розгляд справи просив провести у відсутність представника (а.с.63, 64). Згідно ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право особистої власності на житло № [NUMBER] від 17.09.1998 року, виданого Болградською міською радою Одеської області на підставі розпорядження виконавчого комітету Болградської міської ради №295 від 23.12.1992 року, квартира розташована за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . На свідоцтві є відмітка, що зазначена квартира зареєстрована Болградським БТІ і записана в реєстрову книгу 21.09.1998 року №343 (а.с.14). 31.01.2023 року Комунальним підприємством «Болградське бюро технічної інвентаризації» надано довідку за № 11 (а.с.13) про те, що за матеріалами інвентарних справ та реєстрових книг КП «Болградське БТІ» станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок під [ADDRESS] , зареєстровано за: - [PERSON] - 1/12 частина на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 17.09.1998, виданого Болградською міською радою, зареєстровано Болградським БТІ за №343 від 21.09.1998 року. В довідці зазначено технічну характеристику цього житлового будинку. Загальна та житлові площі змінені за рахунок внутрішнього перепланування, що не є самовільним (а.с.13). Технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами: [ADDRESS] виготовлений 27.02.2023 року, в якому зазначено замовника: [PERSON] - частка, [PERSON] - частка (а.с.16-19). Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 07.02.2023 року оціночна вартість частки 1/12 (15.95) житлового будинку з господарськими будівлями і дворовими спорудами за адресою: [ADDRESS] становить 196003.99 гривень (а.с.20-21). Згідно рішення шостої сессії VІІ скликання Болградської міської ради Одеської області [ADDRESS] була перейменована на [ADDRESS] (а.с.67). Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. В силу зазначених вимог, [PERSON] є власником 1/12 частини домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Болградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 23.12.2013, актовий запис №264 (а.с.15). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема, на 1/12 частку житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.13, 14). Спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] є: -дружина [PERSON] , [INFO] згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.24). -син [PERSON] , [INFO] на підставі свідоцтва про народження [NUMBER] від 06.05.1992 року (а.с.23). З матеріалів спадкової справи №13/2014, наданої приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І., щодо майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с.36-62) вбачається, що [PERSON] -дружина померлого та [PERSON] - син померлого, кожен окремо подали заяви 31.01.2014 року про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті чоловіка/батька (а.с.236, 37), однак свідоцтво видано не було. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належне чоловіку/батьку домоволодіння, нотаріусом відмовлено на підставі постанови від 06.02.2023 року у зв`язку з наявністю розбіжностей в правовстановлюючому документі та в БТІ (а.с.25). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст.1221 ч.1 ЦК України). Статтею 1223 ЦК України врегульовано, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Стаття 1258 ЦК України визначають положення щодо черговості спадкування за законом. Так, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Щодо спадкування за законом, то згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивачі, будучи дружиною та сином спадкодавця, являються спадкоємцями за законом першої черги після смерті чоловіка/батька [PERSON] , померлого [INFO] . Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З огляду на положення ст.1267 ЦК України щодо розміру часток у спадщині спадкоємців за законом, то частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч.1). Таким чином, позивачі як спадкоємці за законом першої черги після смерті чоловіка/батька на підставі, що передбачена законом, тобто в порядку спадкування, набули право на це майно, тобто на 1/12 частку житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення (стаття 229 ЦПК України). Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України. При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності. Підсумовуючи усе вище викладене, суд вважає позовні вимоги позивачів цілком обґрунтованими, та приходить до висновку про їх задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved