Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб, який зареєстровано 11 вересня 2021 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), за актовим записом № 1552. Від шлюбних відносин в них з відповідачем дітей немає. Зазначає, що одруження з відповідачем виявилось невдалим. Шлюбні відносини між ними фактично припинені з травня 2022 року у зв`язку з тим, що в них відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на сімейне життя, відсутнє взаєморозуміння, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. В даний час проживають в різних країнах. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, оскільки зберегти сімейні відносини неможливо. Відповідач є громадянином Російської федерації, в той час мав посвідку на тимчасове проживання в Україні та реєстрацію місця проживання в Україні, строк дії яких закінчився 22.09.2022 року та відповідач повернувся в Російську федерацію в травні 2022 року. Зазначає, що у зв`язку з тим, що 24 лютого 2022 року Україна розірвала дипломатичні відносини з Російською федерацією, тому в`їзд чоловіків громадян Російської федерації на територію України наразі неможливий. За вказаних обставин виїхати в Російську федерацію до місця проживання відповідача вона немає можливості. Відповідач також не мав би можливості приїхати в Україну для надання добровільної згоди на розірвання шлюбу, навіть якщо б бажав би, на даний час будь-яке спілкування між ними припинено. В зв`язку з цим, вважає, що вказані підстави є поважними для подання позову про розірвання шлюбу на підставі ч. 2 ст. 28 ЦПК України, за зареєстрованим місцем проживання позивача. Підтримуючи вищевикладене, просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Розгляд справи просила проводити без її участі на підставі наявних у суду матеріалів. Проти винесення в справі заочного рішення не заперечувала. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, 07.02.2023 року подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Всі наступні судові засідання просила проводити у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, 24.02.2023 року від нього на електронну пошту на адресу суду надійшла нотаріально засвідчена заява, в якій він позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував щодо розірвання шлюбу. Справу просив слухати у його відсутності. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, заяви сторін, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по наявним в справі матеріалам. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 11 вересня 2021 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), за актовим записом № 1552, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 11 вересня 2021 року (а.с. 3). Суд вважає, що збереження сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені і вони не бажають зберегти сім`ю. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. Як встановлено судом, в сторін від шлюбних відносин дітей немає. За таких обставин, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить висновку, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, носить формальний характер, рішення про звернення до суду із даним позовом є виваженим та відповідає волевиявленню позивача, а тому позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved