Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. Адвокат Мельничук А.Ю. звернулася до суду із позовною заявою в інтересах [PERSON] з вимогами: - визначити частку у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку в цілому площею 0,1000 га, із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5310136700:12:001:0411, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , а саме у власності [PERSON] 1/2 частки земельної ділянки; - визначити частку у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку в цілому площею 0,0226 га із цільовим призначенням для ведення індивідуального садівництва, кадастровий номер 5310136700:12:001:0412, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , а саме у власності [PERSON] 1/2 частки земельної ділянки; - визнати право власності за [PERSON] на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5310136700:12:001:0411, в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] ; - визнати право власності за [PERSON] на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0226 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , із цільовим призначенням для ведення індивідуального садівництва, кадастровий номер 5310136700:12:001:0412, в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої входять: 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , 1/2 частки земельної ділянки площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5310136700:12:001:0411, 1/2 частки земельної ділянки площею 0,0226 га із цільовим призначенням для ведення індивідуального садівництва, кадастровий номер 5310136700:12:001:0412. 17.07.2019 позивач звернулась до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Бабича С.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , про що було внесені відповідні дані до Спадкового реєстру та заведено спадкову справу № 14/2019. 06.09.2022 приватним нотаріусом Бабичем С.В. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , право власності на вказане спадкове майно було зареєстровано за позивачем 06.09.2022. 06.09.2022 постановою приватного нотаріуса позивачу відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 5310136700:12:001:0411, 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0226 га, кадастровий номер 5310136700:12:001:0412, у зв`язку із тим, що частки співвласників у спільній сумісній власності не визначено. Договори про поділ вказаних вище земельних ділянок або виділ часток в натурі з земельних ділянок між співвласниками не укладалися, в судовому порядку поділ не здійснювався, у зв`язку з цим, позивач не може оформити спадщину після померлої матері [PERSON] та вільно володіти і розпоряджатися майном у подальшому. Аргументи учасників справи. Відповідач відзиву на позов не подав. Рух справи. Ухвалою Ленінського районного суду міста Полтави від 29.12.2022 провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання. Ухвалою Ленінського районного суду міста Полтави від 27.01.2023 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Мельничук А.Ю. в судове засідання не прибули, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що при розгляді справи покладається на розсуд суду. Третя особа - приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Бабич С.В. у судове засідання не прибув, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка є матір`ю позивача [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18.03.2019, свідоцтвом про народження [PERSON] від 16.03.1979. (а. с. 16, 17) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої входять: 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , частина земельної ділянки площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5310136700:12:001:0411, частина земельної ділянки площею 0,0226 га із цільовим призначенням для ведення індивідуального садівництва, кадастровий номер 5310136700:12:001:0412. 06.09.2022 приватним нотаріусом Бабичем С.В. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , право власності на вказане спадкове майно було зареєстровано за позивачем 06.09.2022 (Свідоцтво про право на спадщину за законом від 06.09.2022, зареєстровано в реєстрі за № 549, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 309010346 від 06.09.20222) (а. с. 19, 20) 06.09.2022 постановою приватного нотаріуса Лещенко Є.В. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 5310136700:12:001:0411, та частку земельної ділянки площею 0,0226 га, кадастровий номер 5310136700:12:001:0412, право спільної сумісної власності на які зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] згідно державного акту серії ЛМ № 670897, державного акту серії ЯМ № 670896, та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0000244032022 від 04.02.2022 та № НВ-0000244102022 від 04.02.2022 (а. с. 12-13, 24-28, 29-30, 31-36) З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Бабича С.В. від 06.09.2022 вбачається, що позивач є єдиною спадкоємицею, дані про інших спадкоємців у спадковій справі відсутні та будь-яких інших заяв про прийняття спадщини не надходило. (а. с. 21) Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. Відповідно до статті 355 Цивільного кодексу України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до частини 1 та частини 2 статті 357 Цивільного кодексу України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом; якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Згідно статті 368 Цивільного кодексу України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Згідно статті 370 Цивільного кодексу України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. У відповідності до положень статті 364 Цивільного кодексу України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно зі статтею 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, встановлених частини 2 цієї статті. За статтею 86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно статті 89 Земельного кодексу України, земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: співвласників жилого будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюється за договором 2 або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рів-ними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до частини 4 статті 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Статтею 1225 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з частиною 1 статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, а смерть власника являється однією із підстав для припинення права власності, що випливає із норм статті 346 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, також кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р., відповідно до статті 1226 Цивільного кодексу України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Верховний Суд в постанові від 16.06.2021 р. у справі №570/997/19, зазначив про те, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. Згідно статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно статті 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В силу вимог статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, позивачем доведено, що вона є спадкоємицею майна, що залишилось після смерті [INFO] її матері [PERSON] , прийняла спадщину та оформила свої спадкові права на частину спадкового майна, а також неможливість оформити свої права на частину земельної ділянки з кадастровим номером 5310136700:12:001:0411, та частину земельної ділянки з кадастровим номером 5310136700:12:001:0412, які належали спадкодавцеві на праві спільної сумісної власності з [PERSON] . Поряд з тим, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню шляхом захисту спадкових прав позивача в частині визнання права власності на 1/2 частку земельної ділянки з кадастровим номером 5310136700:12:001:0411, та 1/2 частку земельної ділянки з кадастровим номером 5310136700:12:001:0412 в порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON] . Суд не вбачає правових підстав для задоволення вимог в частині визначення частки у праві спільної сумісної власності на спірні земельні ділянки позивача [PERSON] у праві спільної сумісної власності, оскільки під час розгляду справи судом встановлено належність саме померлій [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Судові витрати. Оскільки під час судового розгляду позивач не вимагала відшкодування судових витрат, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалося. На підставі викладеного і

Outcome: partial