Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-02 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати виконавчий напис, вчинений 18.03.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. та зареєстрований в реєстрі за №33867 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості у розмірі 29167,4 грн. таким, що не підлягає виконанню. Просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В обґрунтування позову зазначив, що 18.03.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. було вчинено виконавчий напис №33867 про стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості. На підставі даного виконавчого напису 25.06.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Близнюковим Ю.В. було відкрито виконавче провадження №65917068. При вчиненні виконавчого напису було порушено порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, сума заборгованості за тілом кредиту, процентами та комісією є по суті оспорюваною сумою та такою, що не визнана позивачкою як безумовна, що є обов`язковим для вчинення виконавчого напису нотаріусом. Крім того зазначив, що вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, не вбачається за можливе. На адресу позивачки не надходило жодних вимог щодо погашення заборгованості, розрахунку заборгованості, тощо. Позивачці не відомо, на підставі яких документів було вчинено виконавчий напис та в чому полягає безспірність ніби то наявної заборгованості. Оскільки нотаріусом вчинено виконавчий напис з порушеннями, вважав виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав суду заяву з проханням розгляд справи проводити за його відсутності та відсутності позивача, позов підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи відповідач був належним чином повідомлений. Представник відповідача подав до суду клопотання про відмову у стягненні з відповідача витрат на правничу допомогу. Також просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Просить судовий розгляд проводити за відсутності представника відповідача. Треті особи до суду не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належними чином, про причини неявки суду не повідомили. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. 18.03.2021 року було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №33867 (а.с. 13, 84). Відповідно до вказаного виконавчого напису звернено стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором №2960823 від 19.07.2020 року у розмірі 28237,24 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 24.12.2020 року по 27.02.2021 року. Сума заборгованості складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 6340 грн., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 21127,24 грн., простроченої заборгованості за комісією у розмірі 770 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату зі стягувача, які підлягають поверненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню- 29167,24 грн. Приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Близнюковим Ю.В. 25.06.2021 року на підставі виконавчого напису №33867 від 18.03.2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №65917068 та стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором №2960823 від 19.07.2020 року у розмірі 29167,24 грн. (а.с. 14-15). Відповідно до умов кредитного договору №2960823 від 19.07.2020 року, який нотаріально не засвідчений, укладений між ТзОВ «Мілоан» та [PERSON] , вбачається, що позикодавець надає [PERSON] грошові кошти у розмірі 10000 грн. на строк 30 днів з 19.07.2020 року. Термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 18.08.2020 року (а.с. 87-90, 118-121). Відповідно до договору відступлення прав вимоги №57-МЛ від 24.12.2020 року та додатку до нього, ТзОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитними договорами ТОВ «Кредит-Капітал», в тому числі і за кредитним договором №2960823 від 19.07.2020 року (а.с 91-99). Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, зокрема, «Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5та, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Згідно зіст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999року №1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Вимоги ст.50 Закону України «Про нотаріат» передбачають, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати і бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17 та постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі №61-154св18. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19). Таким чином, основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки. В оскаржуваному виконавчому написі зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 24.12.2020 року по 27.02.2021 року. Сума заборгованості складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 6340 грн., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 21127,24 грн., простроченої заборгованості за комісією у розмірі 770 грн. Представник відповідача не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на позов разом із документами та доказами в його підтвердження. Приватний нотаріус Горай Олег Станіславович та приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Близнюков Юрій Володимирович також не надали суду будь-яких пояснень і доказів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів. Представник відповідача не надав суду докази, які б свідчили про те, що на момент вчинення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, що заборгованість існувала взагалі, що була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, що не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості, її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Беручи до уваги, що стягнення заборгованості нотаріусом проводилося за період з 24.12.2020 року по 27.02.2021 року, тобто за незначний період, що згідно вказаного вище виконавчого напису нотаріуса прострочена заборгованість за кредитом за цей період складала 6340 грн., а прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом за цей період склала 21127,24 грн., а прострочена заборгованість за комісією склала 770 грн., суд дійшов висновку про те, що на момент вчинення нотаріусом вказаного вище виконавчого напису боржник не мав безспірну заборгованість перед стягувачем, що не була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. В своїй позовній заяві представник позивачки посилається на те, що згідно чинного законодавства виконавчий напис можливо вчинити лише на підставі оригіналу нотаріального посвідченого договору, а позивачка такий договір не укладала. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 року по справі №910/10374/17 зазначено, що Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою № 662 Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14. Беручи до уваги, що позивачка по справі заперечує укладання нею нотаріально посвідченого кредитного договору, який би став підставою для вчинення виконавчого напису нотаріуса, а відповідач по справі не надав суду такий нотаріально посвідчений кредитний договір, суд дійшов висновку про те, що нотаріус Горай О.С. під час вчинення оскаржуваного виконавчого напису недотримався вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, що є підставою для визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису №2960823, вчиненого 18.03.2021 року приватним нотаріусом Житоирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Заслуговують на увагу і посилання представника позивачки на те, ще позивачці не надходила вимога від відповідача про усунення порушень основного зобов`язання. В постанові Верховного Суду від 30.09.2019 року по справі № 357/12818/17зазначено, що аналіз підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, дає підстави дійти висновку про те, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Відповідач по справі не надав суду докази того, що він як кредитор надсилав позивачці по даній справі як боржникові повідомлення - письмову вимогу про усунення порушень, що також свідчить про порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на правову допомогу у розмірі 10000 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження даних витрат представником позивачки надано суду копію договору про надання правової допомоги від 15.07.2021 року, копію додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від 31.12.2021 року, копію акту виконаних робіт до договору про надання правової допомоги від 31.01.2022 року, копію товарного чеку №б/н від 31.01.2022 року, відповідно до яких загальний розмір гонорару становить 10000 грн. В зазначеному договорі про надання правової допомоги в п.4.1 сторони дійшли згоди про те, що розмір гонорару за послуги/роботи адвоката за даним договором складає 10000 грн. В клопотанні про відмову в стягненні витрат на правничу допомогу представник відповідача посилається на відсутність доказів про отримання правничої допомоги, а також зазначає, що сума та вид виконаної роботи є неспівмірними, не відповідають критерію розумності та дійсності вартості наданих послуг, так як проведення дій по даній справі не вимагає значного обсягу юридичної і технічної роботи. Заперечення представника відповідача щодо відсутності доказів про отримання правничої допомоги не заслуговують на увагу, так як докази про отримання правничої допомоги надані суду. Щодо співмірності витрат, у відповідності до вимог ч.4 ст.137 ЦПК України, суд враховує наступне. Вказана справа є справою незначної складності. Час на підготовку та подання позову, клопотань, заяв по даній справі, обсяг виконаних робіт, відповідають справам незначної складності, які розглядаються в спрощеному провадженні. З урахуванням вимог співмірності витрат і клопотання представника відповідача, суд дійшов висновку про зменшення витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки до 7000 грн. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки суд стягує сплачений позивачкою судовий збір по справі в розмірі 908 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved