Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-21 00:00:00

29 листопада 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на частину домоволодіння , що розташоване за адресою [ADDRESS] з відповідними господарчими та побутовими спорудами. Стислий виклад позиції позивача. [INFO] померла цивільна дружина позивача [PERSON] , яка на випадок своєї смерті лишила заповіт, в якому все майно, що буде належати їй на час смерті заповідала [PERSON] та [PERSON] . На свою частину спадщини позивач отримав свідоцтво про право на спадщину. Однак відповідач своїм правом на прийняття спадщини не скористався, із заявою про прийняття спадщини не звертався. Тому позивач звернувся із заявою про отримання іншої частини спадщини, однак нотаріусом було відмолено у вчиненні нотаріальної дії через пропуск строку на прийняття спадщини. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії. Ухвалою судді від 03 грудня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 16 вересня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 27 червня 2022 року на адресу суду надійшла спадкова справа №43/2020. 12 серпня 2022 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити. 22 лютого 2023 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки не повідомив, своїм правом на подання відзиву не скористався. Фактичні обставини встановлені судом. [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сім`єю. 09.12.2019 [PERSON] на випадок своєї смерті склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Яровою Н.Г., яким все своє майно рухоме та нерухоме, яке буде належати їй на день смерті, у повному обсязі та без будь-яких винятків, заповіла [PERSON] та [PERSON] . (а.с. 9) [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, видане 15.10.2020 Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом ДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Після її смерті відкрилася спадщина на домоволодіння [ADDRESS] . Як встановлено, частини домоволодіння належали [PERSON] , а частина належала її померлому чоловікові, спадщину від якого вона прийняла спадщину, проте не оформила її. [PERSON] звернувся після смерті [PERSON] до приватного нотаріуса та в подальшому отримав 18.05.2021 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 3/8 частину домоволодіння [ADDRESS] та 29.09.2021 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину домоволодіння [ADDRESS] . Право власності на частину домоволодіння [ADDRESS] зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за позивачем [PERSON] . Як вбачається з матеріалів спадкової справи інший спадкоємець [PERSON] також звертався до нотаріуса для прийняття своєї частини спадщини, проте йому було відмовлено через пропуск строку встановлено ст. 1270 ЦК України на прийняття спадщини. Враховуючи, що [PERSON] не отримав свідоцтва про право на спадщину на іншу частину домоволодіння, позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини на таку частину домоволодіння. Постановою приватного виконавця Ярової Н.Г. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Норми права застосовані судом. Згідно ст.ст. 41,55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Статтею 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя\~статті 46 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України). Відповідно до ст. 67 ЗУ «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За правилами\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який на час відкриття спадщини не проживав разом зі спадкодавцем, для прийняття спадщини має подати в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 ст. 1272 ЦК України передбачено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч.1 ст. 1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка спадщини, яку він мав право прийняти , переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. У своїй постанові від 26.10.2020 по справі №132/3826/18 Верховний Суд зазначив, що за наявності заповіту на все майно правило частини другої статті 1223 ЦК України застосовується у разі неприйняття спадщини або відмови від спадщини усіма спадкоємцями за заповітом. Верховний суд зазначає, що посилання у частині другій статті 1223 ЦК на те, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування у разі неприйняття спадщини або відмови від прийняття спадщини спадкоємцями за заповітом необхідно розуміти як таке, що належить цим особам у разі неприйняття спадщини або відмови від її прийняття усіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Мотиви та висновки суду. В ході судового розгляду встановлено, що відповідач [PERSON] звертався до нотаріуса за отриманням свідоцтва на спадщину та йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної з підстав пропуску строку передбаченого ст. 1270 ЦК України. Таку постанову він отримав 11 червня 2021 року та не оскаржував, з позовом про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини не звертався. А отже вважається таким, що не прийняв спадщину. В свою чергу позивач свою частину домоволодіння успадкував та зареєстрував у встановленому законом порядку. Оскільки інших спадкоємців за заповітом немає, відповідач своїм правом на прийняття спадщини не скористався, крім того, твердження позивача викладені в позові не спростував, постановою приватного нотаріуса визнаний таким, що не прийняв спадщину, а отже [PERSON] має право на прийняття спадщини за заповітом на частину домоволодіння [ADDRESS] . У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім витрати на сплату судового збору в сумі 3356,25 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved