Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

06.12.2022 року до Центрально-Міського райсуду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області подано позовну заяву [PERSON] до Центрально-міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] , про скасування арешту майна. На сьогоднішній час, з початку 2023 року, відповідач має назву Центрально-міський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Позивач просить суд винести рішення, яким: зняти (скасувати) арешти з всього нерухомого майна [PERSON] , які були накладені постановами Центрально-Міського відділу Державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району у Дніпропетровській області: - від 05.09.2006 року за реєстраційним номером в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 3689336, реєстратором якого була Перша криворізька державна нотаріальна контора, на підставі постанови б-н від 26 серпня 1999 року виданої ВДВС Центрально-Міського РУЮ м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, вид обтяження: арешт нерухомого майна, предмет обтяження: невизначене майно;? - від 04.04.2007 року за реєстраційним номером в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 4752177, реєстратором якого була Перша Криворізька державна нотаріальна контора на підставі постанови АЕ958387 від 28.02.2007 року виданої ВДВС Центрально-Міського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, предмет обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно ; - 09.07.2010 року за реєстраційним номером в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 10019510, реєстратором якого була Дніпропетровська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови АЕ956917 від 09.07.2010 року виданої Центрально-Міським ВДВС Криворізького МУЮ, предмет обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просить суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача Центрально-міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про розгляд справи судом повідомлявся належним чином, в судове засідання не з`явився, згідно наданої позивачу відповіді, зазначили, що належне позивачу на праві власності майно може бути звільнено з під арешту тільки за рішенням суду. Третя особа [PERSON] своїми процесуальними правами, визначеними ст. 43 ЦПК України, не скористався: заяв, пояснень, заперечень, суду не надав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. В липні 2022 року позивач [PERSON] , намагаючись здійснити продаж належного мені нерухомого майна, дізнався від нотаріуса про те, що він не може реалізувати своє право на купівлю-продаж квартири, оскільки на все його майно накладено арешт державним виконавцем Центрально-Міського відділу Державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). З метою розуміння з яких підстав відповідачем накладено арешт та все майно позивача, він письмово з відповідною заявою звернувся на адресу ВДВС щодо надання інформації стосовно наявності арештів на його нерухоме майно, що підтверджується копією заяви. У відповідь на свою заяву, позивач отримав лист відповідача від 18 серпня 2022 року, в якому його повідомили, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна виявлено обтяження, а саме: 1) Від 05.09.2006 року за реєстраційним номером №3689336 на підставі постанови б- н від 26 серпня 1999 року, ВДВС Центрально-Міського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, вид обтяження: арешт нерухомого майна; 2) 04.04.2007 року за реєстраційним номером № 4752177 на підставі постанови АЕ958387 від 28.02.2007 року виданої ВДВС Центрально-Міського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області; 3) 09.07.2010 року за реєстраційним номером № 10019510 на підставі постанови АЕ956917 від 09.07.2010 року виданої Центрально-Міським ВДВС МУЮ. Також у вище зазначеній відповіді вказано, що винести постанову про зняття арешту з майна боржника не є можливим, оскільки, встановити у рамках якого виконавчого провадження виносилась постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження не можливо у зв`язку з відсутністю інформації, у зазначених вище державних реєстрах. Приймаючи до уваги, що відповідно до реєстру боржників, за персональними даними позивача ( РНОКПП та ПІБ) відсутня будь-яка інформація, крім того з автоматизованої системи виконавчих проваджень, за персональними даними позивача, а саме « [PERSON] », вказано виключно інформація про наявність одного виконавчого провадження № 16990839, яке було відкрито на підставі виконавчого листа від 05 липня 1999 року № 2-671, та стан якого зазначено - «Закінчено», будь-яких інших виконавчих проваджень де позивач би був боржником, в реєстрі відсутні. Зважаючи на вказане, позивачу було незрозуміло, у зв`язку з чим та на підставі яких документів Центрально-міський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області не скасував накладені раніше арешти на усе його майно, оскільки усі виконавчі провадження щодо нього фактично закінчені. Після чого, позивач звернувся за правовою допомогою до адвоката, яка діючи в інтересах позивача, звернулась до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, з метою ознайомлення з матеріалами справи № 2-671, рішення по якій було прийнято 05 липня 1999 року, та саме на підставі якої були відкриті виконавчі провадження в яких позивач був боржником. Зважаючи на вказане, позивачем було отримано рішення Централь-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 липня 1999 року по справі №2-671, відповідно до якого з [PERSON] , на користь [PERSON] було стягнуто матеріальну шкоду в розмірі 24 745,14 грн., а також витрати на автомеханічну експертизу в розмірі 120 грн., що загалом складає 24 865,14 грн. В даному випадку, зобов`язання [PERSON] щодо позовних вимог [PERSON] , зазначених у рішенні Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 липня 1999 року у справі №2-671 виконано в повному обсязі та позивачем сплачені третій особі усі кошти, що підтверджується наявними квитанціями, чеками переводів та замовленнями на ім`я [PERSON] , які частково збереглися на сьогоднішній день. Зважаючи на вище вказане, розуміючи фактичну відсутність правових підстав для арешту майна позивача адвокатом ще раз був надісланий адвокатський запит на адресу відповідача з метою надання повної інформації щодо усіх виконавчих проваджень де позивач є боржником та підстав накладення арештів, що підтверджується копією адвокатського запиту. 11 листопада 2022 року було одержано від відповідача відповідь №78196 від 07 листопада 2022 року, з якої вбачається, окрім вже зазначеного на особисту заяву позивача, що згідно даних з Автоматизованої системи виконавчих проваджень та Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень встановлено, що ВП № 16990839 було відкрите на підставі виконавчого листа №2-671 від 05.07.1999 року, виданого Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу у розмірі 17729, 49 грн., яке перебувало на виконанні у період з 30.01.2010 р. по 30.12.2010 р. У позивача наявна постанова про відкриття виконавчого провадження № 16990839 від 30 січня 2010 року, що підтверджується доданою її копією. Приймаючи вказане до уваги, з вище зазначеної постанови дійсно вбачається, що відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа по справі 2-671 від 05 липня 1999 року, який виданий Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] коштів, що підтверджується копією рішення суду. Відповідно до інформації про виконавче провадження отриманої з автоматизованої системи виконавчих проваджень 20.10.2022 року стан виконавчого провадження № 16990839 - закінчено, підтверджується копією інформаційного витягу. Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження», - у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Так, з викладеного вбачається, що постанову про зняття арешту з майна боржника винести не є можливим, оскільки вищезазначені виконавчі провадження були завершені та передані на зберігання до архіву. Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» затвердженого та зареєстрованого за №2274/5 від 25.12.2008 року П.9.9. Строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 рік. Тобто, завершені виконавчі провадження в архів органу юстиції не передаються і підлягають знищенню відповідно до цього Порядку після закінчення строків їх зберігання. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999 року, яка була чинна на момент видання виконавчого листа) встановлено, що виконавчий лист може бути пред`явлено до виконання протягом трьох років. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999 року, яка була чинна на момент видання виконавчого листа) встановлено, строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: а) пред`явленням виконавчого документа до виконання; б) частковим виконанням рішення боржником. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документу до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувану у зв`язку з неможливістю повного або часткового виконання рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після перерви встановлюється з дня повернення виконавчого документа стягувану. Враховуючи вище викладене, на підставі виконавчого листа виданого Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу по справі № 2-671 від 05 липня 1999 року, на підставі якого [PERSON] мав сплатити кошти [PERSON] , було відкрито декілька виконавчих проваджень в межах яких державним виконавцем виносились постанови про накладення арешту на все майно боржника, зокрема в 2006 році, в 2007 році та в 2010 році. В іншому випадку не зрозумілі підстави відкриття ВП №16990839 (в межах якого прийнято постанову про накладення арешту на усе майно боржника АЕ №956917 від 09.07.2010 року) на підставі виконавчого листа по справі 2-671 від 05.07.1999 року, строк пред`явлення якого становить три роки та тривав до 05.07.2002 року (окрім як того коли були раніше відкриті ВП у зв`язку з чим переривався строк пред`явлення до виконання). Наразі ж зобов`язання щодо позовних вимог зазначених у рішенні Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 липня 1999 року у справі № 2-671 виконано, що окрім квитанцій також підтверджується власноруч написаною [PERSON] розпискою про відсутність претензій від 16 жовтня 2022 року, що підтверджується копією розписки. Отже, факт знищення матеріалів виконавчого провадження відділом Державної виконавчої служби підтверджує той факт, що виконавче провадження було закінчено. Відповідно до ч.1,2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. За таких обставин, моє право є порушеним, оскільки позивач на разі позбавлений можливості відчужувати своє майно належне йому на праві власності через наявний арешт, який мав би бути знятим при закінченні виконавчого провадження №16990839. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оскільки позивач є власником нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , тому наявність в єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяжень щодо арешту нерухомого майна, яке належить позивачу на праві власності, позбавляє його законного права на розпорядження належним йому майном. Пунктами 1, 2 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному,провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Право власності належить до основоположних прав людини, утілення яких в життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинне мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до ст. 13 міжнародного правового акту повинні бути забезпеченні можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі. На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені з ст.41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень встановлених законом. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, може звернутися до суду з позовом про зняття з нього арешту. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладеного на майно, порушується право приватної власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. Згідно ст. 141 ч 9 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Задовольняючи позовні вимоги, суд вважає, що усі понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору, необхідно покласти на позивача.

Outcome: approved