Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-08 00:00:00

Представник позивача Січевлюк-Врублевський Тарас Степанович в інтересах [PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позов обґрунтований тим, що [PERSON] 18.11.2022 за усною угодою передав позичальнику [PERSON] увласність 40000,00 грн. При фактичному отриманні вказаної суми позичальник надав розписку від 18.11.2022 та зобов`язувався повернути борг до 31.01.2023. Починаючи з 01.02.2023, позивач постійно в усній формі вимагав повернення боргу, але відповідач не виконував взяті на себе зобов`язання. Тому просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] несплачену суму боргу у розмірі 40000,00 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справу повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суд не повідомив, відзиву не надав. На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України, суд, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи, розглянув справу на підставі наявних у справі доказів. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. У судовому засіданні встановлено, що за розпискою від 18.11.2022, [PERSON] від [PERSON] отримав 40000,00 грн (сорок тисяч гривень), які зобов`язувався повернути в повному розмірі до 31.01.2023 (а. с. 7). Доказів щодо сплати коштів за договором позики, та які б спростовували зазначену заборгованість, відповідач суду не надав. Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики\~на позичальникові\~лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Згідно із\~частиною другою\~статті 1047\~ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. За своїми правовими характеристиками договір позики є реальною, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана в оригіналі розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З огляду, що розписка підтверджує боргове зобов`язання відповідача перед позивачем, містить умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів, визначає відповідальність позичальника за прострочення виконання зобов`язань, а також враховуючи, що така розписка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику, тому вимоги позивача щодо стягнення заборгованість у розмірі 40000,00 грн підлягає задоволенню. Щодо вимоги про стягнення суми судових витрат, суд керувався вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України, за якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із квитанції 325287988000062813779 від 07.02.2023 позивач при подачі позовної заяви сплатив судовий збір у розмірі 1095,07 гривні. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі, суд стягує з відповідача суму судових витрат у вказаному розмірі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved