Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

02.11.2022 позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.03.2002. В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] , у віці 43 років, помер її батько, з яким вона до дня його смерті проживала разом. [PERSON] , мати померлого батька, за життя склала заповіт на користь батька, в якому заповіла свій житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] . Батько спадщину прийняв, але нотаріально не оформив. Вважає, що також прийняла спадщину, оскільки на час смерті батька була неповнолітньою. Позивачка звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак отримала відмову у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу. У зв`язку з наведеним, з метою захисту своїх спадкових прав, позивачка звернулася до суду з даним позовом. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.11.2022 справа передана для розгляду судді Клімченку М.І.. Ухвалою судді від 03.11.2022 відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження. В підготовче судове засідання позивачка не з`явилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялася, проте надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутністю, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся, проте від представника відповідача на адресу суду надійшла заява, в якій останній просить справу розглядати у їх відсутності, проти позову не заперечує. Оскільки в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Згідно частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог статей 200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.03.2002, відкрилася спадщина на належне йому майно (а.с.4). [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.14). Згідно копії заповіту, посвідченого 29.03.1993 секретарем Мшанецької сільської ради Старосамбірського району Львівської області, зареєстрованим за №5, [PERSON] (мати померлого [PERSON] ), на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: житловий будинок, що знаходиться в селі Мшанець Старосамбірського району Львівської області заповідає [PERSON] (а.с.20). Спадкоємців до обов`язкової частки у спадщині судом не встановлено. Як вбачається із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру з заявою про прийняття спадщини, окрім позивачки, ніхто не звертався. З довідки, виданої виконкомом Стрілківської сільської ради Самбірського району №756 від 01.06.2022 вбачається, що [PERSON] померла [INFO] і до дня смерті була зареєстрована в [ADDRESS] . На момент смерті з нею був зареєстрований син [PERSON] (а.с.12). Згідно довідки, виданої Дрогобицькою міською радою №92 від 09.06.2022, [PERSON] на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , станом на 22.03.2002 разом з ним зареєстровані особи: [PERSON] (а.с.13). Постановою державного нотаріуса Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції О.Кушнір відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність документу, що посвідчує право власності [PERSON] на житловий будинок (а.с.19). Відповідно до довідки Самбірського МБТІ від 02.09.2022 №1167 згідно записів реєстрових книг та матеріалів інвентаризаційних справ право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] - станом на 01.04.2008 за [PERSON] не зареєстровано (а.с.18). Таким чином, через відсутність правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок позивачка не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у зв`язку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 41 Конституції України наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно із частиною 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України). Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно статті 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Так, відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (частина 1 статті 1297 ЦК України). Практика Верхового Суду України (пункт 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, з огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що після смерті спадкодавця [PERSON] належне йому право власності на житловий будинок, перейшло за загальними правилами спадкування за заповітом до [PERSON] (позивачки у справі). Однак, оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на дане нерухоме майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачкою у порядку спадкування. Отже, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved