Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

27.05.2021 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Жилстрой», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору\~ [PERSON] , Державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Бурлаченка Ігоря Володимировича в якій просить суд: - визнати квартиру [ADDRESS] іпотекою Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», як забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 423-0131003/ФКВІП-08 від 26.06.2008 року; - визнати недійсним Договір купівлі-продажу майнових прав № 107-7/36 від 05.03.2007 р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Альянс-Жилстрой» та [PERSON] ; - скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 44478015 від 07.12.2018 року державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Бурлаченко Ігоря Володимировича про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] та закрити відповідний розділ в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; - скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , проведену державним реєстратором Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Бурлаченком Ігорем Володимировичем 30.11.2018 року, номер запису про право власності 29321708; - скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44865016 від 27.12.2018 року приватного нотаріуса Одеського міського натурального округу Свататенко Олени Вікторівни про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] ; - скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , проведену приватним нотаріусом Одеського міського натурального округу Свататенко Олени Вікторівни 27.12.2018 року, номер запису про право власності 29683801 та здійснити розподіл судових витрат. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 26 червня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 423-0131003/ФКВІП-08, згідно умов якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит у сумі 49\~500 долларів США, а Позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі - 11,98 % річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені Кредитним договором. Метою кредитування було придбання нерухомості на первинному ринку. Банк виконав свої зобов`язання, надавши [PERSON] кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами Кредитного договору. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 26 червня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки № 423-0131003/ZФКВІП-08, який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гашовою В.В., зареєстрований в реєстрі за номером 6354. Предметом іпотеки є майнові права на нерухоме майно, будівництво якого не завершено, яке має характеристики будівельна адреса: [ADDRESS] , будівельний номер квартири [ADDRESS] ; поверх п`ятий; кількість кімнат одна; загальна проектна площа 40,59 кв.м. Представник позивача вказує, що 30.06.2010 року між TOB «Укрпромбанк», AT «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов`язань TOB «Укрпромбанку» на користь AT «Дельта Банку», відповідно до п. 4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, TOB «Укрпромбанк» передає (відступає) Дельта Банку права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами,\~що забезпечують виконання кредитних зобов`язань перед Національним банком, внаслідок чого Дельта Банк замінює Укрпромбанк як кредитора (стаєновим кредитором) у зазначених зобов`язаннях. 23 липня 2012 року рішенням Білгород-Дністровського районного суду Одеської області у справі №\~1505/1128/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором позовну заяву задоволено повністю. В резолютивній частині вищевказаного рішення суд постановив: стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь \~ПАТ «Дельта Банк»\~заборгованість за кредитним договором № 423-0131003/ФКВІП-08 від 26.06.2008 року у сумі 528\~549,40 грн. та стягнути судовий збір. У подальшому, як стверджує представник позивача, 21 липня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» укладено договір № 2292/К про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. та зареєстрованим в реєстрі № 236. За змістом пункту 12 Додатку № 1 до Договору № 2292/К про відступлення прав вимогивід 21.07.2020 року до ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого, до [PERSON] , [PERSON] до ТОВ «Альянс-Жилстрой», за кредитним договором №\~423-0131003/ФКВІП-08 від 26.06.2008 року, іпотечним договором №423-0131003/ZФКВІП-08 від 26.06.2008 року, договором застави цінних паперів № 423-0131003/Zфкцп-08 від 26.06.2008 року та договорами поруки №\~423-0131003/ZФПОР-08 та № б/н від 26.06.2008 року. Представник позивача зазначає, що в ході перевірки фінансово-майнового стану позичальника [PERSON] було встановлено, що будинок за будівельною адресою [ADDRESS] , складовою частиною якого є квартира яка знаходиться в іпотеці ТОВ «Консалт Солюшенс», було введено в експлуатацію, про що свідчить сертифікат відповідності від 22.10.2015 року виданий на підставі акту готовності об`єкта до експлуатаціївід 15.10.2015 року. Згідно довідки з адресного реєстру м. Одеси № 364694/1 від 09.11.2015 року у Адресному реєстрі м. Одеси на підставі Положення про адресний реєстр м. Одеси, сертифікату Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 22.10.2015 року, серія ІУ № 165152951916, житловому будинку за будівельною адресою [ADDRESS] зареєстровано адресу [ADDRESS] . Представник позивача вказує, що з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу стало відомо, що квартира за адресою [ADDRESS] з 30 листопада 2018 року належала на праві власності [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу майнових прав № 107-7/36 від 05.03.2007 року, Акту приймання-передачі нерухомого майна від 11.09.2015 року, виписки від 14.12.2016 року, технічного паспорту від 15.06.2018 року. Запис про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою [ADDRESS] був внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 27.06.2018 року державним реєстратором Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Бурлаченком Ігорем Володимировичем, номер запису про право власності 29321708. Представник позивача вважає, що документи, які стали підставою реєстрації права власності на квартиру за адресою [ADDRESS] за [PERSON] є підробленими, а договір купівлі продажу майнових прав №107-7/36 від 05.03.2007 року має бути визнаний судом недійсним на підставі ст. 215 ЦК України через його невідповідність положенням ст. 203 ЦК України. Зазначає, що реєстрація права власності, на квартиру [ADDRESS] (будівельна адреса: [ADDRESS] ) за [PERSON] , без повідомлення про це Іпотекодержателя всупереч положень статті 12 ЗУ «Про іпотеку» позбавляє можливості ТОВ «Консалт Солюшенс» звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 423-0131003/ФКВІП-08 від 26.06.2008 року на підставі статті 33 ЗУ «Про іпотеку». З урахуванням викладеного, представник позивача вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 28.05.2021 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс до [PERSON] , [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Жилстрой», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , Державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Бурлаченка Ігоря Володимировича про визнання майна іпотекою, визнання договору купівлі-продажу майнових прав недійсним, скасування державної реєстрації права власності було залишено без руху та повідомлено Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» про необхідність виправити зазначені недоліки позову протягом 10 (десяти) днів з дня отримання цієї ухвали, а саме: доплатити судовий збір за шість вимог немайнового характеру, відповідно до пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у розмірі 6 810 (шість тисяч вісімсот десять) грн. 00 коп., з урахуванням вже сплаченої суми у розмірі 6 810 (шість тисяч вісімсот десять) грн. 00 коп. Роз`яснено Товариству з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовна заява буде вважатися неподаною та повернута зі всіма доданими до неї документами, на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України. 03.06.2021 року на електрону адресу суду надійшла заява від представника позивача про усунення недоліків зазначених в ухвалі Київського районного суду м. Одеси від 28.05.2021 року разом з квитанцією про сплату судового збору. 04.06.2021\~року ухвалою\~Київського районного суду м. Одеси було відкрито провадження по справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. Крім того, вказаною ухвалою було задоволено клопотання позивача витребування доказів, яке подано разом з позовною заявою. Судом вирішено, витребувати у Київської ДПІ Південного управління у м. Одесі ГУДФС в Одеській області (65104, м. Одеса, вул. Академіка Глушко, буд. 17/2) відомості відносно того, чи рахувався за даними ДПІ [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) директором/комерційним директором, або чи обіймав будь-яку іншу організаційно-розпорядчу/адміністративно-господарську посаду, або чи є такою особою, що мала право підписувати договори купівлі-продажу майнових прав від імені ТОВ «Альянс-Жилстрой» (ЄДРПОУ 32470359) станом на березень 2007 року. Витребувати у Юридичного департаменту Управління державної реєстрації Одеської міської ради (адреса: 65062, м. Одеса, вул. Черняховського, 6) належним чином завірену копію установчого документу Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Жилстрой» (ЄДРПОУ 32470359) в редакції станом на березень 2007 року. Витребувати у Київської державної нотаріальної контори в місті Одеса (65080, м. Одеса, вул. Космонавтів, 11-А) відомості з Єдиного реєстру довіреностей щодо наявності чи відсутності виданих Товариством з обмеженою відповідальністю «Альянс-Жилстрой» (ЄДРПОУ 32470359) на ім`я [PERSON] довіреностей на представництво (у разі наявності вказати дату та час реєстрації). Витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Жилстрой» (65089: м. Одеса, вул. Академіка Вільямса, 84-Б) належним чином завірену копію штатного розпису підприємства станом на березень 2007 року та посадову інструкцію [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). 30.08.2021 року через канцелярію суду надійшла позовна заява третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору\~\~ [PERSON] до\~ [PERSON] , [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Жилстрой», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору\~Державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Бурлаченка Ігоря Володимировича про визнання права власності до спільного розгляду з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» до [PERSON] , [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Жилстрой», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору\~ [PERSON] , Державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Бурлаченка Ігоря Володимировича про визнання майна іпотекою, визнання договору купівлі-продажу майнових прав недійсним, скасування державної реєстрації права власності. 13.09.2021 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси було залучено [PERSON] до участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. Прийнято позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору\~\~ [PERSON] до\~ [PERSON] , [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Жилстрой», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору\~Державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Бурлаченка Ігоря Володимировича про визнання права власності до спільного розгляду з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» до [PERSON] , [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Жилстрой», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору\~ [PERSON] , Державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Бурлаченка Ігоря Володимировича про визнання майна іпотекою, визнання договору купівлі-продажу майнових прав недійсним, скасування державної реєстрації права власності. В своєму позові третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на однокімнатну квартиру на пятому поверсі під [ADDRESS] на підставі договору про резервування приміщення № 1-69Р/36 від 19.05.2008 року та договору комісії № Б-135/2008 щодо купівлі цінних паперів від 19.05.2008 року. Обгрунтовуючи свої вимоги [PERSON] зазначала, що 19 травня 2008 року між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Альянс-Жилстрой» було укладено Договір № 1-69Р/36 резервування приміщення, відповідно до [PERSON] засвідчила бажання набути у власність однокімнатну квартиру, яка розташована в житловому комплексі,за будівельною адресою [ADDRESS] , забудовник Товариство з обмеженою відповідальністю «Альянс-Жилстрой», на 5 поверсі, загальною площею 40,59 кв.м, що має номер 36. [PERSON] зазначає, що відповідно до положень 3.1.1., 3.2.1. та 3.2.2. Договору № 1-69Р/36 резервування приміщення від 19.05.2008 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Альянс-Жилстрой» зобов`язувалось зарезервувати [PERSON] однокімнатну квартиру, загальною площею 40,59 кв.м. на пятому поверсі за будівельною адресою [ADDRESS] , після отримання підтвердження про сплату [PERSON] пакету облігацій не менш 30% від повного пакету облігацій та не резервувати дану квартиру за іншими особами. Також [PERSON] вказує, що з метою фінансування купівлі вказаної квартири, 26 червня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] , було укладено Кредитний договір № 423-0131003/ФКВІП-08, на підставі якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» надав [PERSON] , кредит в розмірі 49500,00 (Сорок дев`ять тисячі п`ятсот доларів. США 00 центів), для придбання нерухомості на первинному ринку і забезпеченням виконання за кредитним Договором є іпотека майнових прав на незакінчене будівництвом житло, а саме однокімнатної квартири, загальною площею 40,59 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] площею 40,59 кв.м.. Третя особа стверджує, що вона виконала всі свої зобовязання перед Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«Альянс-Жилстрой»\~щодо сплати\~грошових коштів\~за договором,\~на підтвердження\~чого додає\~платіжне дорученням № 1 від 26.06.2008 р. [PERSON] зазначає, що згідно переліку інвесторів з Реєстру інвесторів житлового будинку [ADDRESS] (будівельна адреса: буд. [ADDRESS] , затвердженому директором ТОВ «Альянс-Жилстрой» Ходорчук О.В., вона визначена інвестором квартири [ADDRESS] . Крім того, після введення будинку в експлуатацію здійснювала оплату комунальних послуг, а також несла інші витрати, пов`язані з обслуговуванням будинку, як це передбачено п. 3.1.5. Договору № 1-69Р/36 резервування приміщення від 19.05.2008 р. А тому, з урахування викладеного, [PERSON] вважає, що її позовні вимоги, як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору підлягають задоволенню. 04.11.2021 року представника позивача ТОВ «Консалт Солюшенс» на електронну адресу суду надійшли пояснення, в яких представник позивача зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення,\~а так\~само встановлення\~механізму відновлення,\~поновлення порушеного\~права.\~Таким чином,\~обов`язковим\~є практичне\~застосування ефективного\~механізму захисту.\~Протилежний підхід\~суперечитиме принципу\~верховенства права.Як правило,\~суб`єкт\~порушеного права\~може скористатися\~не будь-яким,\~а цілком\~конкретним способом\~захисту свого\~права (пункт\~5.6\~постанови Великої\~Палати Верховного\~Суду від\~22.08.2018\~у справі\~№ 925/1265/16).Враховуючи обставини справи, позивач просить захистити порушене право шляхом визнання майна іпотекою, визнання недійсними оспорюваннях правочинів, скасування, реєстраційних записів. Представник позивача вказує, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне\~правоабо інтерес особи, яка звернулась до\~суду.Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину. Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 17.06.2021 року в справі № 761/12692/17. Представник позивача\~вказує,\~що з\~метою підтвердження\~наявності вищевказаних\~умов для\~визнання,\~оспорюваного правочину\~недійсним ТОВ\~«Консалт Солюшенс»\~є заінтересованою\~особою,\~яка звернулась\~до суду\~за захистом\~своїх прав\~та інтересів. Підставою задоволення позову є невідповідність правочину положенням статей 203, 215 ЦК України та статті 12 Закону України «Про іпотеку» в момент його укладення та зазначає, що вчиненням оспорюваного правочину було порушено права та законні інтереси ТОВ «Консалт Солюшенс», як іпотекодержателя. Представник позивача\~зазначає,\~що вказане\~вбачається з\~наступного:ТОВ «Консалт\~Солюшенс» є\~новим кредитором\~за кредитним\~договором від\~26.06.2008\~року №\~423-0131003/ФКВІП-08,\~згідно умов\~якого [PERSON] \~отримала кредит\~у сумі\~49\~500\~доларів США\~для придбання\~майна на\~первинному ринку.Також,\~ТОВ «Консалт\~Солюшенс» є\~іпотекодержателем за\~договором іпотеки\~від 26.06.2008\~р.\~№ 423-0131003/ZФКВІП-08,\~який посвідчено\~приватним нотаріусом\~Одеського міського\~нотаріального округу\~Гашовою В.В.,\~зареєстрований в\~реєстрі за\~номером 6354.Відповідно до\~п.\~1.2.\~іпотечного договору\~від 26.06.2008\~р.\~предметом іпотеки\~є майнові\~права на\~нерухоме майно,\~будівництво якого\~не завершено,\~яке має\~характеристики -\~будівельна адреса:\~ [ADDRESS] ;,\~будівельний номер\~квартири [ADDRESS] ;\~поверх -\~п`ятий;\~кількість кімнат\~-\~одна;\~загальна проектна\~площа 40,59\~кв.м.Відповідно до\~умов іпотечного\~договору Іпотекодержатель\~має право\~у випадку\~невиконання Позичальником\~своїх зобов`язань\~за Кредитним\~договором отримати\~задоволення в\~рахунок майна,\~заставленого на\~умовах договору\~іпотеки.Також, іпотечним договором передбачено, що після завершення будівництва та здачі нерухомості в експлуатацію, ця нерухомість продовжує бути предметом іпотеки за, цим\~договором до\~повного виконання\~Іпотекодавцем своїх\~зобов`язань.\~Одночасно з\~нотаріальним посвідченням\~цього договору\~нотаріус накладає,\~згідно чинного\~законодавства України\~заборону відчуження\~предмета іпотеки.\~(п.\~1.2.)Згідно п.\~2.1.4.\~Іпотекодержатель має\~право у\~випадку невиконання\~основного зобов`язання\~звернути стягнення\~на предмет\~іпотеки.\~З метою\~підтвердження невиконання\~основного зобов`язання\~позичальником,\~представник позивача\~зазначає,\~що 23\~липня 2012\~року рішенням\~Білгород-Дністровського\~районного суду\~Одеської області\~у справі\~№ 1505/1128/2012\~за позовом\~Публічного акціонерною\~товариства "Дельта\~Банк"\~до [PERSON] \~та [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором\~-\~позовну заяву\~задоволено повністю.\~В резолютивній\~частині вищевказаного\~рішення суд\~постановив:\~стягнути солідарно\~з [PERSON] \~та [PERSON] \~на користь\~ПАТ «Дельта\~Банк.»\~заборгованість за\~кредитним договором\~№ 423-0131003/ФКВІП-08\~від 26.06.2008\~року у\~сумі 528549,40\~грн.\~та стягнути\~судовий збір.Таким чином, ТОВ «Консалт Солюшенс», як новий кредитор та іпотекодержатель, має право задовольнити свої вимоги за рахунок іпотечного майна шляхом звернення стягнення на таке майно у способи визначені ст. 33 Закону України «Про іпотеку». Тим часом, як вбачається з матеріалів справи, 19 травня 2008 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Альянс-Жилстрой» було укладено Договір № 1-69Р/36 резервування приміщення (далі - Договір резервування), відповідно до якого [PERSON] засвідчила бажання набути у власність однокімнатну квартиру, яка розташована в житловому комплексі за будівельною адресою [ADDRESS] , забудовник ТОВ «Альянс-Жилстрой», на 5 поверсі, загальною площею 40,59 кв.м., що має номер 36 (предмет іпотеки). Представник позивача вказує, що відповідно до положень 3.1.1, 3.2.1, та 3.2.2 Договору резервування ТОВ «Альянс-Жилстрой» зобов`язується зарезервувати за [PERSON] однокімнатну квартиру, загальною площею 40,59 кв.м. на п`ятому поверсі за будівельною адресою [ADDRESS] , після отримання підтвердження про сплату пакету облігацій не менш 30% від повного пакету облігацій та не резервувати дану квартиру за іншими особами. На виконання\~умов Договору\~резервування,\~19.05.2008\~року між\~ТОВ «Альянс-Трейд»\~та [PERSON] \~було укладено\~Договір комісії\~№ Б-135/2008\~щодо купівлі\~цінних паперів.Відповідно до\~положень 2.1.1.\~Договору комісії\~№ Б-135/2008\~щодо купівлі\~цінних паперів\~від 19.05.2008\~року [PERSON] \~зобов`язана надати\~ТОВ «Альянс-Трейд»\~фінансові ресурси\~для купівлі\~цінних паперів\~протягом тридцяти\~банківських днів,\~шляхом перерахування\~грошових коштів\~на розрахунковий\~рахунок ТОВ\~«Альянс-Трейд»\~або внесенням\~готівки через\~касу.ТОВ «Альянс-Трейд» надало [PERSON] посередницькі послуги щодо купівлі-продажу цінних паперів, а саме 4059 штук облігацій, що емітовані ТОВ «Альянс-Жилстрой. Таким чином, з метою фінансування купівлі вказаної квартири 26.06.2006 року [PERSON] було підписано кредитний договір № 423-0131003/ФКВІП-08, на підставі якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 49 500 доларів США для придбання нерухомості на первинному ринку. Отже представник\~позивача зазначає,\~що [PERSON] \~свої зобов`язання\~за Договором\~комісії №\~Б-135/2008\~щодо купівлі\~цінних паперів\~від 19.05.2008\~року та\~Договором №\~1-69Р/36\~резервування приміщення\~від 19.05.2008\~року виконала\~в повному\~обсязі.\~Додатковим підтвердженням\~також є\~проставлена печатка\~та підпис\~уповноваженої особи\~ТОВ «Альянс-Жилстрой»\~на Сертифікаті\~серії А\~№ 904\~бланк сертифіката\~№ 000922,\~в якому\~зазначено,\~що [PERSON] \~є власником\~4\~059\~шт.\~цінних паперів\~номінальна вартість\~яких 25,00\~грн.,\~що свідчить\~про виконання\~ [PERSON] \~своїх зобов`язань\~перед ТОВ\~«Альянс-Жилстрой».В подальшому\~Позивачем було\~встановлено,\~що будинок\~за будівельною\~адресою [ADDRESS] ,\~складовою частиною\~якого є\~квартира яка\~знаходиться в\~іпотеці ТОВ\~«Консалт Солюшенс»,\~було введено\~в експлуатацію,\~про що\~свідчить сертифікат\~відповідності від\~22.10.2015\~року виданий\~на підставі\~акту готовності\~об`єкта до\~експлуатації від\~15.10.2015\~року.Згідно довідки з адресного реєстру м. Одеси № 364694/1 від 09.11.2015 року у Адресному реєстрі м. Одеси на підставі Положення про адресний реєстр м. Одеси, сертифікату Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 22.10.2015 року, серія ІУ № 165152951916, житловому будинку за будівельною адресою [ADDRESS] зареєстровано адресу [ADDRESS] . Представник позивача\~вказує,\~що з\~інформації отриманої\~з Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~стало відомо,\~що квартира\~за адресою\~ [ADDRESS] \~з 30\~листопада 2018\~року належала\~на праві\~власності [PERSON] \~на підставі\~Договору купівлі-продажу\~майнових прав\~№ 107-7/36\~від 05.03.2007\~року,\~Акту приймання-передачі\~нерухомого майна\~від 11.09.2015\~року,\~виписки від\~14.12.2016\~року,\~технічного паспорту\~від 15.06.2018\~року.Запис про\~державну реєстрацію\~права власності\~на квартиру\~за адресою\~ [ADDRESS] \~був внесений\~до Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~27.06.2018\~року державним\~реєстратором Комунального\~підприємства «Агенція\~державної реєстрації»\~Бурлаченком Ігорем\~Володимировичем,\~номер запису\~про право\~власності 29321708.З наведеного\~вбачається,\~що будинок\~за будівельною\~адресою [ADDRESS] \~було введено\~в експлуатацію\~та зареєстровано\~адресу [ADDRESS] .А іпотечна квартира за будівельною адресою: [ADDRESS] отримала нову адресу: [ADDRESS] . Представник позивача\~такоз зазначє,\~що [PERSON] \~виконала свої\~зобов`язання перед\~забудовником ТОВ\~«Альянс-Жилстрой»\~та після\~введення будинку\~в експлуатацію\~мала право\~на отримання\~у власність\~квартиру під\~ [ADDRESS] .Натомість,\~всупереч виконанню\~ [PERSON] \~своїх зобов`язань\~за договором\~№ 1-69Р/36\~резервування приміщення,\~договором комісії\~№ Б-135/2008\~щодо купівлі\~цінних паперів,\~наявному запису\~в Державному\~реєстрі заборони\~та іпотеки,\~відсутності згоди\~іпотеко держателя,\~вказана квартира\~була незаконно\~відчужена третій\~особі на\~підставі підроблених\~документів.Таким чином,\~ТОВ «Консалт\~Солюшенс»,\~як іпотекодержатель,\~позбавлений права\~задовольнити свої\~вимоги за\~рахунок предмета\~іпотеки,\~оскільки предмет\~іпотеки не\~знаходиться у\~власності боржника\~-\~ [PERSON] .Тому з метою захисту свого інтересу та права на задоволення своїх вимог за рахунок предмета ТОВ «Консалт Солюшенс» звернувся до суду з вказаним позовом. Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» вважає, що саме такий спосіб захисту, як визнання майна іпотекою, визнання недійсним оскаржуваного правочину, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є ефективним. В свою чергу, як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] як третя особа, заявила самостійні вимоги щодо предмета спору з вимогою визнати право власності на квартиру [ADDRESS] . Такий спосіб захисту передбачений ст. 16 ЦК України. У випадку задоволення судом вищевказаних позовних вимог квартира [ADDRESS] буде визнана предметом іпотеки та повернеться у власність боржника [PERSON] . А отже, ТОВ «Консалт Солюшенс», як іпотекодержатель отримає захист свого порушеного права та інтересу та в подальшому зможе звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення наявної заборгованості за кредитним договором в порядку передбаченому статтями 37, 38 Закону України «Про іпотеку». Або ж, ТОВ «Консалт Солюшенс» зможе отримати грошові кошти від реалізації іпотечної квартири на прилюдних торгах в рамках відкритого виконавчого провадження ВП 59394033, яке відкрито Приватним виконавцем Долинським М.М. на підставі виконавчого листа № 1505/1128/2012, виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області на підставі рішення Білгород-Дністровського районного суду Одеської області у справі № 1505/1128/2012 від 23.07.2012 року. Вказане буде сприяти принципу обов`язковості виконання рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином ТОВ «Консалт Солюшенс» звернувся з вказаним позовом до суду та враховуючи вищевикладене ТОВ «Копсалт Солюшєнс» заявляє, що спосіб захисту, обраний останнім на його думку є належним та ефективним, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. 30.05.2022 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси клопотання представника позивача про витребування доказів було задоволено. Судом вирішено витребувати з Суворовського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (місцезнаходження: 65086, місто Одеса, Десантний бульвар, будинок 14) відомості щодо наявності або відсутності актового запису про смерть\~\~ [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , у разі наявності актового запису про смерть, надіслати належним чином завірену копію свідоцтва про смерть, а також витребувати з Суворовської державної нотаріальної контори у місті Одеса\~відомості відносно того, чи звертався хтось з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті\~\~ [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , якщо так, то надіслати на адресу суду належним чином завірену копію матеріалів спадкової справи, заведеної після його смерті. 04.07.2022 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси клопотання представника позивача про витребування доказів було задоволено. Судом вирішено витребувати у Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Журавель Миколи Володимировича (місцезнаходження: м. Одеса, вул. Грецька, буд. 30, офіс 7) належним чином завірену копію матеріалів спадкової справи до майна померлого\~ [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] . З матеріалів спадкової справи померлого [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , було встановлено, що спадкоємцем за заповітом є [PERSON] , [INFO] (адреса: [ADDRESS] ). 11.10.2022 року на електрону адресу суду від представника [PERSON] надійшли пояснення в яких представник просить суд при розгляді справи та при врахуванні правової позиції третьої особи, [PERSON] , взяти до уваги наступні позиції Верховного Суду: Велика Палата Верховного Суду у постанові № 344/16879/15-ц від 14 грудня 2021 року дійшла висновку, що у випадку оспорювання чи невизнання інвестором, який виконав умови договору інвестування, первісного права власності на новостворений об`єкт інвестування, введений в експлуатацію, ефективним способом захисту такого права є визнання права власності на підставі статті 392 ЦК України. У постанові Великої\~Палати Верховного\~Суду від\~14\~вересня 2021\~року у\~справі №\~359/5719/17 вказано, що нормами законодавства встановлено первинний спосіб набуття права власності на річ, на яку раніше не було і не могло бути встановлене право власності інших осіб. Саме інвестор як особа, за кошти якої і на підставі договору з яким був споруджений об`єкт інвестування, є особою, якою набувається первісне право власності на новостворений об`єкт інвестування. Інвестор після виконання умов інвестування набуває майнові права (тотожні праву власності) на цей об`єкт і після завершення будівництва об`єкта нерухомості набуває права власності на об`єкт інвестування як первісний власник шляхом проведення державної реєстрації речових прав на зазначений об`єкт за собою (пункти 92, 93, 95 постанови). Велика Палата\~Верховного Суду\~у постанові\~від 14\~грудня 2021\~року у\~справі №\~344/16879/15-ц вказала,\~що у\~тих випадках,\~коли об`єкт\~нерухомості вже\~збудований та\~прийнятий в\~експлуатацію,\~проте покупцем\~не отримані\~правовстановлюючі документи\~у зв`язку\~із порушенням\~продавцем за\~договором купівлі-продажу\~майнових прав\~на нерухоме\~майно,\~взятих на\~себе договірних\~зобов`язань\~щодо передання\~всіх необхідних\~документів для\~оформленняправа власності\~на квартиру,\~вартість якої\~сплачена покупцемв повному обсязі, та у разі невизнання продавцем права покупця на цю збудовану квартиру може мати місце звернення до суду з вимогою про визнання за покупцем права гласності на проінвестоване (оплачене) ним майно відповідно до положень статті 392 ЦК України. Велика Палата\~у постанові\~від 14\~грудня 2021\~року у\~справі №\~344/16879/15-ц\~зазначила, що визнання права власності є ефективним і належним способом захисту прав сторони - покупця, який за договором купівлі-продажу майнових прав повністю сплатив узгоджену в договорі грошову суму, проте не може реалізувати свої права внаслідок недобросовісної поведінки продавця після введення будинку в експлуатацію, який не визнає права покупця на цю збудовану квартиру. Постанова Верховного\~Суду від\~09.09.2022\~№ 569/5998/19 вказує, що відповідно до статі 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналогічна позиція міститься і у Постанові Верховного Суду від 09.09.2022 № 520/686/19. 21.11.2022 ухвалою Київського районного суду м. Одеси усне клопотання представника позивача про заміну сторони правонаступником\~було задоволено, залучено до участі у справі в якості відповідача правонаступника померлого\~\~ [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] - [PERSON] , [INFO] (адреса: [ADDRESS] ). В судове засідання 01.03.2023 року представник позивача ТОВ «Консалт Солюшенс» не з`явився, але 01.03.2023 року надав до суду заяву в якій просив розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. В судове засідання 01.03.2023 року третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору\~\~ [PERSON] та її представник не з`явились, але 01.03.2023 року від представника третої особи до канцелярії суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідачі та Державний реєстратор\~Комунального підприємства\~«Агенція державної\~реєстрації» Бурлаченко\~Ігор Володимировичу судове засідання не з`явилися, проте були належним чином повідомлені про розгляд справи, шляхом надсилання ухвал та повісток на їх адреси. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, суд вважає, що заявлені позовні вимоги ТОВ «Консалт Солюшенс»\~та \~третьої особи,\~яка заявляє\~самостійні вимоги\~щодо предмета\~спору\~\~ [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що 19 травня 2008 року між [PERSON] , та Товариством з обмеженою відповідальністю «Альянс-Жилстрой» було укладено Договір № 1-69Р/36 резервування приміщення, відповідно до якого [PERSON] засвідчила бажання набути у власність однокімнатну квартиру, яка розташована в житловому комплексі, за будівельною адресою [ADDRESS] , забудовник Товариство з обмеженою відповідальністю «Альянс-Жилстрой», на 5 поверсі, загальною площею 40,59 кв.м, що має номер 36. Відповідно до положень 3.1.1., 3.2.1. та 3.2.2. Договору № 1-69Р/36 резервування приміщення від 19.05.2008 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Альянс-Жилстрой» зобов`язується зарезервувати з [PERSON] однокімнатну квартиру, загальною площею 40,59 кв.м. на пятому поверсі за будівельною адресою [ADDRESS] , після отримання підтвердження про сплату мною, [PERSON] пакету облігацій не менш 30% від повного пакету облігацій та не резервувати дану квартиру за іншими особами. На виконання умов договору резервування, 19 травня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНС-ТРЕЙД» та [PERSON] , було укладено Договір комісії № Б-135/2008 щодо купівлі цінних паперів. Відповідно до положень 2.1.1. Договору комісії № Б-135/2008 щодо купівлі цінних паперів від 19.05.2008 р. [PERSON] зобов`язана була надати Товариству з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНС-ТРЕЙД» фінансові ресурси для купівлі цінних паперів протягом тридцяти банківських днів, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНС-ТРЕЙД» по наступним реквізитам: р/р [NUMBER] в ООД «Райфайзен Банк Аваль», МФО 380805 Призначення платежу «На купівлю цінних паперів згідно Договору комісії щодо купівлі цінних паперів № Б-135/2008 від 19.05.2008 р.», або внесенням готівки в касу. З метою фінансування купівлі вказаної квартири, 26 червня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] , було укладено Кредитний договір № 423-0131003/ФКВІП-08, на підставі якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» надав [PERSON] , кредит в розмірі 49500,00 (Сорок дев`ять тисячі п`ятсот доларів. США 00 центів), для придбання нерухомості на первинному ринку і забезпеченням виконання за кредитним Договором є іпотека майнових прав на незакінчене будівництвом житло, а саме однокімнатної квартири, загальною площею 40,59 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] площею 40,59 кв.м. Банк виконав свої зобов`язання, надавши [PERSON] кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами Кредитного договору. 26 червня 2008 року на забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов`язань перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», що випливають із укладеного між ними Кредитного договору № 423-0131003/ФКВІП-08 від 26.06.2008 р. було укладено Іпотечний Договір №423-0131003/ZФКВІП-08, який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гашовою В.В. та зареєстрований в реєстрі за реєстровим № 6355. Відповідно до положень Іпотечного Договору від 26.06.2008 р. предметом іпотеки є майнові права на нерухоме майно, будівництво якого не завершено, яке має характеристики будівельна адреса: [ADDRESS] ; будівельний номер квартири - [ADDRESS] ; поверх п`ятий; кількість кімнат одна; загальна проектна площа 40,59 кв.м. Відповідно до положень іпотечного договору предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на підставі: - договору комісії № Б-135/2008 щодо купівлі цінних паперів від 19.05.2008 року, що укладений між Іпотекодавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Альянс-Трейд»; - договору резервування приміщення № 1-69Р/36 від 19.05.2008 року, укладеним між Іпотекодавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Альянс-Жилстрой»; - акту виконаних послуг від 19.05.2008 року між Іпотекодавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Альянс-Жилстрой»; - виписки з реєстру власників іменних цінних паперів про стан особового рахунку № 2792 від 26.06.2008 року; - сертифікату облігацій цінних паперів серії № 000922, який підтверджує набуття Іпотекодавцем права вимоги. Іпотечним договором передбачено, що після завершення будівництва та здачі нерухомості в експлуатацію, ця нерухомість продовжує бути предметом іпотеки за цим договором до повного виконання Іпотекодавцем своїх зобов`язань. Одночасно з нотаріальним посвідченням цього договору нотаріус накладає, згідно чинного законодавства України, заборону відчуження предмета іпотеки. (п. 1.2.) Згідно п. 2.1.4. Іпотекодержатель має право у випадку невиконання основного зобов`язання звернути стягнення на предмет іпотеки. Додатково з метою забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором, 26.06.2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] було укладено договір застави цінних паперів. Предметом застави за цим договором є цінні папери а саме: облігація підприємства (Сертифікат) серії А № 904 бланк сертифіката № 000922; емітент Товариство з обмеженою відповідальністю «Альянс-Жилстрой»; номінальна вартість одного цінного паперу 25,00 гривень; кількість цінних паперів 4059,00 штук. Факт перерахування [PERSON] , грошових коштів на розрахунковий рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНС-ТРЕЙД» на купівлю цінних паперів згідно Договору комісії щодо купівлі цінних паперів № Б-135/2008 від 19.05.2008 р., підтверджується платіжним дорученням № 1 від 26.06.2008 р. Таким чином, [PERSON] , свої грошові зобов`язання за Договором комісії № Б-135/2008 щодо купівлі цінних паперів від 19.05.2008 р. та Договору № 1-69Р/36 резервування приміщення від 19.05.2008 р. виконала в повному обсязі. Додатковим підтвердженням також є проставлена печатка та підпис уповноваженої особи ТОВ «Альянс-Жилстрой» на Сертифікаті серії А № 904 бланк сертифіката № 000922, в якому зазначено, що [PERSON] є власником 4\~059 шт. цінних паперів номінальна вартість яких 25,00 грн., що свідчить про виконання [PERSON] своїх зобов`язань перед ТОВ «Альянс-Жилстрой». 23 липня 2012 року рішенням Білгород-Дністровського районного суду Одеської області у справі №\~1505/1128/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором позовну заяву задоволено повністю. В резолютивній частині вищевказаного рішення суд постановив: стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь \~ПАТ «Дельта Банк»\~заборгованість за кредитним договором № 423-0131003/ФКВІП-08 від 26.06.2008 року у сумі 528\~549,40 грн. та стягнути судовий збір. Правовідносини, що були предметом судового розгляду, витікали з кредитного договору № 423-0131003/ФКВІП-08 від 26.06.2008 року. Вищевказаним рішення Білгород-Дністровського районного суду Одеської області встановлено, що 30.06.2010 року між TOB «Укрпромбанк», AT «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов`язань TOB «Укрпромбанку» на користь AT «Дельта Банку», відповідно до п. 4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, Укрпромбанк передає (відступає) Дельта Банку права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами,\~що забезпечують виконання кредитних зобов`язань перед Національним банком, внаслідок чого Дельта Банк замінює Укрпромбанк як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях, а згідно з п. 4.2 внаслідок передачі Укрпромбанком Дельта Банку прав вимоги до боржників, Дельта Банку переходить (відступається) право вимагати (замість [PERSON] ) від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами. В подальшому, 24 червня 2020 року проведено електронний аукціон №UA-EA-2020-06-12-000019-b за лотом № GL3N218065 за кредитним портфелем, що складається з прав вимоги та інших майнових прав за кредитними договорами, які укладались з фізичними особами: 120 кредитних договорів, що забезпечені іпотекою, 2 кредитними договорами, що забезпечені транспортними засобами, 1 кредитним договором, що забезпечений іншою заставою та 4 беззаставних кредитних договорів. Переможцем визнано ТОВ «Консалт Солюшенс», що підтверджується протоколом електронного аукціону №UA-EA-2020-06-12-000019-b. 21 липня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» укладено договір № 2292/К про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. та зареєстрованим в реєстрі № 236. За змістом пункту 1 цього Договору Банк відступає Новому кредитору належні Банку права вимоги до Боржників зазначених у Додатку № 1 Договору, в тому числі, права вимоги до правонаступників Боржників, за кредитними договорами, договорами поруки та договорами іпотеки, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до Договору. Новий кредитор сплачує Банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором. За змістом пункту 2 Договору Новий кредитор набуває усі права кредитора за основними договорами (кредитними, поруки, іпотеки тощо), включаючи: право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів, право вимагати сплати неустойок, пеней, штрафів, передбачених основними договорами, право вимагати сплати сум, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України (індекс, 3,0% річних), право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань за основними договорами, вимоги, які випливають із судових справ, у тому числі справ про банкрутство Боржників, виконавчих проваджень щодо Боржників тощо. Права кредитора за основними договорами перейшли до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги. За змістом пункту 12 Додатку № 1 до Договору № 2292/К про відступлення прав вимоги від 21.07.2020 року до ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого, до [PERSON] , [PERSON] та ТОВ «до ТОВ «Альянс-Жилстрой», за кредитним договором №\~423-0131003/ФКВІП-08 від 26.06.2008 року, іпотечним договором №423-0131003/ZФКВІП-08 від 26.06.2008 року, договором застави цінних паперів № 423-0131003/Zфкцп-08 від 26.06.2008 року та договорами поруки №\~423-0131003/ZФПОР-08 та № б/н від 26.06.2008 року. За змістом частини першої статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом В подальшому, будинок за будівельною адресою [ADDRESS] , складовою частиною якого є квартира яка знаходиться в іпотеці ТОВ «Консалт Солюшенс», було введено в експлуатацію, про що свідчить сертифікат відповідності від 22.10.2015 року виданий на підставі акту готовності об`єкта до експлуатації від 15.10.2015 року. Згідно довідки з адресного реєстру м. Одеси № 364694/1 від 09.11.2015 року у Адресному реєстрі м. Одеси на підставі Положення про адресний реєстр м. Одеси, сертифікату Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 22.10.2015 року, серія ІУ № 165152951916, житловому будинку за будівельною адресою [ADDRESS] зареєстровано адресу [ADDRESS] . З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що квартира за адресою [ADDRESS] з 30 листопада 2018 року належала на праві власності [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу майнових прав № 107-7/36 від 05.03.2007 року, Акту приймання-передачі нерухомого майна від 11.09.2015 року, виписки від 14.12.2016 року, технічного паспорту від 15.06.2018 року. Запис про державну реєстрацію права власності на квартиру за аредсою [ADDRESS] був внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 27.06.2018 року державним реєстратором Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Бурлаченком Ігорем Володимировичем, номер запису про право власності 29321708. На теперішній час на спірну квартиру зареєстровано право власності за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу 27.12.2018 року укладеного з [PERSON] , зареєстрованого в реєстрі за номером 1927, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сватаненко Оленою Вікторівною. Підставою для реєстрації права власності на спірну квартиру за [PERSON] був договір купівлі-продажу майнових прав № 107-7/36 від 05.03.2007 року, укладений між [PERSON] (комерційним директором ТОВ «Альянс-Жилстрой»), який діяв на підставі довіреності ВКІ № 861441 та [PERSON] . На виконання ухвали Київського районного суду м. Одеси від 04.06.2021 року про витребування доказів Київська державна нотаріальна контора у місті Одеса надала копію повного витягу з Єдиного реєстру довіреностей з якого вбачається, що Довіреність ВКІ № 861443 видана Товариством з обмеженою відповідальністю «Альянс-Жилстрой» на імя [PERSON] 05.05.2008 року. Вказане свідчить про те, що [PERSON] , який підписував Договір купівлі-продажу майнових прав № 107-7/36 від 05.03.2007 року від імені ТОВ «Альянс-Жилстрой» не мав необхідного обсягу прав на момент підписання цього договору, оскільки довіреність на його імя була видана лише 05.05.2008 року. За приписами ч. 4\~ст.\~203\~ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Статтею 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Зі змісту ст. ч. 2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Разом з тим, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1 ст. 203 ЦК України). Відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Пунком 1.2. Іпотечного договору передбачено, що після завершення будівництва та здачі нерухомості в експлуатацію, ця нерухомість продовжує бути предметом іпотеки за цим договором до повного виконання Іпотекодавцем своїх зобов`язань. Одночасно з нотаріальним посвідченням цього договору нотаріус накладає, згідно чинного законодавства України, заборону відчуження предмета іпотеки. Вказане кореспондується з положенням ч. 4\~ст.\~16\~Закону України\~«Про іпотеку» з якого вбачається, що\~після завершення будівництва будівля (споруда), житловий будинок або житлова квартира залишається предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору. За змістом ч. 3 ст. 12 ст.\~16\~Закону України\~«Про іпотеку» правочин щодо відчуження переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним, крім договору купівлі-продажу, укладеного у процесі приватизації єдиного майнового комплексу державного або комунального підприємства, до складу якого входить таке майно. Іпотекодержатель не надавав дозволу на відчуження предмета іпотеки, а тому таке відчуження порушує вимоги Закону України «Про іпотеку». Згідно\~ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до п.4\~Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»\~судам відповідно до\~статті 215 ЦК\~необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша\~статті 225 ЦК\~тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про визнання правочинів недійсними" слід виходити з того, що визнання правочинів недійсним можливе і в інших випадках порушення правочином особистих або майнових прав суб`єктів цивільного права, навіть якщо для них не встановлені спеціальні правила визнання правочинів недійсними. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18 квітня 2018 року у справі № 439/212/14-ц. дійшла висновку, що оспорювати правочин може особа (заінтересована особа), яка не була його стороною. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи, оскільки від цього залежить подальша можливість реалізації заінтересованою особою її прав. Таким чином, суд дійшов висновку, що Договір купівлі-продажу майнових прав № 107-7/36 від 05.03.2007 р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Альянс-Жилстрой» та [PERSON] має бути визнаний недійсним через невідповідність положенням ст. 203, 215 ЦК України. Вказаний договір купівлі-продажу майнових прав № 107-7/36 від 05.03.2007 р. був підставою для проведення державної реєстрації права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , проведеної державним реєстратором Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Бурлаченком Ігорем Володимировичем 30.11.2018 року, номер запису про право власності 29321708. Державним реєстратор Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Бурлаченко І.В. було прийнято рішення індексний номер: 44478015 від 07.12.2018 року про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] . Суд приходить до висновку, що, з метою належного та ефективного захисту порушеного права позивача, необхідно скасувати вищевказане рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Бурлаченко І.В. індексний номер: 44478015 від 07.12.2018 року, оскільки договір купівлі-продажу майнових прав № 107-7/36 від 05.03.2007 р. який став підставою для проведення державної реєстрації права власності є недійсним. Приписами частини першої статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно частини другої статті 16 ЦК України регламентовані один з способів захисту у цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права (пункт 1); припинення дії, яка порушує право (пункт 3). Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що у такий спосіб буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування. Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Так, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Так, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц. Саме «ефективний засіб правового захисту» у розумінні ст. 13 Ковенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату у простіший спосіб; і винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації або які вимагають подальших звернень особи, чиї права порушені, до суду або до інших державних органів, не відповідає цій міжнародній нормі. ЄСПЛ у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) у справі «Чуйкіна проти України» (заява № 28924/04) нагадав, що процесуальні гарантії, викладені у ст. 6 Конвенції, забезпечують кожному прав звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», у якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21.02.1975 у справі «Голдер проти Сполученого Королівста), а тому застосування ефективного способу захисту порушеного права, як обов`язок держави покладається на суд, а не на особу, яка звернулась до суду з позовом. Отже, ефективний засіб правового захисту в розумінні ст. 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації не відповідає розглядуваній міжнародній нормі. Конституційний Суд України у рішенні від 30.01.2003 №3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечую ефективне поновлення в правах (абзац десятий п.9). Таким чином, ефективним слід розуміти такий спосіб захисту, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. Закон не надає суду можливості відмовляти в задоволенні позову з підстав обрання неправильного (неефективного) способу захисту порушеного права, оскільки в розумінні частини другої ст. 5 ЦПК України суд може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону, з частковим відступом від принципу диспозитивності для захисту особи, яка звернулась з позовом. Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року № 1952-IV визначено, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Отже, за змістом цієї правової норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Аналогічні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 23.06.2020 у справах № 906/516/19, № 905/633/19, № 922/2589/19, від 30.06.2020 у справі № 922/3130/19, від 14.07.2020 у справі № 910/8387/19, від 20.08.2020 у справі № 916/2464/19, у справі №914/1201/19 від 03.09.2020 Отже, скасування державної реєстрації є ефективним способом захисту. Крім того, первісне скасування державної реєстрації права власності є підставою для визнання усіх подальших правочинів, які були укладені після скасування державної реєстрації права власності, недійсними, оскільки первинне право власності набуто всупереч установленого законодавством порядку. Верховний Суд в своїй постанові від 11.08.2022 року у справі №904/5693/20 дійшов висновку, що правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Тобто, такий правочин не породжує переходу права власності до набувача. У силу принципу «Ніхто не може передати більше прав, ніж має сам», у даному випадку не виникає право власності й у майбутніх набувачів. Як вбачається з матеріалів справи, 27 грудня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Одескього міського нотаріального округу Свататенко О.В., за реєстраційним № 1927, за яким до [PERSON] перейшло право власності на квартиру [ADDRESS] . Приватний нотаріус Одеського міського натурального округу Свататенко О.В. прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44865016 від 27.12.2018 року про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] . Суд приходить до висновку, що вищевказаний договір купівлі-продажу від 27 грудня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] є недійсним, оскільки судом визнано, що державна реєстрація права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] є незаконною. За таких підстав рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44865016 від 27.12.2018 року приватного нотаріуса Одеського міського натурального округу Сватаненко Олени Вікторівни про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] підлягає скасуванню. Що ж стосується позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» стосовно визнання квартири предметом іпотеки, то слід звернути увагу, що Велика Палата Верховного Суду у пункті 9.8 постанови від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20) зазначила, що у випадку, якщо позивач вважає, що іпотека є та залишалася чинною, належним способом захисту було б звернення позивача з вимогою про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна. Після набрання чинності рішення суду у разі задоволення такого позову до відповідного державного реєстру має бути внесений запис про іпотекодержателя. Такий спосіб захисту відповідає способам захисту, визначеним у частині другій статті 16 ЦК України, зокрема у пункті 1, - шляхом визнання права. Таким чином, з метою належного та ефективного захисту порушеного права позивача, необхідно визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» права іпотекодержателя на квартиру [ADDRESS] та внести відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Щодо вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. Дослідишви докази по справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов висновку, що позов третьої особи, яка заявляє самостійні щодо предмета спору підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з матеріалів справи, 19 травня 2008 року між [PERSON] , та Товариством з обмеженою відповідальністю «Альянс-Жилстрой» було укладено Договір № 1-69Р/36 резервування приміщення, відповідно до якого [PERSON] засвідчила бажання набути у власність однокімнатну квартиру, яка розташована в житловому комплексі, за будівельною адресою [ADDRESS] , забудовник Товариство з обмеженою відповідальністю «Альянс-Жилстрой», на 5 поверсі, загальною площею 40,59 кв.м, що має номер 36. Відповідно до положень 3.1.1., 3.2.1. та 3.2.2. Договору № 1-69Р/36 резервування приміщення від 19.05.2008 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Альянс-Жилстрой» зобов`язується зарезервувати з [PERSON] однокімнатну квартиру, загальною площею 40,59 кв.м. на пятому поверсі за будівельною адресою [ADDRESS] , після отримання підтвердження про сплату мною, [PERSON] пакету облігацій не менш 30% від повного пакету облігацій та не резервувати дану квартиру за іншими особами. З метою фінансування купівлі вказаної квартири, 26 червня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] , було укладено Кредитний договір № 423-0131003/ФКВІП-08, на підставі якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» надавВарналі І.А., кредит в розмірі 49500,00 (Сорок дев`ять тисячі п`ятсот доларів. США 00 центів), для придбання нерухомості на первинному ринку і забезпеченням виконання за кредитним Договором є іпотека майнових прав на незакінчене будівництвом житло, а саме однокімнатної квартири, загальною площею 40,59 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] площею 40,59 кв.м. Факт перерахування [PERSON] , грошових коштів на розрахунковий рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНС-ТРЕЙД» на купівлю цінних паперів згідно Договору комісії щодо купівлі цінних паперів № Б-135/2008 від 19.05.2008 р., підтверджується платіжним дорученням № 1 від 26.06.2008 р. Таким чином, [PERSON] , свої грошові зобов`язання за Договором комісії № Б-135/2008 щодо купівлі цінних паперів від 19.05.2008 р. та Договору № 1-69Р/36 резервування приміщення від 19.05.2008 р. виконала в повному обсязі. Будинок за будівельною адресою [ADDRESS] було введено в експлуатацію, про що свідчить сертифікат відповідності від 22.10.2015 року виданий на підставі акту готовності об`єкта до експлуатації від 15.10.2015 року. Згідно довідки з адресного реєстру м. Одеси № 364694/1 від 09.11.2015 року у Адресному реєстрі м. Одеси на підставі Положення про адресний реєстр м. Одеси, сертифікату Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 22.10.2015 року, серія ІУ № 165152951916, житловому будинку за будівельною адресою [ADDRESS] зареєстровано адресу [ADDRESS] . Згідно переліку інвесторів з Реєстру інвесторів житлового будинку [ADDRESS] (будівельна адреса: буд. [ADDRESS] , затвердженому директором ТОВ «Альянс-Жилстрой» Ходорчук О.В., [PERSON] визначена інвестором квартири [ADDRESS] . Крім того, після введення будинку в експлуатацію [PERSON] , здійснювала оплату комунальних послуг, а також несла інші витрати, пов`язані з обслуговуванням будинку, як це передбачено п. 3.1.5. Договору № 1-69Р/36 резервування приміщення від 19.05.2008 р. Положеннями\~статті 328 ЦК України\~визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно з\~частиною 2\~статті 331\~Цивільного кодексу\~України право\~власності на\~новостворене нерухоме\~майно (житлові\~будинки,\~будівлі,\~споруди тощо)\~виникає з\~моменту завершеннябудівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Таким чином, [PERSON] є повноправним власником квартири [ADDRESS] . Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ст. 392 ЦК Укранїни, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 вересня 2021 року у справі N 359/5719/17 зроблено висновок, що нормами законодавства встановлено первинний спосіб набуття права власності на річ, на яку раніше не було і не могло бути встановлене право власності інших осіб. Саме інвестор як особа, за кошти якої і на підставі договору з яким був споруджений об`єкт інвестування, є особою, якою набувається первісне право власності на новостворений об`єкт інвестування. Інвестор після виконання умов інвестування набуває майнові права (тотожні праву власності) на цей об`єкт і після завершення будівництва об`єкта нерухомості набуває права власності на об`єкт інвестування як первісний власник шляхом проведення державної реєстрації речових прав на зазначений об`єкт за собою (пункти 92, 93, 95 постанови). У тих випадках, коли об`єкт нерухомості вже збудований та прийнятий в експлуатацію, проте покупцем не отримані правовстановлюючі документи у зв`язку із порушенням продавцем за договором купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно, взятих на себе договірних зобов`язань щодо передання всіх необхідних документів для оформлення права власності на квартиру, вартість якої сплачена покупцем в повному обсязі, та у разі невизнання продавцем права покупця на цю збудовану квартиру може мати місце звернення до суду з вимогою про визнання за покупцем права власності на проінвестоване (оплачене) ним майно відповідно до положень статті 392 ЦК України. Визнання права власності є ефективним і належним способом захисту прав сторони - покупця, який за договором купівлі-продажу майнових прав повністю сплатив узгоджену в договорі грошову суму, проте не може реалізувати свої права внаслідок недобросовісної поведінки продавця після введення будинку в експлуатацію, який не визнає права покупця на цю збудовану квартиру. До аналогічнийх правових висновків дійшла Велика Палата Вкрховного Суду від 14 грудня 2021 року по справі №344/16879/15-ц. Відповідно до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст. ст. 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі "Краска проти Швейцарії" встановлено: "Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути "почуті", тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами". Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформованої, зокрема у справах "Салов проти України" (заява N 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява N 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України \~судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved