Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області суду з позовом до відповідача Ужанського національного природного парку, третя особа на стороні відповідача [PERSON] , за яким просить: -поновити [PERSON] (Реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) з 20 липня 2021 року на посаді начальника відділу рекреації та благоустрою в Ужанському національному природному парку (код в ЄДРПОУ 30104729, юридична адреса: вул. Шевченка, 27 смт. Великий Березний, Закарпатська обл., 88900); -допустити негайне виконання рішення про поновлення на роботі; -стягнути з Ужанського національного природного парку (код в ЄДРПОУ 30104729, юридична адреса: вул. Шевченка, 27 смт. Великий Березний, Закарпатська обл., 88900) на користь [PERSON] (Реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21.07.2021 року по дату ухвалення рішення суду; -допустити негайне виконання рішення про присудження [PERSON] виплати середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу. Ухвалою судді від 04.07.2022 року позовну заяву залишено без руху та надано строку для усунення недоліків зазначених в даній ухвалі, протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. 18.08.2022 року на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків на виконання вимог ухвали від 04.07.2022 року. За ухвалою від 02.09.2022 року судом було відкрите провадження у цій справі № 308/7925/22 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Встановлено сторонам строк задля подання письмових заяв у цій справі. Разом із позовною заявою позивачем були подані до суду наступні клопотання. Клопотання про витребування доказів від 22.06.2022 року, яке було розглянуте судом в ухвалі від 02.09.2022 року про відкриття провадження у цивільній справі та відмовлено у його задоволенні як передчасно поданого. Разом із відповіддю на відзив відповідача від 12.10.2022 року до суду позивачем також було подане повторне клопотання про витребування доказів від 12.10.2022 року. За ухвалою від 10.11.2022 року судом було клопотання позивача - [PERSON] про витребування доказів від 12.10.2022 року задоволено частково. Витребувано від відповідача - Ужанського національного природного парку (місцезнаходження: вул. Шевченка, 27 смт. Великий Березний, Закарпатська обл., 88900, код в ЄРДПОУ: 30104729) належним чином засвідчені копії наступних документальних доказів: - витягу із штатного розпису щодо посадового окладу [PERSON] станом на липень 2021 р.; - положення про Ужанський НПП, затверджене наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України № 69 від 28.08.2020 року; - положення про Ужанський НПП, затверджене наказом Міністерством захисту довкілля та природних ресурсів України № 69 від 28.08.2020 року, у редакції наказу Міндовкілля № 533 від 09.08.2021 р.; - посадової інструкції [PERSON] ; - акту про відмову [PERSON] ознайомлюватись з наказом на звільнення; - акту про відмову [PERSON] ознайомлюватись з наказом на звільнення; - повідомлення про проведення чергових зборів трудового колективу або зборів уповноваженого на погодження звільнення працівників виборного органу трудового колективу, на якому розглядалось питання звільнення [PERSON] ; - переліку членів трудового колективу присутніх на зборах трудового колективу з зазначенням посад цих працівників, де розглядалось питання звільнення [PERSON] , - протоколу обрання голови та секретаря зборів, на яких розглядалось питання звільнення [PERSON] , - колективного договору між роботодавцем та трудовим колективом Ужанського НПП, що діяв на дату звільнення позивача; - оригінал довідки про отриману [PERSON] заробітну плату за період з 01.01.2021 по 20.07.2021 із зазначенням сум до нарахування та до виплати (щомісячно); - оригінал довідки про середню заробітну плату [PERSON] із зазначенням середньоденної заробітної плати, задля розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Зазначена ухвала була виконана відповідачем частково, та повідомлено суд про неможливість подати решту доказів. Разом із відповіддю на відзив відповідача від 12.10.2022 року до суду позивачем також було подане клопотання від 12.10.2022 року про проведення судової почеркознавчої експертизи оригіналу підпису: « [PERSON] », який стоїть в графі розписка в одержанні рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, за яким він просить суд: -призначити судово-почеркознавчу експертизу у цивільній справі № 308/7925/22; -задля проведення експертизи витребувати у Ужанського національного природного парку: - оригінал рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, де в графі розписка в одержанні стоїть підпис подібний на: «Біршив»; -визначити дату та запросити до суду позивача, [PERSON] для відбору експериментальних зразків почерку не менше ніж на 15 аркушах для судово-почеркознавчої експертизи; -проведення експертизи доручити експертам Закарпатського відділення Львівського науково - дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України; -направити вище зазначені документи до Закарпатського відділення Львівського науково - дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, що знаходиться за адресою: 88000, Закарпатська область, Ужгородський район, місто Ужгород, вул. Гойди Юрія, 8, каб. 307 для проведення судово-почеркознавчої експертизи та поставити таке питання експерту: Чи виконаний підпис подібний на: «Біршив», який стоїть в графі розписка в одержанні рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, позивачем, [PERSON] обґрунтування клопотання позивач зазначив наступне. До відзиву від 27.09.2022 р. Відповідач надав копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, де в графі розписка в одержанні стоїть підпис подібний на: «Біршив». Позивач так ніколи не розписується, тому вважає, що за нього розписалась невідома особа, що помітно навіть візуально, тому просить це перевірити експертним шляхом. В судовому засіданні 19.01.2023\~року судом було протокольно відмолено у задоволенні цього клопотання, оскільки у даному випадку слід застосовувати ч. 2 ст. 78 ЦПК України, відповідно до якої: обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. А у даному випадку, згідно діючого законодавства повідомлення про вручення поштового відправлення може бути вручене будь якій особі, яка спільно проживає із позивачем, тому неможливо достовірно встановити кому саме було вручене поштове відправленні та чий підпис слід перевіряти. Крім того, позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами, що він проживає один, щоб унеможливило вручення повідомлення членам його сім`ї. Протягом встановленого строку до суду надійшли наступні письмові зави. 29.09.2022 року до суду надійшла письмова заява (а.с. 84, т. 1) про застосування строку позовної давності від відповідача - Ужанського національного природного парку за якою він просить: застосувати позовну давність щодо позовних вимог [PERSON] та відмовити у позові, оскільки копію наказу про звільнення [PERSON] від 20 липня 2021 року № 11-к була відправлена такому рекомендованим листом за адресою його місця проживання та отримано ним 22 липня 2021 року, що підтверджено копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу. Тому відповідач вважає, що строк позовної давності почав свій перебіг з 23 липня 2021 року та закінчився 23 серпня 2021 року. Проте позивач звернувся з позовними вимогами лише у червні 2022 року, тобто через 11 місяців. 29.09.2022 року до суду також надійшов письмовий відзив (а.с. 88 93, т. 1) від відповідача - Ужанського національного природного парку за яким він просить суд: відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Ужанського національного природного парку про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу; застосувати до позовних вимог [PERSON] наслідки пропуску строків звернення до суду. В обґрунтування відзиву відповідач зазначив наступне. 20 липня 2021 року відповідно до Наказу директора Ужанського національного природного парку № 11-к [PERSON] звільнено із займаної посади на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України (відсутність на роботі більше трьох годин). Формулювання за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку в наказі наведено, як додаткову мотивацію причин звільнення [PERSON] . Підставою для видачі даного наказу слугували: - доповідна записка в.о. головного бухгалтера Ужанського НПП [PERSON] від 24 червня 2021 року на ім`я директора Ужанського НПП про те, що [PERSON] був відсутній на робочому місці 24 червня 2021 року з 10.00 до 15.00 год; - акт про відсутність на робочому місці [PERSON] від 24 червня 2021 року складений директором Ужанського НПП [PERSON] , в.о. головного бухгалтера Ужанського НПП [PERSON] , інспектором з охорони ПЗФ Каменца В.В.; - протокол чергових зборів працівників Ужанського НПП від 09 липня 2021 року. Крім того, згідно акту від 25 червня 2021 року про відмову [PERSON] надати письмові пояснення з приводу відсутності на роботі 24 червня 2022 року у період з 10.00 год. до 15.00 год., складений директором Ужанського НПП Сойма А.Д., в.о. головного бухгалтера Ужанського НПП Монич С.М, інспектором з охорони ПЗФ Каменца В.В. надати пояснення про причини відсутності на робочому місті [PERSON] відмовився. Відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Ужанського національного природного парку, затверджених директором від 25 червня 2018 року, встановлено п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними. Початок роботи з 08.00 години, перерва на обід з 12.00 години до 12.48 години, кінець робочого часу (понеділокчетвер) -17.00 годин, в п`ятниця о 16.00 годин. Залишати працівнику робоче місце без дозволу безпосереднього керівника неприпустимо. Копію наказу про звільнення [PERSON] вручити йому не представилося можливим, оскільки останній ухилявся від отримання. Саме тому копія цього наказу була відправлена такому рекомендованим листом за адресою його місця проживання. Копію зазначеного наказу позивачем отримано 22 липня 2021 року, що підтверджено копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу. Видати позивачу трудову книжку не представляється можливим, оскільки такі документи є викраденими і з даного приводу проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні. Разом з тим, позивач у своїй позовній заяві стверджує про відсутність запису про звільнення в трудовій книжці. У зв`язку з чим виникає запитання - звідки позивачу відомо про відсутність зазначеного запису? Позивач в своїй позовній заяві стверджує, що 24 червня 2021 року він перебував у Закарпатському апеляційному суді по цивільній справі. Разом з тим, перебувати там і тим більше представляти інтереси Ужанського національного природного парку Биркович В.І. права не мав, оскільки директор установи Сойма А.Д. не уповноважував його вчиняти будь-які дії від імені парку, з метою чого завчасно, з 17 червня 2021 року, було направлено відповідне повідомлення до Великоберезнянського районного суду, апеляційного суду Закарпатської області, Закарпатського окружного адміністративного суду про те, що [PERSON] ні за посадовими обов`язками, ні на договірній основі не уповноважений представляти інтереси Ужанського національного природного парку. Отже, 24 червня 2021 року позивач був відсутній на робочому місці без поважних причин, тобто здійснив прогул. Щодо твердження позивача про перебування на лікарняному з 16 по 30 липня 2021 року вважає за необхідне повідомити суду, що про існування цього листка непрацездатності відповідачу стало відомо із матеріалів позовної заяви. Зазначений листок непрацездатності серії АДВ № 566635 [PERSON] до Ужанського національного природного парку поданий не був, у зв`язку з чим, у відповідача відсутні відповідні відомості, що зокрема підтверджено наявністю оригіналу такого на руках у позивача. Твердження позивача про те, що до нього ніхто не звертався про надання пояснень про причини відсутності на робочому місці, не запрошував на засідання ради трудового колективу то такі є голослівними, не підтвердженими жодними належними та допустимими доказами, що спростовано відповідним актом та протоколом чергових зборів трудового колективу від 20 липня 2021 року. Щодо твердження позивача про його звільнення не повноважною особою, вважаємо за потрібне наголосити на тому, що постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду якою залишено без змін рішення Закарпатського окружного адміністративного суду про скасування наказу про призначення директором Ужанського НПП [PERSON] винесено 25 травня 2022 року. Наказ про звільнення [PERSON] директором Ужанського НПП Сойма А.Д. підписано 20 липня 2021 року, тобто майже за 10 місяців до винесення зазначеної постанови, з чого слідує, що звільнення позивачки було проведено посадовою особою, яка станом на вказаний день мала повноваження вчиняти такі дії. Відповідно до відомості нарахування розрахункових сум, відрахувань та податків, пов`язаних із ними за липень 2021 року №4 при звільненні [PERSON] . Ужанським національним природним парком проведено з таким остаточний розрахунок та здійснено виплату заробітної плати, заборгованість щодо виплати відсутня. 28.09.2022 року письмові пояснення (а.с. 79 81, т. 1) третьої особи на стороні відповідача [PERSON] за якими він просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Ужанського національного природного парку про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Вказану справу провести без його участі за наявними у справі матеріалами. В обґрунтування пояснень третя особа надала пояснення дослівно аналогічного змісту відзиву відповідача, тому це пояснення судом не наводиться. 12.10.2022 року до суду надійшла письмова відповідь позивача (а.с. 106 116, т. 1) на відзив відповідача від 27.09.2022 року за якою він просить: - задовольнити його Позов в повному обсязі; - зобов`язати відповідача надати письмове повідомлення про суми, які підлягають позивачу до виплати при звільненні (заробітна плата, компенсація за невикористані відпустки, виплати за листками непрацездатності) та інші виплати передбачені законодавством, у розмірах, що передбачені законодавством; - задовольнити його повторне клопотання про витребування доказів; - розглянути, у разі визнання судом такої необхідності, клопотання позивача про проведення судової почеркознавчої експертизи від 12.10.2022 р. 13.10.2022 року до суду надійшло клопотання від представника відповідача Ужанського національного природного парку про ознайомлення з матеріалами справи, яке було задоволено судом. 08.11.2022 року позивач подав до суду заяву про збільшення та уточнення позовних вимог за якою просить: - скасувати наказ директора Ужанського національного природного парку № 11-к від 20.07.2021 року про його звільнення; - поновити [PERSON] (Реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) з 20 липня 2021 року на посаді начальника відділу рекреації та благоустрою в Ужанському національному природному парку (код в ЄДРПОУ 30104729, юридична адреса: вул. Шевченка, 27 смт. Великий Березний, Закарпатська обл., 88900); - допустити негайне виконання рішення про поновлення на роботі; - стягнути з Ужанського національного природного парку (код в ЄДРПОУ 30104729, юридична адреса: вул. Шевченка, 27 смт. Великий Березний, Закарпатська обл., 88900) на користь [PERSON] (Реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21.07.2021 року по дату ухвалення рішення суду; - допустити негайне виконання рішення про присудження [PERSON] виплати середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу; - стягнути з Ужанського національного природного парку на його користь згідно листка непрацездатності АЛВ № 566635 від 16.07.2021 р. за період хвороби із 16.07.2021 р. по 30.07.2021 р. (включно) суму не виплачених лікарняних у розмірі: 18 469 грн. 60 коп.; - стягнути з Ужанського національного природного парку на його користь заборгованість по заробітній платі за червень 2021 р. у розмірі 24 830 грн. 99 коп.; - стягнути з Ужанського національного природного парку на його користь компенсацію за невикористані дні відпустки у сумі 62 334 грн. 90 коп.; - стягнути з Ужанського національного природного парку на його користь середній заробіток за весь період затримки розрахунку при звільненні по день ухвалення судового рішення; - допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. 10.11.2022 року позивач подав до суду заяву про збільшення та уточнення позовних вимог за якою просить: - скасувати наказ директора Ужанського національного природного парку № 11-к від 20.07.2021 року про його звільнення; - поновити [PERSON] (Реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) з 20 липня 2021 року на посаді начальника відділу рекреації та благоустрою в Ужанському національному природному парку (код в ЄДРПОУ 30104729, юридична адреса: вул. Шевченка, 27 смт. Великий Березний, Закарпатська обл., 89000); - допустити негайне виконання рішення про поновлення на роботі; - стягнути з Ужанського національного природного парку (код в ЄДРПОУ 30104729, юридична адреса: вул. Шевченка, 27 смт. Великий Березний, Закарпатська обл., 89000) на користь [PERSON] (Реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21.07.2021 року по дату ухвалення рішення суду у сумі 459 373 грн. 50 коп. (чотириста п`ятдесят дев`ять тисяч триста сімдесят три грн. 50 коп. з урахуванням податків); - допустити негайне виконання рішення про присудження [PERSON] виплати середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу; - стягнути з Ужанського національного природного парку на його користь згідно листка непрацездатності АЛВ № 566635 від 16.07.2021 р. за період хвороби із 16.07.2021 р. по 30.07.2021 р. (включно) суму не виплачених лікарняних у розмірі: 18 469 грн. 60 коп.; - стягнути з Ужанського національного природного парку на його користь заборгованість по заробітній платі за червень 2021 р. у розмірі 24 830 грн. 99 коп.; - стягнути з Ужанського національного природного парку на його користь компенсацію за невикористані дні відпустки у сумі 62 334 грн. 90 коп.; - стягнути з Ужанського національного природного парку на його користь середній заробіток за весь період затримки розрахунку при звільненні по день ухвалення судового рішення у сумі 459 373 грн. 50 коп. (чотириста п`ятдесят дев`ять тисяч триста сімдесят три гри. 50 коп. з урахуванням податків); - допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. За ухвалою від 10.11.2022 року судом було прийнято до розгляду заяву позивача [PERSON] від 08.11.2022 року про збільшення та уточнення позовних вимог та заяву від 10.11.2022 року про збільшення та уточнення позовних вимог та розглянути по суті наступні позовні вимоги позивача - [PERSON] : - скасувати наказ директора Ужанського національного природного парку № 11-к від 20.07.2021 року про його звільнення; - поновити [PERSON] (Реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) з 20 липня 2021 року на посаді начальника відділу рекреації та благоустрою в Ужанському національному природному парку (код в ЄДРПОУ 30104729, юридична адреса: вул. Шевченка, 27 смт. Великий Березний, Закарпатська обл., 89000); - допустити негайне виконання рішення про поновлення на роботі; - стягнути з Ужанського національного природного парку (код в ЄДРПОУ 30104729, юридична адреса: вул. Шевченка, 27 смт. Великий Березний, Закарпатська обл., 89000) на користь [PERSON] (Реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21.07.2021 року по дату ухвалення рішення суду у сумі 459 373 грн. 50 коп. (чотириста п`ятдесят дев`ять тисяч триста сімдесят три грн. 50 коп. з урахуванням податків); - допустити негайне виконання рішення про присудження [PERSON] виплати середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу; - стягнути з Ужанського національного природного парку на його користь згідно листка непрацездатності АЛВ № 566635 від 16.07.2021 р. за період хвороби із 16.07.2021 р. по 30.07.2021 р. (включно) суму не виплачених лікарняних у розмірі: 18 469 грн. 60 коп.; - стягнути з Ужанського національного природного парку на його користь заборгованість по заробітній платі за червень 2021 р. у розмірі 24 830 грн. 99 коп.; - стягнути з Ужанського національного природного парку на його користь компенсацію за невикористані дні відпустки у сумі 62 334 грн. 90 коп.; - стягнути з Ужанського національного природного парку на його користь середній заробіток за весь період затримки розрахунку при звільненні по день ухвалення судового рішення у сумі 459 373 грн. 50 коп. (чотириста п`ятдесят дев`ять тисяч триста сімдесят три гри. 50 коп. з урахуванням податків); - допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Встановлено строк для подання відзивів та письмових заяв у цій справі з урахуванням заяви позивача [PERSON] від 08.11.2022 року про збільшення та уточнення позовних вимог та заяви від 10.11.2022 року про збільшення та уточнення позовних вимог, - до 14.12.2022 року до 14 год. 00 хв. В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач зазначив наступне. Позивач перебував у трудових відносинах із Ужанським національним природним парком із 2014 року, наказом № 58 від 11.11.2019 р. «Про прийняття на роботу» його призначено на посаду начальника відділу рекреації та благоустрою до Ужанського національного природного парку. Свою роботу виконував сумлінно, дотримувався чинного законодавства, тому і відсутні дисциплінарні стягнення. Однак, йому із серпня 2021 року не виплачувалася заробітна плата. Позивач отримав від голови ради трудового колективу [PERSON] документи щодо нього, у тому числі наказ № 11-к від 20.07.2021 року про його звільнення, які 07.06.2022 року вона отримала від журналіста газети «Журналісти проти корупції» [PERSON] . Щодо обставини про те, що взагалі відсутні події його прогулу чи систематичного невиконання обов`язків позивач зазначив наступне. Згідно наказу № 11-к від 20.07.2021 року, [PERSON] звільнений з посади за двома статтями, зокрема, за прогул згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України та за систематичне невиконання обов`язків за п. 3 ст. 40 КЗпП України. Чинним законодавством не передбачено одночасно звільняти по двох статтях. Підставою для видання наказу були: доповідна записка в.о. головного бухгалтера [PERSON] від 24.06.2021 року, акт про відсутність на робочому місці [PERSON] від 24.06.2021 р., протокол чергових зборів від 09.07.2021 року. На доповідній записці в.о. головного бухгалтера [PERSON] від 24.06.2021 року резолюція [PERSON] , який був лише прийнятий на роботу 23 червня 2021 року на посаду інспектора, головна робота інспекторів з охорони ПЗФ це охороняти природні екосистеми, а не вирішувати юридичні питання. Акт про відсутність на робочому місці [PERSON] підписаний директором [PERSON] , в.о. головного бухгалтера Монич С., інспектором з охорони ПЗФ Білоберезівського ПНДВ Каменци В., що [PERSON] був відсутній на робочому місці 24 червня 2021 року. У протоколі чергових зборів №3 від 9 липня 2021 року ухвалено рішення звільнити [PERSON] з 9 липня 2021 року, однак його звільнили 20 липня 2021 року. По - перше, 24 червня 2021 року [PERSON] та [PERSON] були у Закарпатському апеляційному суді у справі №298/705/16 ц, де відповідно до довіреності № 152 від 20.04.2021 року представляли інтереси Ужанського НПП, за апеляційною скаргою Ужанського НПП на рішення Великоберезнянського районного суду, яким на посаді була поновлена [PERSON] , звільнена за систематичні порушення, у т.ч. за організацію незаконних порубок та інші порушення проти довкілля. По - друге, директор [PERSON] в Ужанському НПП, за адресою по вул. Незалежності, 7 не знаходився, фактично сам був відсутній на робочому місці. Таким чином директор [PERSON] не мав підстав підписувати акт, оскільки не з`являвся на робочому місці з дня його призначення директором (05.05.2021 р.). По - третє, робоче місце згідно чинного законодавства, це вся територія підприємства, де працівник згідно своєї посадової інструкції виконує своє посадові обов`язки, а не робочий кабінет. Площа парку має 39159,3 га земель. По - четверте, робоче місце повинно бути затверджено відповідним наказом, якщо такий наказ відсутній, то згідно позиції Верховного Суду (Касаційний цивільний суд), яка зазначена у 2020 році, взагалі відповідач не може складати акт про відсутність на робочому місці. На цій підставі були скасовані рішення першої та апеляційної інстанції та поновлено юрисконсульта на посаді. По - п`яте, 20 липня 2021 р. позивача не могли фізично звільнити, оскільки згідно листка непрацездатності Серія АЛВ № 566635 від 16.07.2021 року, із 16.07.2021 р. по 30.07.2021 р. (включно) він хворів. По - шосте, щодо систематичного невиконання обов`язків взагалі ніяких доказів не наведено. Позивач, звертає увагу суду на незаконність свого звільнення за нібито прогул чи систематичне невиконання службових обов`язків, 20 липня 2021 року, тобто під час тимчасової непрацездатності. До позивача ніхто не звертався про надання письмових пояснень, так, як особи зазначені в акті не були за адресою: [ADDRESS] , тому не могли фізично звернутись із такою пропозицією. Всупереч ч. 1 ст. 47 КЗпП України Відповідач не надав позивачу, ні копію наказу про звільнення, ні провів із ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, тому позивачем проведені відповідні нарахування, які і заявлені до стягнення. 14.12.2022 року до суду надійшло клопотання від відповідача про виклик задля допиту у якості свідків наступних осіб: - [PERSON] (заступника головного бухгалтера Ужанського НПП, місце проживання: [ADDRESS] ); - [PERSON] (провідного фахівця з кадрів Ужанського НПП, місце проживання: [ADDRESS] ). Зазначене клопотання було задоволене, про що постановлено ухвалу протокольно у судовому засіданні 19.01.2023 року. 11.01.2023 року позивач подав до суду заяву про виклик свідків: - [PERSON] , [INFO] , адреса проживання: [ADDRESS] ; - [PERSON] , [INFO] , [ADDRESS] ; - [PERSON] , [INFO] , адреса проживання: [ADDRESS] . Зазначене клопотання було задоволене, про що постановлено ухвалу протокольно у судовому засіданні 19.01.2023 року. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив суд його задовольнити. Представник відповідача у жодне судове засідання не прибув, причини неприбуття суду не повідомив, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи був судом повідомлений належним чином, та знав про наявність цієї справи в суді, що підтверджується поданими до суду письмовими заявами у цій справі. Третя особа - [PERSON] до суду не прибув, проте подав суду письмову заяву паро розгляд справи за його відсутності. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, згідно наказу Ужанського національного природного парку Міністерства енергетики та захисту довкілля України (далі за текстом Ужанський НПП) від 11.11.2019 року № 58 [PERSON] було прийнято на роботу посаду начальника відділу рекреації та благоустрою з 11.11.2019 року з посадовим окладом згідно штатного розпису. За наказом Ужанського НПП від 20.07.2021 року № 11-к [PERSON] було звільнено з посади начальника відділу рекреації та благоустрою з 20.07.2021 року за прогул (відсутність на роботі більше трьох годин) протягом робочого дня без поважних причин) згідно ст. 40 п. 4 КЗпПУ та за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку згідно ст. 40 п. 3 КЗпПУ. Як стверджує відповідач у відзиві на позовну заяву, та вбачається із самого наказу, підставою для видачі даного наказу слугували: - доповідна записка в.о. головного бухгалтера Ужанського НПП [PERSON] від 24 червня 2021 року; - акт № 1 про відсутність на робочому місці [PERSON] від 24 червня 2021 року, складений директором Ужанського НПП [PERSON] , в.о. головного бухгалтера Ужанського НПП [PERSON] , інспектором з охорони ПЗФ Каменца В.В.; - протокол № 1 чергових зборів працівників Ужанського НПП від 09 липня 2021 року. Судом проаналізовані вищезазначені докази та встановлено наступне. Згідно доповідної записки від 24 червня 2021 року, складеної в.о. головного бухгалтера Ужанського НПП [PERSON] на ім`я директора Ужанського НПП [PERSON] : начальник відділу рекреації та благоустрою [PERSON] був відсутній на робочому місці, заздалегідь не попередивши про свою відсутність, з 10.00 до 15.00 год. 24 червня 2021 року. Як наслідок не виконані надані керівником розпорядження. За актом від 24 червня 2021 року № 1 наступними працівниками: директором Ужанського НПП [PERSON] , в.о. головного бухгалтера Ужанського НПП Монич С.М. та інспектором з охорони ПЗФ Білоберезівського ПНДВ Каменца В.В. також була засвідчена відсутність начальника відділу рекреації та благоустрою [PERSON] на робочому місці, заздалегідь не попередивши про свою відсутність, з 10.00 до 15.00 год. 24 червня 2021 року. У акті відсутній підпис [PERSON] про ознайомлення із його змістом. 25.06.2021 року цими ж особами був складений акт про те, що [PERSON] було запропоновано надати письмове пояснення з приводу відсутності на робочому місці 24 червня 2021 року у період з 10.00 до 15.00 годин. Надати такі пояснення [PERSON] у їх присутності відмовився. Відповідно до протоколу від 09 липня 2021 року № 1 чергових зборів працівників Ужанського НПП було ухвалено рішення: звільнити [PERSON] з посади начальника відділу рекреації та благоустрою з 09.07.2021 року за прогул одного дня без поважних причин. Слід зазначити, що така самостійна підстави для звільнення позивача [PERSON] , як систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення, на засіданні чергових зборів взагалі не розглядалася, згода на його звільнення за цією підставою не надавалася. Відповідач вважає, що ним дотримано процедуру звільнення позивача. Позивач вважає, що всі вищезазначені документи були складені особами, які не мали права їх складати та із грубими порушеннями діючого законодавства, що є підставою задля поновлення його на роботі та стягнення всіх нарахованих ним сум. Як встановлено судом,\~з\~ 16 липня 2021 року\~по 31 липня 2021\~року\~ включно\~ позивач\~ [PERSON] знаходився на\~амбулаторному\~лікуванні,\~що\~підтверджується\~копією\~листка\~непрацездатності\~ від\~16 липня 2021\~року серії АЛВ № 566635 (а.с.\~40, т. 1). Відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи роботодавця в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за\~пунктом 5\~цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. Згідно із правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 205/4196/18 (провадження № 14-670цс19), сам факт звільнення працівника під час лікарняного не є достатньою підставою для його поновлення на роботі. Суд констатував, що у такому випадку необхідно змінити дату звільнення працівника, визначивши датою припинення трудових відносин перший день після закінчення періоду тимчасової непрацездатності. КЗпП України не забороняє роботодавцеві змінити дату звільнення у разі надання працівником листка тимчасової непрацездатності. Судом встановлено за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що юридична особа Ужанський національний природний парк, ідентифікаційний код 30104729, місцезнаходження: Україна, 89000, Закарпатська обл., Великоберезнянський р-н, селище міського типу Великий Березний(з), вул. Шевченка, будинок 27, яка є відповідачем у цій справі, була зареєстрована 15.12.1999 року, і на цей час не перебуває у процесі припинення. Цей факт не спростований відповідачем. Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту підробки листка\~непрацездатності\~ від\~16 липня 2021\~року серії АЛВ № 566635 позивачем [PERSON] , а також не довів, що факт наявності/відсутності такого листка у позивача був перевірений ним станом на 20.07.2021 року дату розірвання трудового договору із позивачем з ініціативи роботодавця, відтак суд дійшов висновку, що за відсутності доведених сумнівів у справжності листка\~непрацездатності\~ від\~16 липня 2021\~року серії АЛВ № 566635, позивача було звільнено відповідачем із грубим порушенням ч. 3 ст. 40 КЗпП України в період його тимчасової непрацездатності, проте цей факт не є самостійною підставою задля скасування наказу про звільнення та поновлення його на роботі, як того просить позивач, а лише задля зміни дати звільнення позивача на 02 серпня 2021 року (з урахуванням того, що 01.08.2021 року є неділею, тобто неробочим днем). Згідно з пунктами 3, 4 частини першої\~статті 40\~КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках: систематичного невиконання\~працівником без\~поважних причин\~обов`язків,\~покладених на\~нього трудовим\~договором або\~правилами внутрішнього\~трудового розпорядку,\~якщо до\~працівника раніше\~застосовувалися заходи\~дисциплінарного стягнення; прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Згідно зі\~статтею 147 КЗпП України\~за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Відповідно до\~статті 147-1 КЗпП України\~дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. На підставі\~статті 148 КЗпП України\~дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Відповідно до частини першої\~статті 149 КЗпП України\~до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Така процедура є однією з гарантій від безпідставного притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності. Як зазначено Верховним Судом у постанові від 17.04.2019 р. у справі № 766/8638/16-ц для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі\~пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України\~необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; мають враховуватися тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; з моменту виявлення порушення до звільнення може минути не більше місяця. Пунктами 22 - 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. За передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст. 151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року. При розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). Для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхідно з`ясувати поважність причини такої відсутності. Поважними причинами визнаються такі причини, що виключають вину працівника. Отже, визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення позивача з роботи за пунктом 4\~статті 40 КЗпП України\~є з`ясування поважності причин його відсутності на роботі. Прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом). Для звільнення працівника на такій підставі власник або уповноважений ним орган повинен мати докази, що підтверджують відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин упродовж робочого дня (постанова Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі\~\~№ 761/30967/15-ц). У постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі № 235/2284/17 (провадження № 61-72св17) зроблено висновок, що основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які повністю виключають вину працівника. У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, підлягають з`ясуванню обставини, в чому конкретно полягало порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктом 4 частини першої\~статті 40 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями\~147-1,\~148,\~149 КЗпП України\~правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. За змістом пункту 3 частини першої\~статті 29 КЗпП України\~до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами. Відповідно до частин першої, другої\~статті 235 КЗпП України\~у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік. У даному випадку відповідач у жодному з наданих суду документів не зазначив про те, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення позивача за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП та не довів належними та допустимими доказами факт неодноразового (два і більше) притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, що утворило саме систему невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку та, відповідно, стало підставою задля такого звільнення. Відповідач також не довів чи враховувались ним при звільненні позивача ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. У своїх письмових заявах відповідач та третя особа зазначили, що: «Формулювання за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку в наказі наведено, як додаткову мотивацію причин звільнення [PERSON] ». проте із таким твердженням суд погодитися не може, оскільки звільнення працівника за пунктом 3 частини першої\~статті 40\~КЗпП України є самостійною підставою для звільнення, яка має бути застосована лише за наявності для того достатніх документально обґрунтованих підстав. Відтак суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні документально обґрунтовані підстави задля звільнення позивача саме за пунктом 3 частини першої\~статті 40\~КЗпП України через систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення. У наказі\~відповідача від 11.11.2019 року № 58 про прийняття [PERSON] на роботу посаду начальника відділу рекреації та благоустрою з 11.11.2019 року відсутня інформація щодо визначення робочого місця. У наказі Ужанського НПП від 20.07.2021 року № 11-к про звільнення [PERSON] з посади не вказано день і час прогулу позивача, хоча така інформація в ньому має бути присутня. Крім того, свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили у судовому засіданні, що 24\~червня 2021\~року позивач перебував на своєму робочому місці у офісному приміщенні за адресою: [ADDRESS] , потім їздив до суду і повернувся знову на роботу. З огляду на викладене суд, встановивши, що Ужанський національний\~природний парк не визначив відповідно до\~статті 29 КЗпП України\~робоче місце [PERSON] , дійшов висновку, що самого факту прогулу також немає, оскільки не може бути поставлено в провину працівнику відсутність на робочому місці, місцезнаходження якого не було повідомлено. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 03 лютого 2021 року у справі № 278/1232/18. Вищезазначені обставини в сукупності, на переконання суду, є беззаперечними підставами для визнання звільнення позивача за п. 3 ст. 40 КЗпП України та п. 4 ст. 40 КЗпП України таким, що відбулося без законних на те підстав, відтак позивач має бути поновлений на попередній роботі. Враховуючи наявність підстав для задоволення позовних вимог у зв`язку з незаконністю звільнення [PERSON] , що є достатньою підставою для захисту порушеного права у сфері трудових відносин шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення цього права (поновлення на роботі), суд не вбачає необхідності надавати правову оцінку іншим аргументам позовної заяви. Оцінюючи\~заяву\~представника відповідача\~про\~застосування\~строків\~позовної\~давності,\~суд\~\~\~виходить \~з \~наступного.\~ Статтею 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Судом встановлено, що в день звільнення 20.07.2021 року позивача не було ознайомлено з наказом про звільнення та не вручено копію наказу про звільнення, з огляду на те, що [PERSON] хворів та знаходився на амбулаторному лікуванні в «Ужгородському міському центрі ПМСД» з 16 липня 2021 року\~по 31 липня 2021\~року\~ включно, доказів протилежного суду не надано. Суд відхиляє твердження представника відповідача про те, що позивач [PERSON] шляхом поштового відправлення від 20 липня 2021 року одержав копію наказу від 20 липня 2021 року № 11-к про звільнення, який був відправлений рекомендованим листом із повідомленням про вручення за адресою його місця проживання: [ADDRESS] , що підтверджено копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 22.07.2021 року № 88005 0664392 4, з огляду на те, що: позивач зареєстрований за іншою адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту [PERSON] [NUMBER] , яку зазначив і у цій позовній заяві, і яка є єдиною належною адресою задля його повідомлення; відсутній опис документів, які були відправлені на адресу позивача [PERSON] у цьому рекомендованому листі, що унеможливлює достовірне встановлення судом направлення відповідачем саме копії наказу про звільнення позивачу [PERSON] . Позивач наполягає на тому, що він отримав від голови ради трудового колективу Заяць М.В. документи щодо нього, у тому числі наказ № 11-к від 20.07.2021 року про його звільнення, які 07.06.2022 року вона отримала від журналіста газети «Журналісти проти корупції» [PERSON] . Цей факт не спростований відповідачем належними та допустимими доказами. Позивач звернувся до суду із цим позовом 23 червня 2022 року, тобто із дотриманням строків, встановлених статтею 233 КЗпП України, - тобто у місячний строк з дня 07.06.2022 року, коли він дізнався про порушення свого права та вручення йому копії наказу про звільнення. З урахуванням\~ всіх\~обставин справи,\~суд вважає,\~що трудове\~право \~позивача порушено,\~строк,\~встановлений ст.\~233\~КЗпП України\~позивачем не\~пропущено,\~а відтак\~не\~виявлено\~підстав\~для\~застосування\~строків\~позовної\~давності\~ за\~заявою\~представника\~ відповідача. Частиною 1\~ст. 235 КЗпП України\~передбачено, що в разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог\~Закону України "Про запобігання корупції"\~іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. За змістом ч. 2, 4, 7\~ст. 235 КЗпП України\~при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. У разі затримки видачі копії наказу (розпорядження) про звільнення з вини роботодавця працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Як зазначено у ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені\~статтею 116\~цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений\~частиною першою\~цієї статті. Згідно постанови від 08.02.2022 р. у справі № 755/12623/19, Велика Палата Верховного Суду\~відступила від висновку\~об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеного у\~постанові від 10 жовтня 2019 року у справі N 369/10046/18\~(провадження N 61-9664сво19) задля формування єдиної судової практики щодо застосування частини другої\~статті 233 КЗпП України\~до вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у разі визнання звільнення незаконним та поновлення працівника на роботі, що передбачений частиною другою\~статті 235 КЗпП України. Середній заробіток за час вимушеного прогулу, передбачений частиною другою\~статті 235 КЗпП України\~та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, визначений\~статтею 117 КЗпП України\~мають різну правову природу. Середній заробіток за частиною другою\~статті 235 КЗпП України\~за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин, оскільки особа поновлюється на роботі з дня звільнення, тобто вважається такою, що весь цей час перебувала в трудових відносинах. Середній заробіток за\~статтею 117 КЗпП України\~за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій) та є своєрідною санкцією для роботодавця за винні дії щодо порушення трудових прав найманого працівника. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати. Спір про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який виник у зв`язку з незаконним звільненням працівника, який був позбавлений можливості виконувати роботу не з власної вини, є трудовим спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про працю та про оплату праці. За пред`явлення вимоги про стягнення середнього заробітку, передбаченого частиною другою\~статті 235 КЗпП України, позивачі звільняються від сплати судового збору в усіх судових інстанціях на підставі\~пункту 1 частини першої статті 5 Закону N 3674-VI. Працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення цього середнього заробітку без обмеження будь-яким строком згідно з частиною другою\~статті 233 КЗпП України\~та не позбавлений права після ухвалення судового рішення про поновлення його на роботі в подальшому звернутися до суду із позовом про стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначеного частиною другою статті 235 КЗпП України. Згідно праової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 05.08.2020 р. у справі № 686/20491/18, за порушення трудових прав працівника при одному звільненні неможливе одночасне застосування стягнення середнього заробітку як за\~статтею 117 КЗпП України, так і за\~статтею 235 КЗпП України. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої\~статтею 117 цього Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Крім того, відповідно до частини 5\~статті 235 КЗпП України\~у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Отже, положеннями\~статей 117,\~235 КЗпП України\~передбачена відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за час одного й того ж прогулу працівника для компенсації йому втрат від неотримання зарплати чи неможливості працевлаштування. Однак за порушення трудових прав працівника при одному звільненні неможливе одночасне застосування стягнення середнього заробітку як за\~ст. 117 КЗпП України, так і за\~ст. 235 КЗпП України, тобто подвійне стягнення середнього заробітку, оскільки це буде неспівмірно з правами працюючого працівника, який отримує одну заробітну плату. При цьому заслуговують на увагу доводи касаційної скарги в частині періоду стягнення середнього заробітку з урахуванням того, що трудову книжку позивачка отримала 30 травня 2018 року, а 05 червня 2018 року їй виплачено компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки. Період, за який слід стягнути середній заробіток, становить з 26 лютого до 05 червня 2018 року включно, тобто 67 днів, а не 62 дні, як зазначили суди. Як зазначено у ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Позивач згідно із останніми уточненими вимогами просить суд: - стягнути з Ужанського національного природного парку (код в ЄДРПОУ 30104729, юридична адреса: вул. Шевченка, 27 смт. Великий Березний, Закарпатська обл., 89000) на користь [PERSON] (Реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21.07.2021 року по дату ухвалення рішення суду у сумі 459 373 грн. 50 коп. (чотириста п`ятдесят дев`ять тисяч триста сімдесят три грн. 50 коп. з урахуванням податків); - стягнути з Ужанського національного природного парку на його користь згідно листка непрацездатності АЛВ № 566635 від 16.07.2021 р. за період хвороби із 16.07.2021 р. по 30.07.2021 р. (включно) суму не виплачених лікарняних у розмірі: 18 469 грн. 60 коп.; - стягнути з Ужанського національного природного парку на його користь заборгованість по заробітній платі за червень 2021 р. у розмірі 24 830 грн. 99 коп.; - стягнути з Ужанського національного природного парку на його користь компенсацію за невикористані дні відпустки у сумі 62 334 грн. 90 коп.; - стягнути з Ужанського національного природного парку на його користь середній заробіток за весь період затримки розрахунку при звільненні по день ухвалення судового рішення у сумі 459 373 грн. 50 коп. (чотириста п`ятдесят дев`ять тисяч триста сімдесят три гри. 50 коп. з урахуванням податків); Таким чином позивач просить суд стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21.07.2021 року по дату ухвалення рішення суду у сумі 459 373 грн. 50 коп., тобто за час, який перевищує один рік, що суперечить вимогам ч. 2\~ст. 235 КЗпП України, та середній заробіток за весь період затримки розрахунку при звільненні по день ухвалення судового рішення у сумі 459 373 грн. 50 коп., тобто ним заявлені позовні вимоги про подвійне стягнення середнього заробітку за порушення трудових прав працівника при одному звільненні. Проте, з урахуванням викладеного, позивачу має бути виплачений відповідачем лише один середній заробіток за час вимушеного прогулу за період із 21.07.2021 року по 21.07.2022 року, тобто за один рік в межах строку, встановленого ч. 2 ст. 235 КЗпП України, оскільки за порушення трудових прав працівника при одному звільненні неможливе одночасне застосування стягнення середнього заробітку як за\~ст. 117 КЗпП України, так і за\~ст. 235 КЗпП України, тобто подвійне стягнення середнього заробітку, оскільки це буде неспівмірно з правами працюючого працівника, який отримує одну заробітну плату. Порядок розрахунку середнього заробітку регулюється Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 08.02.1995\~року №\~100 далі по тексту - Постанова КМ). Відповідно до п. 2 Постанови КМ в даному випадку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку. Згідно п. 5 Постанови КМ нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Пунктом 8 Постанови КМ передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У пункті 164.6 статті 164 Податкового кодексу України (далі - ПК України), яка визначає базу оподаткування, зазначено, що під час нарахування доходів у формі заробітної плати база оподаткування визначається як нарахована заробітна плата, зменшена на суму страхових внесків до Накопичувального фонду, а у випадках, передбачених законом, - обов`язкових страхових внесків до недержавного пенсійного фонду, які відповідно до закону сплачуються за рахунок заробітної плати працівника, а також на суму податкової соціальної пільги за її наявності. Системний аналіз пункту 3 Порядку N 100 та пункту 164.6 статті 164 ПК України дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як заборгованість із заробітної плати та/або середній заробіток за час вимушеного прогулу, обчислюється без віднімання сум податків і зборів. Податки і збори із присудженої за рішенням суду суми заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із цієї суми при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума зменшується на суму податків і зборів. При цьому відрахування податків і обов`язкових платежів із середнього заробітку за час вимушеного прогулу не погіршує становище працівника, якого поновлено на роботі, оскільки за цей період у разі перебування на посаді працівник отримував би заробітну плату, із якої також відраховувались би податки і збори. Відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу (за загальним правилом 18 відсотків). Таким чином, якщо юридична особа відшкодовує (виплачує) на користь фізичної особи середній заробіток за час вимушеного прогулу, то ця особа, виступаючи щодо такої фізичної особи податковим агентом, зобов`язана (у випадках, передбачених ПК України) утримати і перерахувати податок із суми такого доходу. Аналогічний правовий висновок зроблений Верховним Судом у подібних правовідносинах у постановах від 18 липня 2018 року у справі N 359/10023/16-ц та від 07 жовтня 2020 року у справі N 523/14396/19. З матеріалів справи вбачається, а саме з довідки про отримання заробітної плати від ОМС Ужанський національний природний парк від 10.06.2022 року № 3534 (а.с. 66 67, т. 1) що виплачена заробітна плата [PERSON] за останні два повні місяці роботи, що передували звільненню - березень і квітень 2021 року, складала: Квітень 2021 року 19 988,95 грн., відповідно нараховано 24\~830,99 грн.; Травень 2021 року 19 988,95 грн., відповідно нараховано 24\~830,99 грн. Кількість робочих днів у квітні 2021 року складала 22 робочих дні, а у травні 2021 року 18 робочих днів, а всього 40 робочих днів. Таким чином середньоденна заробітна плата позивача [PERSON] за два останні повні місяці роботи, що передували звільненню становить 1\~241,55 грн. ((24830,99 грн. + 24\~830,99 грн.)/40 робочих днів). Суд також приймає до уваги, що відповідно до ч. 5 ст. 235 КЗпП України\~у разі затримки видачі копії наказу (розпорядження) про звільнення з вини роботодавця працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Відтак, з урахуванням того факту, що судом встановлено факт невручення у день звліьнення та у подальшому належним чином копії наказу про звільнення [PERSON] саме з вини роботодавця через зазначення невірної адреси та відстуність опису вкладення до рекомендованого листа, що унеможливлює ідентифікацію його змісту, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за весь період вимушеного прогулу, тобто з 21.07.2021 року по 09.03.2023 року. Кількість робочих днів за період з 21.07.2021 року по 09.03.2023 року становить: липень 2021 року 8 робочих днів; серпень 2021 року 21 робочий день; вересень 2021 року 22 робочих дні; жовтень 2021 року 20 робочих днів; листопад 2021 року 22 робочих дні; грудень 2021 року 22 робочих дні; січень 2022 року 19 робочих днів; лютий 2022 року 20 робочих днів; березень 2022 року 23 робочих дні; квітень 2022 року 21 робочий день; травень 2022 року 22 робочих дні; червень 2022 року 22 робочих дні; липень 2022 року 21 робочий день; серпень 2022 року 23 робочих дні; вересень 2022 року 22 робочих дні; жовтень 2022 року 21 робочій день; листопад 2022 року 22 робочих дні; грудень 2022 року 22 робочих дні; січень 2023 року 22 робочих дні; лютий 2023 року 20 робочих дні, березень 2023 року 7 робочих днів, а всього 422 робочих дні. Відтак, розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 21.07.2021 року по 09.03.2023 року, згідно вимог ч. 2, 5\~ст. 235 КЗпП України, складає: 422 робочих дні * 1\~241,55 грн. = 523\~934,10 грн. з наступним утриманням і перерахуванням податків і обов`язкових платежів із суми такого доходу, які і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно з позовними вимогами, позивач [PERSON] також просить суд стягнути з з відповідача компенсацію за невикористані дні відпустки за 2020 рік 35 днів та 2021 рік 19 днів, а всього за 54 дні у сумі 62 334 грн. 90 коп., не виплачену суму лікарняних у розмірі 18 469 грн. 60 коп. згідно листка непрацездатності АЛВ № 566635 від 16.07.2021 р. за період хвороби із 16.07.2021 р. по 30.07.2021 р. (включно) та заборгованість по заробітній платі за червень 2021 р. у розмірі 24 830 грн. 99 коп. Відповідачем не було надано належних доказів на спростування доводів позивача щодо не проведення з ним розрахунку за дні невикористаної відпустки, лікарняних у\~розмірі 18\~469\~грн.\~60\~коп.\~згідно листка\~непрацездатності АЛВ\~№ 566635\~від 16.07.2021\~р.\~за період\~хвороби із\~16.07.2021\~р.\~по 30.07.2021\~р.\~(включно)\~та заробітної\~плати за\~червень 2021\~р.\~у розмірі\~24\~830\~грн.\~99\~коп. У наказі про звільнення взагалі не зазначено про нарахування і виплату [PERSON] компенсації за невикористані дні відпустки. При цьому, саме на відповідача покладається обов`язок надання доказів щодо використання/невикористання позивачем відпустки, нарахування по листку непрацездатності, оскільки у його розпорядженні, як роботодавця мають знаходитися відповідні документи (накази про надання відпустки, розрахункові відомості та виписки з рахунку про перерахування нарахованих сум). Крім того, відповідачем не було подано жодного доказу на спростування вимог позивача, окрім як вказівки у відзиві на позов на те, що відповідно до відомості нарахування розрахункових сум, відрахувань та податків, пов`язаних із ними за липень 2021 року № 4 при звільненні [PERSON] . Ужанським національним природним парком проведено з таким остаточний розрахунок та здійснено виплату заробітної плати, заборгованість щодо виплати відсутня. При цьому будь які належні та допустимі докази на підтвердження проведених нарахувань та їх виплату суду не надані. Оскільки відповідачем не спростовані вищевказані доводи позивача щодо розміру суми компенсації за невикористану відпустку, суми оплати за листком непрацездатності та заборгованості по заробітній платі за червень 2021 р. у розмірі 24 830 грн. 99 коп., суд приймає до уваги наведений позивачем розрахунок цих сум (з огляу також на той факт, що роботодавцем вчасно не був поданий розрахунок виплат по листку непрцездатності до Пенсійного фонду України за дні, які перевищують 5 днів, які підлягають оплаті роботодавцем), на підставі чого приходить до висновку, що ці вимоги є обґрунтованими у загальній сумі 105\~635,49 грн. та підлягають задоволенню. Судом також враховується, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. З огляду на викладене решта доказів судом не описується, оскільки вони безпосередньо не стосуються цієї справи. Відповідно до\~п.\~2,\~4\~ч.\~1,\~ч.\~2\~ст.\~430\~ЦПК України\~суд допускає\~негайне виконання\~рішень у\~справах про: присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. Суд, ухвалюючи рішення, може допустити негайне його виконання у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті. З урахуванням викладеного, та у відповідності до ч. 7 ст. 235 КЗпП України суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення в частині поновлення на роботі позивача, як незаконно звільненого працівника, а також присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. У відповідності до ст. 7 Закону України «Про судовий збір» суд вважає за необхідне повернути повністю з Державного бюджету України позивачеві помилково сплачений судовий збір у розмірі 3\~073,00 грн. за квитанцією АТ «Комінвестбанк» № 4481830010 від 18.08.2022 року, оскільки позивач повністю звільнений від сплати судового збору у цій справі. На підставі викладеного,

Outcome: partial