Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з заявою про розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя, в якому просили розірвати шлюб між ними, [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 14 травня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №565; малолітніх дітей залишити на проживання з батьком у відповідності до укладеного Договору «Про визначення місця проживання дітей та участь батьків у їх вихованні» від 25.01.2023 року. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20.02.2023 року закрито провадження у справі за заявою [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя в частині вимог про залишення малолітніх дітей на проживання з батьком у відповідності до укладеного Договору «Про визначення місця проживання дітей та участь батьків у їх вихованні» від 25.01.2023 року. Представником заявників подано клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Просив заяву задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, Судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] сторони зареєстрували шлюб 14 травня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №565. У шлюбі народились діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Заявниками у приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Дуб`як І.М. посвідчено договір про визначення місця проживання дітей та участі батьків у їх вихованні від 25.01.2023 року, де місцем проживання дітей батьки визначили місце проживання батька за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). У відповідності до ч.3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч.1. ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з положеннями п.3 ч.2 ст.18, ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. В поданій до суду спільній заяві заявники посилаються на те, що сумісне життя між ними не склалось, вони віддалилися один від одного, почуттів не залишилось, шлюб існує формально, у зв`язку з чим вони за спільною згодою звернулися до суду. В ході розгляду справи за змстоім спільної заяви заявників Судом встановлено, що за час сімейного життя у них склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання та продовження шлюбних відносин, втрачено взаєморозуміння, заявники сімейних відносин не підтримують, разом не проживають, втрачено почуття любові, спільного господарства не ведуть, подальше збереження шлюбних відносин суперечить їх інтересам. При зазначених обставинах Суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалася і шлюб існує формально. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей». На примирення заявники не згідні. Як зазначено у поданій до суду заяві, жодних підстав та умов для примирення у них немає. Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено, що шлюб між заявниками носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, примиритися вони не бажають, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а збереження шлюбу є недоцільним. Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено, що за твердженнями сторін збереження їх сім`ї є неможливим, примиритися вони не бажають, а тому є підстави для розірвання шлюбу. У порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,

Outcome: approved