Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду через систему «Електронний суд» з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 07.02.2013 року між нею та [PERSON] , обґрунтовуючи позов припиненням у травні 2020 року з відповідачем сімейних відносин, у зв`язку з чим вона не має наміру підтримувати подружні відносини у майбутньому і зберегти сім`ю. Подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, строк для примирення сторін просить не надавати. Спору щодо поділу спільного сумісного майна подружжя та щодо утримання дітей, які проживають разом з нею, не має. Розпорядженням голови Верховного Суду №10/0/9-22 від 16.03.2022 року Котелевському районному суду Полтавської області визначено територіальну підсудність справ Борівського районного суду Харківської області та Дергачівського районного суду Харківської області. Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення судового розгляду до суду не подавали (а.с. 45, 46, 53, 54, 57). Позивач [PERSON] подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, (а.с.58). Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву до суду не подав. 08.02.2023 відповідач подав до суду телефонограму, в якій повідомив, що він позовні вимоги [PERSON] не визнає, оскільки примирився з позивачем та проживає спільно з нею і неповнолітніми дітьми за адресою місця проживання позивача (а.с. 47). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд вирішив можливим розглянути справу у спрощеному позовному провадженні за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у справі доказів. З матеріалів справи, наявних у ній доказів, суд приходить до переконання, що позов необхідно задовольнити повністю з наступних підстав. 07.02.2013 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, актовий запис №7, про що свідчить свідоцтво про одруження серії [NUMBER] , яке видане 07.02.2013 року. Дошлюбне прізвище позивача [PERSON] (а.с. 18). Подружжя має спільних дітей дочку [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 16.04.2013 року та серії [NUMBER] від 13.07.2017 року (а.с. 9, 9 на звороті). Спору про поділ спільного сумісного майна подружжя та щодо визначення місця проживання й утримання дітей сторони не мають. Частина 2 ст. 104 Сімейного кодексу України передбачає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі статті 111 Сімейного кодексу України\~суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно з ч. 7 ст. 240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. Примирення передбачає активні дії, спрямовані на врегулювання спору, відновлення сімейних стосунків та залагодження конфліктних ситуацій, тощо. При цьому, оскільки суд вживає заходів щодо примирення подружжя, лише, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, тому суд не може примушувати дружину та чоловіка підтримувати сімейні стосунки, цікавитися обставинами приватного життя один одного тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3 та 4 статті 56 Сімейного кодексу України\~визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Як встановлено під час судового розгляду, позивач не бажає скористатися правом на примирення з відповідачем з метою збереження сім`ї й наполягає на розірванні шлюбу, у зв`язку з чим суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягти судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн. На підставі ст. ст. 12, 13, 81, 82, 89, 264, 265 ЦПК України, ст. ст. 104, 105, 110-112 Сімейного кодексу України, суд

Outcome: approved