Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» звернувсь до суду із позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 09.10.2017 року у сумі 49947,57 грн., яка складається з наступного: 42717,09 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 7230,48 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Також банк просив стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 2684,00 грн. зі сплати судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного кредитного договору від 09.10.2017 року [PERSON] отримав від ПриватБанку кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому збільшився до 45000,00 грн. Своїм підписом у Анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приват-Банку відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку» складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі та належним чином, а саме надав відповідачеві кредит у розмірі, передбаченому договором. У порушення ст. ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України відповідач зобов`язань не виконав, що стало підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 20.01.2023 року позовну заяву АТ «КБ «Приват Банк» прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи та без проведення судового засідання. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. Копію ухвали суду від 20.01.2023 року та позовну заяву з додатками було направлено на адресу проживання відповідача, проте конверт повернувся без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Надіслання листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб говорити про належне повідомлення, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю суду. Такий висновок КЦС ВС зроблено у рішенні (постанові) від 11.05.2021 року у справі 216/3765/16-ц. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справі, суд встановив наступне. 09.10.2017 року [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (далі- договір). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Формулярами та стандартами є саме «Умовам та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які викладені на сайті www.privatbank.ua, згідно яких обслуговується відповідач. Відповідно до укладеного договору б/н від 09.10.2017 року [PERSON] отримав від АТ «КБ «ПриватБанк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок з використанням кредитної картки, який згодом було збільшено до 45 000,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку, довідкою про зміну умов кредитування, звідки вбачається зміна кредитного ліміту, та довідкою про надання кредитних карток. Як вбачається з довідки про надання кредитних карток, 31.10.2017 року, 09.02.2018 року та 23.12.2021 року відповідачу було видано кредитні картки з терміном дії до 07/21, 12/21 та 12/25 відповідно. 09.10.2017 року, відповідач [PERSON] також підписав довідку про умови кредитування та отримав інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, відповідно до п. 5 якої повернення кредиту здійснюється шляхом договірного списання з рахунку клієнта, в тому числі за рахунок кредитного ліміту, в розмірі процентів, які підлягають сплаті за цим договором, 1 го числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов`язань клієнта; шляхом внесення клієнтом коштів в розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту. Розмір мінімального обов`язкового платежу - 5% від заборгованості, але не менше 100 грн.; 10% від заборгованості, але не менше 100 грн. щомісячно - у разі прострочки. Відповідно до п. 4 довідку про умови кредитування процентна ставка фіксована - у межах пільгового періоду - 0,00001% річних; за межах пільгового періоду - 42%. Процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - 84% (п. 6). АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, що підтверджується випискою по рахунку. Відповідач не вносив своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, що має відображення у розрахунку позивача заборгованості за договором, а також у виписці по рахунку. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. У зв`язку з порушеннями відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором №б/н від 09.10.2017 року, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються ст. ст. 509, 525, 526, 527, 530, ч. 1 ст. 598, 599, 610, ч. 2 ст. 615, 629, 1050, 1054 ЦК України. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; одностороння відмова від зобов`язання або од¬ностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Коде¬ксу. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до розрахунку заборгованості, який міститься в матеріалах справи вбачається, що Відповідач станом на 20.12.2022 року має заборгованість - 49947,57 грн., яка складається з 42717,09 грн.- заборгованість за тілом кредита та заборгованість за простроченими відсотками - 7230,48 грн. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved