Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» (надалі позивач) звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що 30.12.2019 року о 14 год. 00 хв. у м. Хмельницькому, по вул. Вінницьке шосе, 1 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Scoda», державний реєстраційний номер, [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля марки «MAN», державний реєстраційний номер [NUMBER] , з причепом «Schmitz», державний реєстраційний номер [NUMBER] , що належить ТОВ Порше Лізинг Україна (надалі-потерпілий). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. На момент дорожньо-транспортної пригоди між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» було укладено Генеральний Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів (крім залізничного) № 28-0199-0157 від 20.07.2009 року (далі - договір) та Додаток №28-0199-0157\\15\\0098 до Генерального Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів (крім залізничного) № 28-0199-0157 від 20.07.2009 року, згідно з яким позивач прийняв на себе зобов`язання по відшкодуванню матеріальної шкоди заподіяної страхувальнику автомобіля «MAN», державний реєстраційний номер [NUMBER] . Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12.02.2020р. по справі №686/1321/20 відповідача було визнано винним у вищезазначеній ДТП. Страхувальник звернувся до ПрАТ «СК «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 08.01.2020 року. Дана заява була розглянута, пошкодження автомобіля потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було визнано страховим випадком. Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП, склала 71 898 грн. 79 коп. Позивач відповідно\~до умов\~договору добровільного\~страхування наземного\~транспортного засобу\~виплатив страхове\~відшкодування в\~розмірі грн. 54 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 3031 від 05.02.2020 року. На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «Skoda», державний реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована в приватному акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС» за полісом обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів № А05511939. ПрАТ «СК «Українська страхова група» звернулося до страхової компанії відповідача із заявою № 41924 від 04.03.2020 року про виплату суми страхового відшкодування за полісом № А05511939, за яким страхова компанія відповідача здійснила виплату в розмірі 40990 грн. 24 коп., згідно платіжного доручення № 98772 від 15.05.2020 року (страхова виплата з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля потерпілого), яка не покриває, суму виплати за договором добровільного страхування наземного транспорту. За таких обставин відповідач, як особа відповідальна за завданий збиток повинен відшкодувати ПрАТ «СК «Українська страхова група» різницю між сумою страхового відшкодування сплаченого за договором добровільного страхування наземного транспорту та сумою страхового відшкодування виплаченому за полісом №А05511939, яка складає 21 875 грн. 30 коп. (62865 грн. 54 коп. - 40 990 грн. 24 коп.). Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 31.10.2022 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. У судове засідання представник позивача не з`явився, при цьому до суду подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити. У судове засідання відповідач не з`явився, при цьому подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності. В частині стягнення судового збору просив відмовити, оскільки є інвалідом 2-ї групи. В іншій частині позовні вимоги визнав та просив стягувати з нього мінімальний розмір суми заборгованості, так як отримує пенсію по інвалідності в розмірі 2100 грн., інших доходів не отримує і має на утриманні неповнолітню дитину. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до положень ч.1 ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом установлено, що постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12.02.2020р. по справі №686/1321/20 [PERSON] було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП (арк.с.13). На момент дорожньо-транспортної пригоди, 20.07.2009 року між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» та товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» було укладено Генеральний Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів (крім залізничного) № 28-0199-0157 (далі - договір) та Додаток №28-0199-0157\\15\\0098 до Генерального Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів (крім залізничного) № 28-0199-0157, згідно з яким ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» прийняло на себе зобов`язання по відшкодуванню матеріальної шкоди заподіяної страхувальнику автомобіля «MAN», державний реєстраційний номер [NUMBER] (арк. с. 4). 08.01.2020 року ПрАТ «СК «Українська страхова група» отримало заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (арк.с. 14). 30.12.2019р. ПАТ «СК «Українська страхова група» звернулося до страхової компанії відповідача [PERSON] із заявою №41924 від 04.03.2020 року про виплату суми страхового відшкодування за полісом № А05511939, за яким страхова компанія відповідача здійснила виплату в розмірі 40990 грн. 24 коп., згідно платіжного доручення № 98772 від 15.05.2020 року (страхова виплата з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля потерпілого), яка не покриває, суму виплати за договором добровільного страхування наземного транспорту (арк.с. 14). Згідно страхового акту №ДККА-69550 ПрАТ «СК «Українська страхова група» та розрахунку суми страхового відшкодування, розмір страхового відшкодування становить 62865,54 грн. (арк. с. 19-20). ПрАТ «СК «Українська страхова група» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 40990 грн. 24 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 3031 від 05.02.2020 року (арк. с. 22). Таким чином, різниця між сумою страхового відшкодування сплаченого за договором добровільного страхування наземного транспорту та сумою страхового відшкодування виплаченому за полісом №А05511939, складає 21 875 грн. 30 коп. (62865 грн. 54 коп. - 40 990 грн. 24 коп.). Відповідно до ст.979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно зі ст.980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Аналогічна норма міститься у ст.4 Закону України «Про страхування». Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Обов`язковість страхування цивільно-правової відповідальності транспортних засобів передбачена ст.21 зазначеного Закону. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (абз.1 п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Частиною 1 статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Нормою частини 1 статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме : шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. На підставі ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15\~ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно статті\~76\~ЦПК України,\~ доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Відповідно до частини 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Нормою частини 1 статті 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За правилами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до ч.ч.1,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, які містяться у матеріалах цивільної справи, суд приходить до висновку, що доводи позивача є обґрунтованими, а тому вважає, що позивач має право на страхове відшкодування в сумі 21 875 грн. 30 коп. З копії пенсійного посвідчення серії № [NUMBER] вбачається, що [PERSON] призначено пенсію по інвалідності 2-ї групи загальне захворювання (арк. с.42). Відповідно до п.6 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» особи з інвалідністю I та II груп, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються. Таким чином, [PERSON] звільняється від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved