Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

У червні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс» (далі по тексту - позивач) звернулось до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), в якій позивач просить: - стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс» заборгованість за Договором №15-10-20-01-Д надання кошті у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту від 15 жовтня 2020 року у сумі 186 625,83 грн, з яких: заборгованість за тілом кредита - 163 100,00 грн., заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом - 23 525,83 грн., а також проценти за неправомірне користування кредитом у сумі 300 000,00 грн. та штраф за порушення умов Договору застави транспортного засобу від 07 вересня 2021 року - 60 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 15 жовтня 2020 року відповідач звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс» щодо можливості отримання ним кредиту у сумі 115 000,00 грн. Відповідача було проінформовано про умови надання фінансової послуги та їх вартість, порядок сплати податків і зборів за рахунок фізичної особи в результаті отримання фінансової послуги, правові наслідки та порядок здійснення розрахунків. 15 жовтня 2020 року споживачу було надано паспорт споживчого кредиту №15-10-20-01-Д та між сторонами укладено договір №15-10-20-01-Д про надання коштів у позику, за яким позивач надав у позику відповідачу грошові кошти в сумі 118 200,00 грн на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 60% річних та інші нараховані суми на умовах та в строки, встановлені договором, тип процентної ставки - фіксована. Відповідно до пункту 1.5 договору №15-10-20-01-Д кредит надано строком на шість місяців від дати отримання,з 15 жовтня 2020 року по 14 квітня 2021 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним вище договором, сторони 15 жовтня 2021 року уклали договір застави транспортного засобу, за яким відповідач передав у заставу позивачу транспортний засіб марки Subaru, моделі Legasy Outback, рік випуску 2011, колір - сірий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , тип загальний легковий загальний універсал - В, дата першої реєстрації - 13 липня 2011 року, дата реєстрації - 06 листопада 2019 року, зареєстрований ТСЦ 8044, що належить заставодавцю на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого 06 листопада 2019 року. Обтяження відповідно до умов договору застави було зареєстровано в Держаному реєстрі обтяжень рухомого майна 19 жовтня 2020 року за №28204879. Крім того, у позові зазначено, що відповідач згідно договору ДО 15-10-20-01-Д про надання послуг від 15 жовтня 2020 року отримав послугу вартістю 3200,00 грн з діагностики встановленого на автомобілі обладнання для стеження за місцезнаходженням автомобіля. Позивач виконав свої зобов`язання за договором та перерахував на розрахунковий рахунок відповідача кредитні кошти у розмірі 115000,00 грн та 3200,00 грн. 21 квітня 2021 року відповідач звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс» з заявою в якій просив збільшити суму кредиту на 20 400,00 грн та продовжити строк користування кредитом до 9 місяців з датою повернення - 15 липня 2021 року, у зв`язку з чим між сторонами укладено договір №1 про внесення змін та доповнень до Договору №15-10-20-01-Д від 21 квітня 2021 року надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кошти у розмірі 20 400,00 грн, а загальна сума неповернутої позики становить 138 600,00 грн, строк кредитування продовжений до 15 липня 2021 року. У зв`язку з укладенням договору №1, 21 квітня 2021 року між сторонами було укладено договір про внесення змін №1 до Договору застави транспортного засобу. Позивач виконав свої зобов`язання за договором та перерахував на розрахунковий рахунок відповідача кредитні кошти у розмірі 20 400,00 грн. Крім того, 07 вересня 2021 року відповідач звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс» з заявою в якій просив збільшити суму кредиту на 24 500,00 грн та продовжити строк користування кредитом до 9 місяців з датою повернення - 15 листопада 2021 року, у зв`язку з чим між сторонами укладено договір №2 про внесення змін та доповнень до Договору №15-10-20-01-Д від 07 вересня 2021 року надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кошти у розмірі 24 500,00 грн., а загальна сума неповернутої позики становить 163 100,00 грн., строк кредитування продовжений до 15 листопада 2021 року. У зв`язку з укладенням договору №2, 07 вересня 2021 року між сторонами було укладено договір про внесення змін №2 до Договору застави транспортного засобу. Позивач виконав свої зобов`язання за договором та перерахував на розрахунковий рахунок відповідача кредитні кошти у розмірі 24 500,00 грн., з яких 3000,00 грн. - оплата приватному нотаріусу за вчинення нотаріальних послуг. На виконання умов договору №15-10-20-01-Д відповідач здійснював платежі: 17 листопада 2020 року, 18 грудня 2020 року, 22 січня 2021 року, 22 лютого 2021 року, 16 березня 2021 року та 21 квітня 2021 року по 5910,00 грн., 18 травня 2021 - 6726,00 грн., 23 червня 2021 року, 16 липня 2021 року та 07 вересня 2021 року по 6930,00 грн. В подальшому, як зазначено у позові, відповідач свої зобов`язання за договором не виконував, внаслідок чого станом на 17 червня 2022 року виникла заборгованість в розмірі 186 625,83 грн., з яких: 163 100,00 грн. - сума кредиту, 23 525,83 грн. - проценти. Також, позивач в позовній заяві зазначає, що має право на отримання процентів за неправомірне користування кредитом у розмірі 720%, що складає 300 000, 00 грн. Крім того, позивач вказує й про те, що відповідачем порушено пункти 3.3.1, 3.3.5 умов договору застави транспортного засобу, оскільки останній не передав предмет застави на зберігання позивачу після порушення умов Договору позики, що мало місце 15 листопада 2021 року, шляхом доставки предмету застави у місце, визначене позивачем; відповідач не виконував свій обов`язок щодо доставки щомісяця предмета застави для огляду позивачем, у зв`язку з чим позивачем нараховано штраф у розмірі 30% від вартості предмета застави - 60 000,00 грн. Вказані вище обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 липня 2022 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Митрофанову А.О. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 11 липня 2022 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснити її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 10 січня 2023 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду до суті в порядку загального позовного провадження. В судове засідання 02 березня 2023 року представник позивача не з`явився, надав суду письмову заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання 02 березня 2023 року не з`явився, відповідно до довідки поштового відділення, судова повістка повернута на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Так, відповідно до пункту 3 частини 7 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Тобто, відповідач вважається належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання. Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням частини 1 статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. 15 жовтня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс» та [PERSON] укладений договір № 15-10-20-01-Д надання коштів у позику, в тому числі, і на умовах фінансового кредиту на суму 118 200,00 грн, із сплатою процентів за користування кредитом - 60% річних та інших сум (штрафів, пені, інших нарахувань, передбачених договором), на 6 місяців, строком з 15 жовтян 2020 року по 14 квітня 2021 року, згідно з графіком розрахунків (пункти 1.1., 1.5. договору). В рахунок забезпечення виконання [PERSON] умов договору від 15 жовтня 2020 року укладено договір застави транспортного засобу, відповідно до умов умовами якого останній передав транспортний засіб легковий автомобіль марки транспортний засіб марки Subaru, моделі Legasy Outback, рік випуску 2011, колір - сірий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , тип загальний легковий загальний універсал - В, дата першої реєстрації - 13 липня 2011 року, дата реєстрації - 06 листопада 2019 року, зареєстрований ТСЦ 8044, що належить заставодавцю на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого 06 листопада 2019 року. Згідно з умовами договору застави [PERSON] зобов`язаний доставляти предмет застави для огляду; без письмової згоди позивача предмет застави не має залишати межі Київської області, за невиконання чи неналежне виконання пунктів 3.3.1, 3.3.5, 3.3.6, 3.3.7, 3.3.8 договору застави сплатити штраф в розмірі 30 % від вартості предмета застави згідно пункту 2.2 та передати предмет застави на зберігання позивачу. Згідно Договору № ДО 15-10-20-01-Д про надання послуг від 15 жовтня 2020 року [PERSON] отримав послугу вартістю 3200,00 грн з встановлення на автомобіль обладнання, що ним орендовано згідно договору оренди обладнання №ОО 15-10-20-01-Д від 15 жовтня 2020 року, для стеження за місцезнаходженням автомобіля. Відповідач 15 жовтня 2020 року звернувся із заявою на отримання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту від Товариства з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс», в якій просив перерахувати 115 000,00 грн на розрахунковий рахунок та надав доручення на виплату, за рахунок отриманого кредиту 3 200,00 грн ФОП [PERSON] , як оплату за надання послуг по Договору про надання послуг №ДО 15-10-20-01-Д від 15 жовтня 2020 року. Товариство з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс» 15 жовтня 2020 року перерахувало на розрахунковий рахунок [PERSON] 115 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 2337 від 15 жовтня 2020 року та перерахувало ФОП [PERSON] 3 200,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №2341 від 15 жовтня 2020 року. 21 квітня 2021 року [PERSON] звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс» з заявою, в якій просив збільшити суму кредиту на 20 400,00 грн, продовжити строк користування кредитом від шести до дев`яти місяців, з кінцевою датою повернення 15 липня 2021 року. 21 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс» та [PERSON] укладено договір №1 про внесення змін та доповнень до договору №15-10-20-01-Д від 15 жовтня 2020 року про надання коштів у позику, відповідно до якого кредитодавцем позичальникові було надано грошові кошти в розмірі 20 400,00 грн, а сума неповернутої позики визначена сторонами 138 600,00 грн, з кінцевим строком повернення кредиту - 15 липня 2021 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань відповідача, які виникли з Договору №1 про внесення змін та доповнень до договору №15-10-20-01-Д надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідач та позивач уклали 21 квітня 2021 року Договір про внесення змін №1 до Договору застави транспортного засобу. Товариство з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс»21 квітня 2021 року видало [PERSON] 20 400,00 грн з каси готівкою, що підтверджується видатковим касовим ордером №196 від 21 квітня 2021 року. Крім того, 07 вересня 2021 року [PERSON] звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс» з заявою, в якій просив збільшити суму кредиту на 24 500,00 грн, продовжити строк користування кредитом від дев`яти до шістнадцяти місяців, з кінцевою датою повернення 15 листопада 2021 року. 07 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс» та [PERSON] укладено договір №2 про внесення змін та доповнень до договору №15-10-20-01-Д від 15 жовтня 2020 року про надання коштів у позику, відповідно до якого кредитодавцем позичальникові було надано грошові кошти в розмірі 24 500,00 грн, а сума неповернутої позики визначена сторонами 163 100,00 грн, з кінцевим строком повернення кредиту - 15 листопада 2021 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань відповідача, які виникли з Договору №2 про внесення змін та доповнень до договору №15-10-20-01-Д надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідач та позивач уклали 07 вересня 2021 року Договір про внесення змін №2 до Договору застави транспортного засобу, посвідчений приватний нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фоміною О.А. та зареєстрований в реєстрі №2677. Крім того, 07 вересня 2021 року відповідач звернувся із заявою на отримання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту від Товариства з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс», в якій просив видати через касу товариства 21 500,00 грн згідно договору №2 про внесення змін та доповнень до договору №15-10-20-01-Д від 07 вересня 2021 року готівкою та надав доручення на виплату, за рахунок отриманого кредиту 3 200,00 грн Фоміній О.П. , як оплату за вчинення нотаріальних послуг. Товариство з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс» 07 вересня 2021 року видало [PERSON] 21 500,00 грн з каси готівкою, що підтверджується видатковим касовим ордером №434 від 07 вересня 2021 року та за дорученням [PERSON] перерахувало на рахунок приватного нотаріуса Фоміної О.П. за вчинення нотаріальних послуг 3 000,00 грн, що підтверджується копією платіжного доручення №5944 від 07 вересня 2021 року. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору №15-10-20-01-Д від 15 жовтня 2020 року та укладених до договорів про внесення змін і доповнень до нього №1 від 21 квітня 2021 року та №2 від 07 вересня 2021 року, [PERSON] здійснював платежі, а саме: - 5910,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 19 від 17 листопада 2020 року; - 5910,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 38 від 18 - 5910,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 38 від 18 грудня 2020 року; - 5910,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 15 від 22 січня 2021 року; - 5910,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 38 від 22 лютого 2021 року; - 5910,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 55161912 від 16 березня 2021 року; - 5910,00 грн, що підтверджується прибутковим касовим ордером № 174 від 21 квітня 2021 року; - 6726,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 60987643 від 18 травня 2021 року; - 6930,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 27 від 23 червня 2021 року; - 6930,00 грн, що підтверджується прибутковим касовим ордером № 375 від 07 вересня 2021 року. В подальшому, позивачем умови договору №15-10-20-01-Д від 15 жовтня 2020 року та договорів №1 від 21 квітня 2021 року та №2 від 07 вересня 2021 року не виконувались, у зв`язку з чим у відповідача станом на 17 червня 2022 року виникла заборгованість у розмірі 186 625,83 грн, з яких: заборгованість за тілом кредита - 163 100,00 грн та заборгованість за процентами - 23 525,83 грн. Також, на виконання пункту 7.1. договору №15-10-20-01-Д від 15 жовтня 2020 року, відповідно до якого сторони дійшли згоди про те, що у випадку порушення позичальником графіку розрахунків (додатку №1 до даного договору), а саме: ненадходження планового щомісячного платежу в повному обсязі та в строки передбачені графіком розрахунків, з наступного дня кредит за договором автоматично визнається кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком відсотки за користування кредитом нараховуються в розмірі 720 відсотків річних за користування кредитом, позивачем відповідачу за період з 15 листопада 2021 року по 17 червня 2022 року нараховано відсотки за неправомірне користування кредитом у розмірі 300 000,00 грн. Згідно пункту 2.2. договору застави транспортного засобу від 07 вересня 2021 року, за взаємною згодою сторони оцінюють предмет застави в сумі 200 000,00 грн. Відповідно до підпункту 3.3.1 пункту 3.3. цього договору заставодавець зобов`язався негайно передати предмет застави на зберігання заставодержателя у разі порушення заставодавцем умов договору позики або цього договору, шляхом доставки предмету застави у місце, визначене заставодержателем, передати один комплект ключів та оригінал свідоцтва про державну реєстрацію предмету застави у володіння заставодержателя. Підпунктом 3.3.5 пункту 3.3. договору застави транспортного засобу передбачено, що заставодавець зобов`язався у тому числі не рідше ніж один раз на місяць доставити предмет застави за адресою: [ADDRESS] для огляду предмет застави заставодержателем. Згідно пункту 4.2. договору застави транспортного засобу від 07 вересня 2021 року за невиконання чи неналежне виконання будь-якого з пунктів, а саме: п. 3.3.1, 3.3.5, 3.3.6, 3.3.7, 3.3.8 цього заставодавець сплачує на користь заставодержателя штраф у розмірі 30% від вартості предмета застави згідно п. 2.2. цього договору та зобов`язується передати предмет застави на зберігання заставодержателю. Оскільки відповідачем порушено вимоги підпунктів 3.3.1 та 3.3.5 пункту 3.3. договору застави транспортного засобу від 07 вересня 2021 року, позивачем нараховано відповідачу суму штрафу у розмірі 30% від вартості автомобіля, що становить 60 000,00 грн. Зважаючи на наявність у відповідача заборгованості по договору№15-10-20-01-Д надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 15 жовтня 2020 року та порушення умов договору застави транспортного засобу від 07 вересня 2021 року, позивач звернувся до суду з цим позовом. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого. Положеннями статті 204 Цивільного кодексу (далі по тексту - ЦК України) встановлена презумпція правомірності правочину. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно частини 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно частини 1 статті 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до частини частини 3 статті 653 ЦК України в разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Відповідно частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Наведене в сукупності дозволяє дійти висновку, що між сторонами був укладений договір позики, в якому були погоджені сума кредиту, проценти за користування кредитними коштами, строк та порядок повернення коштів. Позивачем, надані докази на підтвердження обставин виконання ним договірних зобов`язань повністю, та докази часткового виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань. Відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором. Судом встановлено, що відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 17 червня 2022 року заборгованість перед позивачем становить 546 625,83 грн, з яких заборгованість за тілом кредита - 163 100,00 грн, заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом - 23 525,83 грн, а також проценти за неправомірне користування кредитом у сумі 300 000,00 грн та штраф за порушення умов Договору застави транспортного засобу від 07 вересня 2021 року - 60 000,00 грн Суд наголошує, що сторонами договору була визначена загальна сума неповернутої позики у розмірі 163 100,00 грн, яка за домовленістю сторін мала бути повернута відповідачем 15 листопада 2021 року. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження виконання відповідачем цього зобов`язання, у зв`язку з чим, суд вважає обгрунтованим вимогу позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тіло кредита у розмірі 163 100,00 грн. Вирішуючи питання про стягнення процентів за користування кредитом, суд виходить з наступного. Так, умовами договору від 15 жовтня 2020 року зі змінами, внесеними договорами № 1 та № 2 сторонами була погоджена сплата процентів за користування кредитом у 60% річних. Відповідачем, як вже було зазначено судом, були здійснені платежі в період з листопада 2020 року по листопад 2021 року. Матеріали справи не містять даних про здійснення відповідачем платежів в подальшому. Тобто, прострочення виконання відповідачем зобов`язання з повернення кредиту відбулось в період з 15 листопада 2021 року по 17 червня 2022 року. На переконання суду, вимога позивача щодо стягнення процентів в зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання відповідає статті 625 ЦК України, нарахування здійснене відповідно до умов договору, а тому сума нарахованих процентів у 23 525,83 грн правомірно пред`явлена до стягнення з боржника. Що стосується стягнення штрафу у розмірі 60 000, 00 грн, суд виходить з наступного. Як вже було зазначено судом, відповідно до умов договору застави транспортного засобу, за не виконання чи неналежне виконання будь-якого з пунктів, а саме: п.3.3.1, 3.3.5, 3.3.6, 3.3. цього договору заставодавець сплачує на користь заставодержателя штраф у розмірі 30% від вартості предмета застави. Так, у п.2.2. договору застави сторонами визначена вартість предмету застави в сумі 200000, 00 грн, розмір штрафу становить 60000,00 грн (200000,00 грн*30%=60000,00 грн). Питання відповідальності за невиконання умов договору застави визначені п.п.4.1 - 4.4 договору застави. Обов`язок застоводавця сплати на користь заставодержателя штраф у розмірі 30 % від вартості предмета застави визначений у п.4.3. договору застави у разі невиконання чи неналежного виконання пунктів 3.3.1, 3.3.5, 3.3.6, 3.3.8. Відповідно до підпункту 3.3.1 пункту 3.3. цього договору заставодавець зобов`язався негайно передати предмет застави на зберігання заставодержателя у разі порушення заставодавцем умов договору позики або цього договору, шляхом доставки предмету застави у місце, визначене заставодержателем, передати один комплект ключів та оригінал свідоцтва про державну реєстрацію предмету застави у володіння заставодержателя. Підпунктом 3.3.5 пункту 3.3. договору застави транспортного засобу передбачено, що заставодавець зобов`язався у тому числі не рідше ніж один раз на місяць доставити предмет застави за адресою: [ADDRESS] для огляду предмет застави заставодержателем. З матеріалів справи не вбачається, що відповідач виконав свій обов`язок щодо передачі предмета застави позивачу та доставляв транспортний засіб щомісячно позивачу для огляду. Тобто, позивачем доведено порушення відповідачем умов договору застави транспортного засобу. Разом з тим, відповідно до п.6-1 розділу IV Закону України «Про споживче кредитування» у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем. 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який продовжувався Указами Президента України № 133/2022 від 14 березня 2022 року, № 259/2022 від 18 квітня 2022 року, № 341/2022 від 17 травня 2022 року, № 573/2022 від 12 серпня 2022 року, й діє на цей час. Тобто, введення та продовження строку воєнного стану у зв`язку із триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України було визначено в законодавчому порядку. З огляду на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит, відповідач звільнений від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань за даним договором під час дії воєнного стану, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 60 000, 00 грн не підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача процентів за неправомірне користування кредитом за період з 15 листопада 2021 року по 17 червня 2022 року у сумі 300 000, 00 грн, суд виходить з такого. Відповідно до пунктів 1.5, 7.1 договору від 15 жовтня 2020 року , позивачем заявлена, вимога про стягнення 720 % річних, як таких що нараховуються, як відсотки за користування кредитом після закінчення строку, на який надано кредит. Зокрема, як вже зазначалось судом, у пункті 7.1. договору №№15-10-20-01-Д від 15 жовтня 2020 року зазначено, що сторони дійшли згоди про те, що у випадку порушення позичальником графіку розрахунків (додатку №2 до даного договору), а саме: ненадходження планового щомісячного платежу в повному обсязі та в строки передбачені графіком розрахунків, з наступного дня кредит за договором автоматично визнається кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визнання кредиту з підвищеним ризиком відсотки за користування кредитом нараховуються в розмірі 720 % річних за користування кредитом. Таким чином, сторони при укладенні договору обумовили розмір відсоткової ставки у разі прострочення виконання зобов`язання, даний пункт договору не визнавався сторонами недійсним та неоспорювався. З розрахунку наведеного в позові вбачається, що вказана процентна ставка була нарахована за період з 15 листопада 2021 року по 17 червня 2022 року, тобто після після закінчення строку кредитування, сторонами у договорі обумовлена умова нарахування процентів за неправомірне користування кредитом, і така умова охоплюється положеннями частини 2 статті 625 ЦК України, як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання за цим договором, у зв`язку з чим нарахована сума процентів за неправомірне користування кредитом у 300 000,00 грн. є правомірною та такою, що підлягає стягненню з відповідача на користь відповідача. Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. У відповідності до частини 1 статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 7299,39 грн. пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial