Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-02 00:00:00

10 січня 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем - [PERSON] , що зареєстрований 25.04.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №263. В обгрунтування позову позивач зазначив, що на теперішній час шлюбні відносини з дружиною припинені та носять формальний характер, спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить його інтересам. Від даного шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 08.02.2023 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити позов. Відповідач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначила, що проти позову не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив таке. У судовому засіданні встановлено, що з 25.04.2015 сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №263, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від вказаного шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, спільне життя у сторін не склалось, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Відповідач проти задоволення позову не заперечувала. Згідно положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні об`єктивно встановлено, що подальше спільне життя сторін із збереженням шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Бажання щодо відновлення свого дошлюбного прізвища відповідач не виявила. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка (ст. 24 СК України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ст. 104 СК України). Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Суд доходить висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами повинно бути розірвано.

Outcome: approved