Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-09 00:00:00

25 січня 2023 року (згідно відмітки на конверті в якому надійшов позов) [PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ), від імені якого діє його законний представник [PERSON] , звернувся в суд з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» (далі - відповідач, ПрАТ «СК «Еталон») про стягнення страхового відшкодування. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20 серпня 2020 року близько 21 год. 10 хв. на автодорозі сполученням «Устилуг-Луцьк-Рівне» на 96 км. в с. Струмівка Луцького району Волинської області по вул. Рівненській, водій [PERSON] , керуючи автомобілем Ford Transit, [NUMBER] , не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , який переходив проїзну частину зліва направо відносно автомобіля. В наслідок ДТП пішохід [PERSON] загинув від отриманих травм. Відповідальність водія транспортного засобу була застрахована у відповідача. 25 липня 2022 року на адресу ПрАТ «СК «Еталон» представником позивача подано заяву про виплату страхового відшкодування в його інтересах. Відповідач повідомив позивача про прийняте рішення про виплату страхового відшкодування з використанням приписів п.36.3 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закону), а саме ділення страхової виплати на два, у зв`язку з встановленою виною пішохода у ДТП. Позивач вважає таке рішення відповідача незаконними у зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача на його користь 113 352,00 грн. невиплаченого страхового відшкодування, пеню у розмірі 14 285,46 грн., три відсотки річних у розмірі 857,13 грн., інфляційні втрати у розмірі 1 592,48 грн. Відповідач у письмовому відзиві позов заперечив. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з наступних підстав. Судом встановлено та сторонами не заперечується, що 20 серпня 2020 року близько 21 год. 10 хв. на автодорозі сполученням «Устилуг-Луцьк-Рівне» на 96 км. в с. Струмівка Луцького району Волинської області по вул. Рівненській, водій [PERSON] , керуючи автомобілем Ford Transit, [NUMBER] , не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , який переходив проїзну частину зліва направо відносно автомобіля. В наслідок ДТП пішохід [PERSON] загинув від отриманих травм. Постановою старшого слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області Костюка С.В. від 28 лютого 2022 року кримінальне провадження №12020030000000584 від 20 серпня 2020 року, яке здійснювалося за фактом даного ДТП, закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, а саме у зв`язку з відсутністю в діях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Причиною для закриття кримінального провадження став висновок слідчого, який ґрунтувався в тому числі на проведених судових експертизах, про винуватість у даному ДТП саме пішохода [PERSON] , який порушив п.п.4.4, 4.14 ПДР України. З матеріалів справи слідує, що сторона позивача таких висновків слідчого не заперечує. Позивач є сином загинувшого внаслідок ДТП [PERSON] . Відповідальність водія транспортного засобу була застрахована у відповідача. 25 липня 2022 року на адресу ПрАТ «СК «Еталон» позивачем подано заяву про виплату страхового відшкодування, а саме: 1) 56 676,00 грн. відшкодування моральної шкоди (п.27.3 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»); 2) 170 028,00 грн. відшкодування виплати утриманцю (п.27.2 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Сторонами не заперечується, що відповідач 25 жовтня 2022 року відшкодував позивачу 50% вищенаведеної суми, що ставить 113 352,00 грн. Стосовно відшкодування решти суми, відповідач листом від 09 грудня 2022 року №01-04-488 повідомив позивачу, що ним прийнято рішення застосувати приписи п.36.3 ст.36 Закону, а саме поділити суму відшкодування на два через наявність вини пішохода у ДТП. Надаючи правову оцінку правомірності таким діям відповідача, суд зазначає наступне. Спірні відносини виникли з приводу відшкодування шкоди, яка спричинена смертю особи в результаті дії джерела підвищеної небезпеки, а отже врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) та Цивільним кодексом України (далі - ЦК України). Частиною першою статті 1200 ЦК України визначено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Крім того у частині першій статті 1201 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. В свою чергу, зазначені положення ЦК України кореспондуються з положеннями статті 27 Закону, в якій зазначено, що Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (п.27.2). Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами (п.27.3). Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (п.27.4). При цьому у частині третій статті 1193 ЦК України передбачено, що вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання. Аналіз положень ст.ст.1200, 1201 ЦК України, ст.27 Закону у системному зв`язку з положеннями ч.3 ст.1193 ЦК України дозволяє суду дійти висновку, що вина потерпілого не враховується при відшкодуванні шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання, в тому числі і при здійсненні страхових виплат передбачених ст.27 Закону. Отже не підлягає до застосування до спірних правовідносин положення п.36.3 ст.36 Закону, відповідно до яких у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб, оскільки шкода пов`язана зі смертю потерпілого відшкодовується в незалежності від його вини. На переконання суду, положення п.36.3 ст.36 Закону стосується випадку передбаченому у ч.2 ст.1188 ЦК України, в якій зазначено, що якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Тобто, положення про ділення страхової виплати на кількість осіб винних у заподіянні шкоди застосовується у разі здійснення страхової виплати потерпілому внаслідок взаємодії кількох об`єктів підвищеної небезпеки (наприклад - пішоходу у разі зіткнення двох автомобілів). Однак у даній ситуації, смерть потерпілого настала в результаті наїзду на нього одного автомобіля, який у даній дорожній обстановці не зміг вчасно зупинитися в результаті виходу потерпілого на проїзну частину. Оскільки законодавством передбачено відшкодування шкоди внаслідок смерті потерпілого в незалежності від його вини, вона, на думку суду, повинна відшкодовуватися у повному обсязі. Отже, відповідач неправомірно здійснив ділення страхової виплати із відшкодування моральної шкоди, а тому її слід стягнути з відповідача. Одночасно суд погоджується з доводами відповідача, що оскільки згідно полісу про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, для страховика був встановлений ліміт відповідальності за шкоду, завдану життю та здоров`ю, у розмірі 200 000,00 грн., з відповідача не може бути стягнута страхова сума, більша за цей розмір, що узгоджується з правилами ст.9 Закону. Франшиза у даному випадку не застосовується на підставі п.12.2 ст.12 Закону. Таким чином позовні вимоги слід задовольнити частково, а саме стягнути з відповідача різницю між виплаченою позивачу сумою страхового відшкодування та лімітом відповідальності страховика, що становить 86 648,00 грн. (200 000 - 113 352,00). Крім того, на підставі п.36.5 ст.36 Закону, ст.625 ЦК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня, три відсотки річних та інфляційні втрати у розмірі, які перераховуються судом у зв`язку з частковим задоволенням позову. Інфляційні витрати: Останній період (25/10/2022 - 24/01/2023)Індекс інфляції листопад 2022100,70 грудень 2022100,70 січень 2023100,80 Розрахунок здійснюється за формулоюІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 )ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення,......ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Останній період IIc (100,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,80 : 100) = 1.02216139 Інфляційне збільшення: 86 648,00 x 1.02216139 - 86 648,00 = 1 920,24 грн. 3% річних Розрахунок здійснюється за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. Період прострочення грошового зобов`язання:Кількість днів у періодіСума з 25/10/2022 до 24/01/2023 86 648,00 x 3 % x 92 : 365 : 10092655,20 грн. Всього 3% річних: 655,20 грн. Пеня: Період (25/10/2022 - 24/01/2023) Сума боргуПеріод заборгованостіКількість днів прострочкиРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за весь період прострочення 86 648,0025.10.2022 - 24.01.20239225,000.13710 920,02 Розрахунок суми пені здійснюється за формулою:Пеня = С x 2УСД x Д : 100, де С - сума заборгованості за період 2 УСД - подвійна облікова ставка НБУ в день прострочення, Д - кількість днів прострочення. Період (25/10/2022 - 24/01/2023) Період розрахункуКількість днів у періодіСума 25.10.2022 - 24.01.2023 : 25,00 (облікова ставка НБУ) 86 648,00 (Сума боргу) x (2 x 25,00 : 365) x 92 днів (прострочення) : 1009210 920,02 грн. Всього з відповідача на користь позивача слід стягнути 86 648,00 грн. страхового відшкодування, 10 920,02 грн. пені, 655,20 грн. 3% річних. Стосовно інфляційних втрат то слід зазначити, що розрахована судом самостійно сума таких втрат (1 920,24 грн.) більша ніж заявлено позивачем у позові (1 592,48 грн). Враховуючи що суд не має права виходити за межі позовних вимог, суму інфляційних втрат слід стягнути у розмірі 1 592,48 грн., в межах заявлених вимог. На підставі приписів ст.141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову, оскільки позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору, з відповідач на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 998,16 грн. (99 815,70 грн. задоволених вимог / 100) Позивачу слід відмовити у стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу, оскільки всупереч вимогам ч.3 ст.137 ЦПК України ним не подано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Наданий до позову договір з надання професійної правничої допомоги такого детального опису не містить, а клопотань в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України сторона позивача суду не заявляла. На підставі п.3 ч.1 ст.430 ЦПК України, судове рішення слід звернути до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць, яка судом розраховується виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на дату ДТП та яка була основною для розрахунку розміру страхової виплати (4 273,00 грн.).

Outcome: partial