Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-08 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Мірошниченко М.В. звернулась в суд з вищевказаним позовом посилаючсь на те, що відповідно до договору обміну нерухомості від 06 травня 2003 року вона позивач став новим власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Договір обміну нерухомості був зареєстрований на товарній біржі «Українська». Сторони свої зобов`язання за договором виконали, претензій один до одного не мають. Позивач зареєстрував право приватної власності на придбану квартиру в КП «Криворізьке БТІ», заселився та зареєструвався в ній. На початку листопада 2022 року у позивача виникла необхідність у продажі вказаної квартири, однак він дізнався від нотаріуса, що договір укладений в порушення вимог законодавства, оскільки нотаріально не посвідчений. Просить поновити строк звернення до суду з даним позовом, визнати дійсним та виконаним вказаний договір обміну нерухомості, укладений 06.05.2003 між позивачем і відповідачами. Посвідчити договір нотаріально на даний час неможливо, оскільки на час укладення договору діти відповідачів були неповнолітніми. Усі умови договору виконані, кошти нею були сплачені. \~ \~ \~ \~Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату і час розгляду справи повідомлені своєчасно і належним чином. Представник позивача [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Від відповідача [PERSON] надійшла заява, відповідно до якої позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову, просить розглянути справу без її участі. Також надала копію свідоцтва про смерть [PERSON] , який помер [INFO] . Інші відповідачі про причини неявки не повідомили, відзив на позов не надали. Представник третьої\~особи про причини неявки суд не повідомив, пояснень щодо позову не надав. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників провадження по наявним у справі доказам. Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України\~у разі\~неявки в\~судове засідання\~всіх учасників\~справи фіксування\~судового процесу\~за допомогою\~звукозаписувального технічного\~засобу не\~здійснюється. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 січня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у даній справі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. 06 травня 2003 року на Українській товарній біржі укладено договір обміну нерухомості, відповідно до якого [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , який діяв від свого імені з дозволу батьків (сторона 1) та [PERSON] (сторона 2) обміняли належні їм об`єкти нерухомості: квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] . Зазначений договір, відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року, зареєстровано на товарній біржі, реєстраційний номер 138186 від 06 травня 2003 року (а.с.4). 22\~травня 2003\~року в\~КП Криворізьке\~бюро технічної\~інвентаризації» зареєстровано\~право приватної\~ власності\~ [PERSON] \~на придбану\~квартиру [ADDRESS] ,\~ що\~підтверджується витягом\~про реєстрацію\~право власності\~на нерухоме\~майно та\~довідкою \~КП \~«Криворізьке районне\~бюро технічної\~інвентаризації» ДОР»\~№198871\~від 28.11.2022 (а.с.5,6). Позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.13), уклав договори з комунальними підприємствами на постачання комунальних послуг (а.с.7-9). Також встановлено, що відповідач [PERSON] помер [INFO] , актовий запис №740, відповідач [PERSON] визнала позовні вимоги. Встановленим в судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини щодо належного оформлення договору обміну нерухомості. Статтею 41 Конституції України\~встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Як передбачено ч.3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до п. 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Суд вважає, що оскільки спірні правовідносини щодо набуття квартири у власність позивачем виникли у 2003 році, відповідно до п. 4\~Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, до них належить застосувати положення\~ЦК УРСР 1963 року, чинного на час їх виникнення. За змістом ст. ст.8, 128, 153 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Відповідно до ст.ст.\~241,\~242 ЦК\~УРСР за\~договором міни\~ між\~ сторонами\~ провадиться\~ обмін\~ одного\~майна на\~інше. Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує. До договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін. \~ \~ \~ \~Як передбачалось ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). \~ Разом з тим, статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» №1954-12 від 10.12.1991 року (в редакції чинної на час укладення договору) передбачалось, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню та вважалися укладеними з моменту їх реєстрації на біржі. Приписами ч.2\~ст.47 ЦК УРСР 1963 року, яка діяла на момент укладання угоди, визначено, що якщо відбулося повне або часткове виконання угоди, що потребує нотаріального посвідчення, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати таку угоду дійсною. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення угоди не вимагається. Аналогічне положення містить ч. 2\~ст. 220 Цивільного кодексу України\~(в редакції 2003 року, який набрав чинності з 1 січня 2004 року), а саме: якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Частина друга\~ст. 47 ЦК УРСР\~в редакції 1963 року і частина друга\~ст. 220 ЦК України\~застосовується до правовідносин у разі, коли сторони уклали правочин, зміст якого відповідав волі сторін, і лише форма його укладання не відповідала встановленим законом вимогам. В укладеному\~договорі обміну\~нерухомості сторони\~повністю погодили\~усі істотні\~умови,\~всі зобов`язання\~за цим\~договором виконані\~в повному\~обсязі,\~згідно договору\~різницю в\~цінах між\~об`єктами нерухомості\~сторони сплатили\~ще до\~прийняття цього договору та в подальшому [PERSON] зареєстрував придбану квартиру на своє ім`я в КП ДОР «Криворізьке БТІ». Реєстрація договору купівлі-продажу нерухомості на товарній біржі не суперечила діючому на час його укладання законодавству та не вимагала нотаріального посвідчення. Однак відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири перешкоджає позивачу у здійсненні права розпорядження своїм майном. Також встановлено, що відповідач [PERSON] визнає позовні вимоги в повному обсязі, нотаріальне посвідчення договору на даний час не можливе, оскільки один із підписантів договору помер. Відповідно до ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Оскільки укладення договору відповідало волі сторін, останні повністю виконали умови договору обміну нерухомості, позивач набув право власності на спірний об`єкт нерухомості, правомірно володіє ним, договір не визнавався недійсним, а тому порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання договору обміну нерухомості від 06.05.2003 дійсним та виконаним. Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved