Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

В грудні 2022 року [PERSON] звернулась до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину, в обґрунтування якого вказала, що позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно судового наказу Чемеровецького районного суду від 22.09.2022 з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання доньки в розмірі частки усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 26.07.2022 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідачем аліменти сплачуються в мінімальному розмірі, будь-яких інших, які б перевищували суму аліментних зобов`язань відповідач не надає, у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача понесені додаткові витрати на утримання доньки, а саме витрати понесені на надання доньці стоматологічних послуг в розмірі 2100 грн. та витрати на придбання одягу в розмірі 18350 грн., з врахуванням принципу спільної участі батьків в утриманні дітей, сума, яка підлягає стягненню з відповідача становить 10225,00грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надав відзив на позов, де зазначив, що вважає позов безпідставним, оскільки з моменту припинення спільного проживання із позивачкою, відповідач продовжував фінансово утримувати доньку, шляхом добровільного регулярного перерахування коштів на рахунок позивачки, проте позивачка отримала судовий наказ про примусове стягнення аліментів, відповідач не має офіційного працевлаштування та регулярної роботи із щомісячною зарплатою, проте аліменти сплачує щомісячно, наведені позивачкою витрати не відносяться до додаткових витрат на дитину, так купівлі одягу не є додатковими витратами, в наданих квитанція не вказано розмір одягу, договір про надання стоматологічних послуг підписаний [PERSON] , для [PERSON] , згідно акту виконаних робіт послуги надавались [PERSON] , яка не є стороною договору, посилання позивачки на ст. 185 СК України безпідставне, адже позивачкою не обґрунтовано особливість обставин, які є причиною ефемерних додаткових витрат на дитину, просить в позові відмовити. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . Неповнолітня дитина проживає разом із матір`ю [PERSON] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи № С-03-34235. Згідно судового наказу виданого Чемеровецьким районним судом Хмельницької області від 22.09.2022 справа № 687/589/22 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] в розмірі частки всіх видів заробітку (доходів), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26.07.2022 і до повноліття дитини. На підтвердження понесених додаткових витрат позивачем надано квитанції на придбання одягу на суму 18350,00 грн., а також договір № 18.09.2020 від 18.09.2020 про надання медичних стоматологічних послуг [PERSON] , акти виконаних робіт (стоматологічне лікування) на суму 2100,00грн. За змістом статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи наведене, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 749/106/17 (провадження № 6-1489цс17), постанові Верховного Суду від 17 травня 2018 року у справі № 643/11742/16-ц (провадження № 61-26879св18), постанові Верховного Суду від 31.01.2020 у справі № 484/2230/17 (провадження № 61-1460св18). Придбання одягу не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами у розумінні ст. 185 СК України, у зв`язку з чим позов в цій частині задоволенню не підлягає. Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню частково, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1050 грн. додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини (1/2 частини від 2100 грн. витрат на лікування неповнолітньої дитини). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992, 40 грн.

Outcome: partial