Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

29.03.2022 року в інтересах позивача [PERSON] до суду звернувся адвокат Левіт В.С. з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальні збитки у вигляді витрат на лікування в розмірі 14280,45 грн., моральну шкоду в розмірі 1088000,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30000,00 грн. Ухвалою від 31.03.2022 року застосовані заходи забезпечення позову. Ухвалою від 16.05.2022 року провадження у справі відкрито. Ухвалою суду від 09.06.2022 року витребувані докази. 05.07.2022 року представник відповідача Бороган В.В. подав до суду письмові пояснення на позовну заяву. 11.07.2022 року представник позивача Левіт В.С. подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, згідно з якою позивач [PERSON] просить: - Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальні збитки у вигляді витрат на лікування у розмірі 14280,45 грн. - Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 425000,00 грн. - Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30000,00 грн. 11.07.2022 року представник позивача Левіт В.С. подав до суду заперечення на пояснення відповідача. 22.08.2022 року представник позивача Левіт В.С. подав до суду додаткові пояснення. 21.09.2022 року представник відповідача Бороган В.В. подав до суду клопотання про залучення до участі в справі в якості третьої особи на стороні відповідача ПрАТ "УНІКА". 30.09.2022 року представник позивача Левіт В.С. подав до суду заяву про зменшення позовних вимог (з урахуванням здійсненого страхового відшкодування), в якій вказав, що 23.09.2022 року від ПрАТ "СК "УНІКА" позивач отримала 2 грошових перекази: 14292,16 грн. та 714,61 грн., з яких 14292,16 грн. складає матеріальні збитки у вигляді витрат на лікування, а 714,61 грн. - 5% від суми матеріального збитку, що є відшкодуванням моральної шкоди. Відповідно до заяви про зменшення позовних вимог від 30.09.2022 року позивач [PERSON] просить стягнути з [PERSON] моральну шкоду у розмірі 424285,39 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30000,00 грн. Ухвалою суду від 19.10.2022 року до участі в справі в якості третьої особи на стороні відповідача залучено ПрАТ "СК "УНІКА". Ухвалою суду від 18.11.2022 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. До судового засідання сторони та їх представники, представник третьої особи не з`явились. 28.02.2023 року від представника позивача до суду надійшла заява про неможливість прибути у судове засідання в зв`язку з захворюванням, в якій представник також зазначає, що враховуючи те, що з боку позивача надані всі докази по справі, сторона позивача не заперечує проти розгляду справи за наявними матеріалами без участі сторін. 28.02.2023 року представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача, в якій вказав, що відповідач з позовними вимогами погоджується частково, а саме не заперечує проти ухвалення рішення про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн. Також просить зменшити витрати на правничу допомогу до 5000,00 грн. Представник третьої особи ПрАТ "СК "УНІКА" до судового засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Будь-яких заяв щодо розгляду справи та суті позовних вимог від третьої особи до суду не надходило. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В позовних вимогах позивач [PERSON] посилається на те, що 11.07.2018 року відповідач [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем марки "Mercedes-Benz 350", р/н [NUMBER] , в ході проїзду перехрестя вулиць Львівська та Довга в м. Одесі допустила наїзд на пішохода [PERSON] , яка здійснювала рух по нерегульованому пішохідному переходу. В результаті ДТП позивачу [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді: відкритого перелому обох щиколоток та переднього краю великогомілкової кістки правої гомілки, садна лівого передпліччя, області лівого колінного суглобу та правої гомілки. Крім того, після скоєння ДТП [PERSON] навмисно не залишилася на місці події, заходів для надання медичної допомоги потерпілій не прийняла, швидку медичну допомогу не викликала, в органи поліції про ДТП не повідомила, чим залишила без допомоги потерпілу [PERSON] , що перебувала в небезпечному для життя положенні. В подальшому позивач перебувала на стаціонарному лікуванні з 11.07.2018 року по 27.07.2018 року та на амбулаторному лікуванні з 27.07.2018 року по 18.01.2019 року. В обгрунтування розміру моральної шкоди в заяві про зменшення позовних вимог адвокат Левіт В.С. зазначає, що позивач зазнала в зв`язку з каліцтвом та ушкодженням здоров`я в момент ДТП, в зв`язку з чим в цій частині оцінює моральну шкоду в 50000,00 грн. Перебування на стаціонарному лікуванні після ДТП позивач оцінює в 3000,00 грн. за один день перебування в стаціонарі, що разом становить 51000,00 грн. Перебування на амбулаторному лікуванні після ДТП позивач оцінює в 1000,00 грн. за один день перебування на лікуванні, загалом за 174 дні - 174000,00 грн. Залишення відповідачкою без допомоги пішохода [PERSON] , яка перебувала в небезпечному для життя стані, позивач оцінює в 100000,00 грн. Обвинувачення відповідачкою потерпілої [PERSON] у вимаганні позивач оцінює в 50000,00 грн. Таким чином, загальна сума відшкодування моральної шкоди, про яку просить позивач [PERSON] становить 424285,39 грн. В письмових поясненнях на позовну заяву адвокат Бороган В.В., який діє на представництво інтересів відповідача [PERSON] , посилається на те, що починаючи з липня 2018 року і до подачі даної позовної заяви вимоги [PERSON] щодо розміру моральної шкоди щоразу зростали. Виходячи з судової практики та розміру моральної шкоди, з яким погоджується Верховний Суд при розгляді аналогічних спорів, відповідач вважає, що з урахуванням вимушених у житті позивачки змін, характеру, тривалості і обсягу заподіяних їй моральних страждань та з урахуванням вимог розумності і справедливості, відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування ПрАТ "СК "УНІКА", обгрунтовано справедливою сумою компенсації заподіяної позивачеві зі сторони відповідача моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ 11.07.2018 року приблизно о 19.40 [PERSON] , керуючи засобом підвищеної небезпеки, а саме технічно справним автомобілем марки "Mercedes-Benz 350", р/н [NUMBER] , при достатній видимості, в умовах сухої проїзної частини з асфальтобетонним покриттям, по горизонтальній прямій ділянці, зі швидкістю 50 км/год, рухалася до перехрестя вулиць Львівська та Довга в м. Одеса. В ході проїзду перехрестя та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожньою розміткою 1.14.1 "Зебра" та дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 "Пішохідний перехід" Правил дорожнього руху України, організованого на проїзній частині вул. Львівська в м. Одесі та який з`єднує тротуарну зону вул. Львівська, [PERSON] була неуважна, за дорожньою обстановкою постійно не слідкувала - відповідно не відреагувала на її зміну. В цей час, по вказаному пішохідному переходу, в темпі кроку рухалась пішохід [PERSON] , яка перетинала проїзну частину вул. Львівська з права на ліво відносно руху керованого [PERSON] автомобіля. [PERSON] не зменшила швидкість керованого нею транспортного засобу, не зупинилася та здійснила об`їзд маршрутного автобусу, який перетинав перехрестя справа від керованого [PERSON] автомобіля та не переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, які переходять проїзну частину і для яких може бути створена перешкода чи небезпека для руху, виїхавши на полосу зустрічного руху по вул. Львівська у м. Одесі, не надала пішоходу [PERSON] перевагу в русі, яка на час події рухалась по пішохідному переходу, маючи технічну можливість уникнути події, допустила порушення виог пунктів 1.4, 1.5, підпункт "б" п. 2.3, п. 12.1, п. 12.3, п. 18.1 "Правил дорожнього руху" України. Внаслідок своїх дій [PERSON] допустила наїзд на пішохода [PERSON] . В результаті ДТП пішоходу [PERSON] спричинені тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді: відкритий перелом обох щиколоток та переднього краю великогомілкової кістки правої гомілки, садна лівого передпліччя, області лівого колінного суглобу та правої гомілки. Крім того, 11.07.2018 року приблизно о 19.40 у водія [PERSON] , [INFO] , після скоєння нею дорожньо-транспортної пригоди на автомобілі "Mercedes-Benz 350", р/н [NUMBER] , раптово виник злочинний умисел на ненадання допомоги особі, яку вона своїми діями поставила в небезпечне для життя положення, та зникнення з місця вчиненого злочину з метою уникнення відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення. Дії [PERSON] кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 1 ст. 135 КК України за ознаками: завідоме залишення без допомоги потерпілої [PERSON] , яка перебувала в небезпечному для життя стані, і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілу в небезпечний для життя стан. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Войтова Г.В. від 16.09.2021 року у справі №520/16565/19 клопотання захисника Дячук П.М., підтримане [PERSON] про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, та закриття кримінального провадження за №12018160480002600 від 12.07.2018 року, за обвинуваченням [PERSON] , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 36, ч. 1 ст. 135 КК України. Звільнено [PERSON] , [INFO] , від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12018160480002600 від 12.07.2018 року, за обвинуваченням [PERSON] , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, закрито. Залишено без розгляду цивільний позов потерпілої [PERSON] про стягнення з [PERSON] матеріальної та моральної шкоди у загальному розмірі 658280,45 грн. /а.с.21-24/. На підтвердження тривалого лікування позивача суду надані: - Виписка 9014 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] КУ "МКЛ №11" /а.с.37-38/; - Довідка-виписка №9014 КУ "МКЛ №11" /а.с.39/; - Довідка КУ "Міська лікарня №8" від 30.07.2018 року /а.с.40/; - Виписка з історії хвороби №3287/994 /а.с.41-42/; - Виписка з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] КУ "Міська лікарня №8" від 18.01.2019 року /а.с.43-44/; - Квитанції на придбання ліків /а.с.45-53/. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 1 ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що кримінальне провадження стосовно відповідача [PERSON] було закрито в зв`язку з закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності. При цьому ухвалою суду встановлено, що ДТП було спричинене з вини [PERSON] , а також встановлено, що наслідком такої ДТП стало отримання позивачем [PERSON] тілесних ушкоджень середньої тяжкості. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача грошової суми на відшкодування моральної шкоди. Ухвалюючи рішення, суд приймає до уваги розрахунки суми відшкодування, наведені в заяві про зменшення позовних вимог, однак вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Суд погоджується з тим, що в зв`язку з завданням фізичного болю та страждання, яких позивач зазнала у зв`язку з каліцтвом та ушкодженням здоров`я в момент ДТП, розмір моральної шкоди відповідає 50000,00 грн., що в зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні розмір моральної шкоди відповідає 51000,00 грн. (3000 грн. за одни день перебування), що залишення відповідачем [PERSON] пішохода [PERSON] без допомоги в небезпечному для життя стані відповідає 50000,00 грн. Стосовно розміру моральної шкоди за перебування на амбулаторному лікуванні після ДТП суд вважає доцільним зменшити визначений стороною позивача розмір моральної шкоди із розрахунку 1000,00 грн. за один день та 500,00 грн. за один день перебування на амбулаторному лікуванні, що відповідає 87000,00 грн. Щодо обгрунтування стороною позивача моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн. за обвинувачення відповідачем [PERSON] потерпілої [PERSON] у вимаганні, суд відхиляє вказані доводи та приходить до висновку про відмову в задоволенні цієї частини вимог, оскільки на підтвердження наведеного обгрунтування суду не надано належних та допустимих в сенсі ст. ст. 77, 78 ЦПК України доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені.

Outcome: partial