Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що [INFO] померла її сестра - [PERSON] , [INFO] . 02 червня 2007 року позивачка одружилася, внаслідок чого змінила прізвище на « [PERSON] », а також її сестра, вперше вийшовши заміж, змінила у зв`язку з укладенням шлюбу прізвище на « [PERSON] ». На момент смерті у її сестри залишилося двоє неповнолітніх дітей, а саме сини - [PERSON] , [INFO] , а також син - [PERSON] , що народився від нового шлюбу з [PERSON] , [INFO] , який проживає разом зі своїм батьком. Натомість її племінник - [PERSON] , [INFO] , залишився після смерті його матері без нагляду, оскільки його батько - [PERSON] , [INFO] , більше десяти років не проживав разом з її сестрою та їх спільною дитиною, виїхав за межі області, дитиною не цікавиться взагалі та не приймає участь у його вихованні, дитина проживає разом з позивачкою як рідною тіткою. Вказані аргументи підтверджує довідка старости Порошківського старостинського округу № 524 від 12 серпня 2022 року, яку долучає до позову. Також її племінник, будучи вже чотирнадцятилітнім хлопчиком, висловлює бажання проживати разом з позивачкою у селі Порошково Ужгородського району Закарпатської області та продовжувати навчання у своїй школі, що підтверджено його заявою на ім`я голови Т.Реметівської сільської ради Ужгородського району від 09 серпня 2022 року. Про батька хлопчик в спілкуванні навіть не згадує, оскільки дитина фактично не знає його. Отже відповідач [PERSON] повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, з дитиною не проживає вже понад десять років та, відповідно, жодного обов`язку, які з цього випливають, не виконує, не проявляє батьківської турботи щодо сина, який протягом всіх цих років потребував батька, його порад, чоловічого впливу та поради, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не цікавиться здоров`ям, успіхами у навчанні та особистому житті. Будь які відомості щодо батька дитини - [PERSON] як у дитини, так і у позивачки відсутні. Навіть після смерті сестри (матері дитини) він не поцікавився, де та з ким буде проживати його син. [PERSON] проживає разом з позивачкою у селі Порошково за її місцем проживання, де йому забезпечені всі належні умови для життя, розвитку, виховання та навчання. У цьому році він закінчив 8-ий клас Порошківської ЗОШ І-ІІІ ступенів, де зарекомендував себе як хороший учень, школу відвідував систематично, має добрий загальний розвиток, відвідує спортивні секції. Однак втрата матері вплинула на емоційний стан дитини - хлопчик став замкнутим з проявами агресії, а відтак потребує особливої уваги та контролю і спілкування з рідними. Позивачка дуже любить племінника та хоче для дитини кращої долі, аніж поміщення до дитячого будинку, при тому що вона має свою родину, офіційно працює з 2004 року у ПрАТ «Ужгородська швейна фабрика», та відповідно може забезпечити племінника ще й необхідними матеріально-побутовими умовами. Племінник [PERSON] також виявляє бажання проживати разом з нею у її родині, про що подав до органу опіки та піклування відповідну заяву. На підставі вищенаведеного просить суд позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. В судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - органу опіки та піклування Тур"є-Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області Пузакулич О.І. позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причину неявки не повідомив, відзив не подав, а тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла сестра позивачки - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Перечинським відділом реєстрації актів цивільного стану в Ужгородському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. І.Франківськ 04 квітня 2022 року. Також судом встановлено, що спорідненість позивачки як рідної сестри та [PERSON] підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 9 листопада 1983 року та серії [NUMBER] від 12 березня 1985 року, копії яких наявні в матеріалах справи. Встановлено, що 02 червня 2007 року позивачка одружилася, внаслідок чого змінила прізвище на « [PERSON] », а також встановлено, що її сестра вперше вийшовши заміж змінила у зв`язку з укладенням шлюбу прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 22 січня 2008 року. Судом встановлено, що на момент смерті у сестри залишилося двоє неповнолітніх дітей, а саме: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , що народився від нового шлюбу з [PERSON] , [INFO] , який проживає разом зі своїм батьком. Судом також достовірно встановлено, що племінник позивачки - [PERSON] , [INFO] , залишився після смерті своєї матері без нагляду, оскільки його батько - [PERSON] , [INFO] , більше десяти років не проживав разом з сестрою позивачки та їх спільною дитиною, виїхав за межі області, дитиною не цікався та не приймав участь у його вихованні, дитина на даний момент проживає разом з позивачкою як з тіткою. Вказані факти належним чином підтверджено довідкою старости Порошківського старостинського округу № 524 від 12 серпня 2022 року. Також судом встановлено, що [PERSON] , будучи вже чотирнадцятирічним хлопчиком, висловлює бажання проживати разом позивачкою, [PERSON] , у селі Порошково та продовжувати навчання у своїй школі, що підтверджується його заявою на ім`я голови Т.Реметівської сільської ради Ужгородського району від 09 серпня 2022 року. Таким чином, на підставі наявних в справі доказів суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, з дитиною не проживає вже понад десять років та відповідно жодного обов`язку, які з цього випливають, не виконує, не проявляє батьківської турботи щодо сина, який протягом всіх цих років потребував батька, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не цікавиться його здоров`ям, успіхами у навчанні та особистому житті. Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] проживає разом з позивачкою у селі Порошково за її постійним місцем проживання, де йому забезпечені всі належні умови для життя, розвитку, виховання та навчання. На даний момент навчається в 9 класі Порошківської ЗОШ І-ІІІ ступенів, де зарекомендував себе як хороший учень, школу відвідував систематично, хоча під час онлайн навчання до занять підключався рідко, цікавиться технікою, має добрий загальний розвиток, відвідує спортивні секції; втрата матері вплинула на емоційний стан дитини - хлопчик став замкнутим з проявами агресії, а відтак потребує особливої уваги та контролю і спілкування. Відповідно до Висновку органу опіки та піклування Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 06.02.2023 № 45/03-10 орган опіки та піклування вважає за доцільне надати згоду на позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] (зареєстрованого в [ADDRESS] ) та призначити піклувальником громадянку [PERSON] , [INFO] над дитиною [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. У випадку ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав (ст. 164 Сімейного кодексу України). У статті 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснено у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; незабезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що надалі може негативно вплинути на її фізичний розвиток як складову частину виховання; недостатнє спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі є підставами для позбавлення батьків / одного з батьків батьківських прав. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 203/3505/19 (провадження № 61-14351св21). Піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦК України суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Отже, у разі задоволення позовної вимоги про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , дитина буде позбавлена батьківського піклування, а тому є необхідність в одночасному призначенні їй піклувальника. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» дитина-сирота - це дитина, в якої померли чи загинули батьки, а також діти, позбавлені батьківського піклування, це зокрема діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав. Так, статтею 63 ЦК України визначено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. В той же час за положеннями частини 4 статті 167 СК України передбачено, що якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Оскільки дитина після смерті матері проживає разом з родиною тітки, інших родичів та близьких не має, оскільки мати померла, а батько понад десять років у родині не проживав, його місцезнаходження невідоме, тому позивачка єдиним можливим піклувальником свого неповнолітнього племінника [PERSON] . Крім того встановлено, що позивачка має свою родину, офіційно працевлаштована з 2004 року у ПрАТ «Ужгородська швейна фабрика», та відповідно має можливість забезпечити племінника всіма необхідними матеріально-побутовими умовами, що підтверджується характеристикою з місця роботи від 09 червня 2022 року. Крім того встановлено, що [PERSON] також виявляє бажання проживати разом з позивачкою у її родині, про що подавав до органу опіки та піклування відповідну заяву. Стаття 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до статті 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов`язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм насильства, образи чи зловживань, відсутності належного піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону (частина 6 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Одним із способів захисту інтересів малолітньої чи неповнолітньої дитини є позбавлення батьківських прав того з батьків, хто неналежно виконує свої батьківські обов`язки. Так, згідно з пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного Кодексу України батько або мати можуть бути позбавлені батьківських прав відносно дитини, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по її вихованню. Вихованням є процес залучення особистості до засвоєння вироблених людством цінностей, створення сприятливих умов для реалізації нею свого природного потенціалу та творчого ставлення до життя, спрямований на утвердження суспільно значущих норм і правил поведінки особистості. Процес виховання виявляється в піклуванні про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, наданні дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, створенні умов для отримання дитиною освіти, тощо. Аналізуючи вказану норму можна прийти до висновку, що ухилення від виконання обов`язку по вихованню дитини є актом свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій і не бажає цього робити в майбутньому. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідає положенням ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved