Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-02 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області звернувся [PERSON] з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів. Позов мотивує тим, що у провадженні приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Жданович Вікторії Михайлівни перебувало Виконавче провадження №63732716 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами» грошових коштів підставі на виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревiчовим Олегом Миколайовичем. Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області у справі № 367/3869/21 від 09 липня 2021 року задоволено позовну заяву [PERSON] та визнано таким, не підлягає виконанню Що виконавчий напис, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, 27 січня 2020 року, зареєстрований за номером 5756, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами» грошових коштів на загальну суму 45 793,34 грн., також стягнути з Відповідача на користь Позивача судовий збір у розмірі 908,00 грн. За період до моменту визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню з Позивача на користь приватного виконавця Жданович В.М. з банківських рахунків Позивача були стягнуті грошові кошти у загальній сумі 10 186 гривень 67 копійок. Вказані кошти були перераховані на банківських рахунок приватного виконавця. Відповідно до листа приватного виконавця від 24.11.2021 року сума в розмірі 8716,06 була перерахована в рамках виконавчого провадження № 63732716 на користь Відповідача. У зв`язку із скасування виконавчого напису, кошти Відповідачем, яку були перераховані приватним виконавцем є безпідставно набутими. Позивач вважає, що грошові кошти були стягнуті з нього безпідставно, тому просить суд стягнути з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» безпідставно набуті грошові кошти у сумі 8 716 гривень 06 копійок та понесені судові витрати. В судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, були повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, направили заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. В судове засідання представник відповідача не з`явився, подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, посилаючись на договірний характер правовідносин між позивачем та відповідачем, який виключає можливість застосування до них судом положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України та проводити розгляд справи за відсутності представника відповідача. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам наявним у справі, в їх сукупності, дотримуючись принципів об`єктивності, диспозитивності цивільного судочинства, приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Судом встановлено, що 27.01.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. було вчинено виконавчий напис № 5756 яким пропонувалося стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованість в розмірі 45 793 гривні 34 копійки. 25.11.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Оніщенком Д.С. на підставі виконавчого напису № 5756 від 27.01.2020 було відкрито виконавче провадження № 63732716. У травні 2021 року позивач звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовом про визнання виконавчого напису № 5756 від 27.01.2020, винесеного приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., таким, що не підлягає виконанню. 10.06.2021 в порядку здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 63732716 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Оніщенком Д.С. було примусово стягнуто грошові кошти у сумі: 476,50 грн. - 10 червня 2021 року в АТ КБ Приватбанк (квитанція № №P100621026271918070); 9 709, 00 грн. - 10 червня 2021 року в АТ КБ Приватбанк (квитанція № L061088X0J); 0,52 грн. - 10 червня 2021 року в АТ КБ Приватбанк (квитанція № NP100621349894299579); 0,65 грн. - 10 червня 2021 року в АТ КБ Приватбанк (квитанція № L06107VZKP). 09.07.2021 суддею Ірпінського міського суду Київської області Мерзлим Л.В. ухвалено заочне рішення, відповідно до якого визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 5756, вчинений 27.01.2020 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в розмірі 45793,34 грн. Між сторонами виник спір стосовно безпідставності набуття відповідачем грошових коштів, стягнутих з позивача відповідно до виконавчого провадження № 63732716, у розмірі 8 716 гривень 06 копійок. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Оскільки рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 09.07.2021 у справі №367/3869/21 виконавчий напис, вчинений 27.01.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. за реєстровим номером 5756, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в розмірі 45 793 гривні 34 копійки визнано таким, що не підлягає виконанню, то отримані відповідачем на підставі вказаного виконавчого напису кошти в сумі 8 716 гривень 06 копійок підлягають поверненню позивачу на підставі ст. 1212 ЦК України, адже підстава, на якій вони були отримані відпала. Подібна правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28.01.2020 у справі № 910/16664/18 та Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 13.01.2021 у справі № 539/3403/17. Доводи скаржника про те, що кредитний договір, на виконання якого було вчинено виконавчий напис, є дійсним, та посилання на договірний характер правовідносин між позивачем та відповідачем, не спростовують факту визнання виконавчого напису (на підставі якого у виконавчому провадженні було здійснено стягнення грошових коштів з позивача) таким, що не підлягає виконанню, що є підставою для повернення таких коштів. При цьому питання наявності та/або відсутності заборгованості позивача перед відповідачем за таким кредитним договором може бути предметом окремого судового розгляду. За таких обставин, вчинений 27.01.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. за реєстровим номером 5756, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в розмірі 45 793 гривні 34 копійки визнано таким, що не підлягає виконанню, а отже, підстава, на якій відповідач стягнув з позивача 8 716 гривень 06 копійок відсутня, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, судом встановлено наступне. В обґрунтування заявленої суми на надання правничої допомоги представником позивача надано копію Договору № б/н про надання правової допомоги від 24.05.2021 р., укладеного між Адвокатським об`єднанням «КЕЙС ЕНД ПАРТНЕРС ІНТЕРНЕШНЛ» в особі директора Коваль Ганни Миколаївни та [PERSON] , Додаткової угоди № 4 до Договору № б/н про надання правової допомоги від 24.05.2021 р., Додаткової угоди № 6 до Договору № б/н про надання правової допомоги від 24.05.2021 р., Рахунку за надання послуг до Договору про надання правової допомоги від 24.05.2021 та платіжне доручення № 1513606741, з яких вбачається, що витрати на правову допомогу склали 4 000 гривень 00 копійок. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частинами 1-3 статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Приписами ст. 137 ЦПК України встановлено, що до складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Необхідно зауважити, що ч. 6 ст. 137 ЦПК України передбачає, що обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідачем у клопотанні про зменшення витрат на правничу допомогу було зазначено про не співмірність витрат зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт, пов`язаних зі справою, також зазначено, що вартість адвокатських послуг є значно завищеною порівняно з іншими витратами на адвокатські послуги в інших аналогічних справах. Враховуючи зазначене, суд вважає, що заявником документально підтверджено понесені витрати на правничу допомогу. З урахуванням вимог ч. 4 ст. 137, ч. ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, а також відповідно до розміру задоволених вимог, суд приходить до висновку про необхідність стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 4 000 гривень 00 копійок. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Як передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 908 гривень. З урахуванням вищевказаного, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 908 гривень 00 копійок. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved