Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

15 серпня 2022 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до Академії Державної пенітенціарної служби та просить визнати протиправним та скасувати наказ №147/ОС від 27.06.2022 року «Про особовий склад», поновити її на посаді юрисконсульта Територіально відокремленого відділення «Хмельницька філія Академії Державної пенітенціарної служби» або на іншій рівнозначній посаді з 30.06.2022 року та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30.06.2022 року у зв`язку із незаконним звільненням з роботи по день поновлення на посаді. [PERSON] зазначає, що 19.09.2018 року була прийнята на посаду юрисконсульта юридичної групи Хмельницького центру підвищення кваліфікації персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України, 16.07.2021 року призначена на посаду юрисконсульта Територіально відокремленого відділення «Хмельницька філія Академії Державної пенітенціарної служби», а 29.06.2022 року звільнена з посади у зв`язку із скороченням штату працівників. Вважає наказ незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки він прийнятий з порушенням вимог чинного законодавства, а її звільнення було фіктивним. Мотивуючи позовні вимоги зазначає про те, що їй не було запропоновано усі наявні вакантні посади, а також не запропоновано посаду водія та заступника начальника відділення (керівник). У зв`язку із наведеним змушена звернутись до суду. 22.08.2022 року по справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання. 13.09.2022 року представником відповідача надано відзив на позов, проти позову заперечує, вважає його безпідставним та необґрунтованим, зазначає, що позивачка дійсно з 16.07.2021 року працювала юрисконсультом Територіально відокремленого відділення «Хмельницька філія Академії Державної пенітенціарної служби», та відповідно до наказу №147/ОС від 27.06.2022 її звільнено із займаної посади у зв`язку із скороченням штату та чисельності працівників, відповідно до п. 1ст. 40 КЗпП України. Підставою для скорочення став наказ Міністерства юстиції України №1130/5 від 11.03.2022 «Про затвердження структури та штатів Академії Державної пенітенціарної служби». Згідно з наказом 1130/5 посаду юрисконсульта скорочено, та введено посаду юрисконсульта з обов`язковою вимогою призначення на цю посаду особи з числа атестованого складу, тобто, яка має спеціальне звання - капітана внутрішньої служби. У разі виникнення у позивачки бажання проходити службу на атестованій посаді юрисконсульта - капітана внутрішньої служби - їй необхідно було письмово повідомити про це Академію, з наданням відповідних документів для прийняття на службу, однак позивачка а ні на час введення у дію наказу 1130/5, а ні на день звільнення не мала спеціального звання, та з приводу присвоєння спеціального звання до Академії не зверталась. Одночасно з попередженням про звільнення, на виконання ст. 49-2 КЗпП України, позивачці було запропоновано інші вакантні посади, які відповідають її кваліфікації та досвіду, або не потребують спеціальних фахових знань. Разом з цим, Академія не зобов`язана пропонувати працівникові посаду вищого рівня, можливість призначення на такі посади визначається загальними правилами про комплектування кадрів, які діють в Академії Державної пенітенціарної служби. Позивачці було повідомлено про наявну вакантну посаду фахівця з публічних закупівель сектору публічних закупівель Академії Державної пенітенціарної служби, завідувача складу групи інтендантського та господарського забезпечення Територіально відокремленого відділення «Хмельницька філія Академії Державної пенітенціарної служби», кухонного робітника їдальні, оператора котельні, прибиральниці службових приміщень комунально-експлуатаційної групи Територіально відокремленого відділення «Хмельницька філія Академії Державної пенітенціарної служби». На всі запропоновані вакантні посади позивачка надала відмови і до 29.06.2022 року із заявами щодо згоди на прийняття будь-яких пропозицій щодо вакантних посад не надала. Тому, 27.06.2022 Ректором Академії було підписано наказ №147/ОС про звільнення [PERSON] згідно з п.1 ст. 40 КЗпП (у зв`язку із скороченням штату) з 29.06.2022 року. 14.09.2022 року позивач надала відповідь на відзив, вважає відзив таким, що суперечить чинному законодавству, вказує, що вона неодноразово спілкувалась з начальником Територіального відокремленого відділення «Хмельницька філія Академії Державної пенітенціарної служби» та інспектором з кадрового забезпечення щодо її наміру отримати спеціальне звання, однак її прохання були залишені без задоволення. Вказує, що відповідач не виконав свій обов`язок щодо працевлаштування, оскільки не запропонував їй всі інші вакантні посади, зокрема водія та заступника начальника відділення (керівник). Зазначає також, що відповідач не мав жодного правового обґрунтування для проведення атестування посади юрисконсульта в Територіально відокремленому відділенні «Хмельницька філія Академії Державної пенітенціарної служби» та звільнення її за п. 1 ст. 40 КЗпПУ. 15.09.2022 року за клопотанням позивача по справі витребовувались докази. 27.09.2022 року представником відповідача надано заперечення на відповідь на відзив, зазначає, що подання [PERSON] запиту про надання інформації, «чому не запропонована [PERSON] посада юрисконсульта Територіально відокремленого відділення «Хмельницька філія Академії Державної пенітенціарної служби» та не запропоновано проведення атестування», не є бажанням проходити службу на атестованій посаді, а є лише намаганням отримати певну інформацію. У разі погодження позивачем проходити службу на атестованій посаді юрисконсульта - капітана внутрішньої служби - їй необхідно було письмово повідомити про це Академію, з наданням відповідних документів для прийняття на службу. Крім того, [PERSON] , мотивуючи позовні вимоги зазначені у відповіді на відзив, зазначає про те, що їй не було запропоновано усі наявні вакантні посади, а також не запропоновано посаду водія та заступника начальника відділення (керівник). Однак, посада заступника начальника відділення (керівник), про яку зазначає позивач, є посадою вищого рівня. КЗпП України не містить обов`язку пропонувати працівникові посаду вищого рівня, можливість призначення на такі посади визначається загальними правилами про комплектування кадрів, які діють в Академії Державної пенітенціарної служби. Вказує, що посилання позивача у відповіді на відзив про те, що в Академії Державної пенітенціарної служби були відсутні зміни в організації праці, зокрема скорочення штату працівників та удаваність (фіктивність) звільнення [PERSON] із зазначенням, що в штаті аналогічного Територіального відокремленого відділення «Кам`янська філія Академії Державної пенітенціарної служби» наявна окрема посада юрисконсульта в категорії посади - професіонал, нічим не обґрунтоване. Зазначає, що у відповідача відбулось саме скорочення штату працівників, а не перейменування посади позивачки, оскільки наказом №1130/5 від 11.03.2022 посада вільного найму юрисконсульта вилучена та введена атестована посада юрисконсульта - капітана внутрішньої служби, а позивачка а ні на час введення у дію наказу 1130/5, а ні на день звільнення не мала спеціального звання, та з приводу присвоєння спеціального звання до Академії не зверталась. 03.10.2022 року на виконання ухвали про витребування доказів, представником відповідача надано відповідні документи. 02.11.2022 року до матеріалів справи долучені письмові пояснення свідка [PERSON] 10.11.2022 року задоволено клопотання позивача про долучення доказів до матеріалів справи. 10.11.2022 року справу призначено до слухання по суті. 07.03.2023 року позивачем заявлено клопотання про долучення документів до матеріалів справи, яке судом задоволено. 07.03.2023 року позивачем подано письмові пояснення, які долучені до справи. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задоволити із наведених підстав. В судовому засіданні представник відповідача не з`явилась, під час попереднього судового засідання проти позовних вимог заперечувала в повному обсязі, просила відмовити в задоволенні позову із підстав наведених у відзиві та запереченнях. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши надані докази та матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, суд дійшов наступних висновків. Так, судом встановлено, що [PERSON] 19.09.2018 року була прийнята на посаду юрисконсульта юридичної групи Хмельницького центру підвищення кваліфікації персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України, 16.07.2021 року призначена на посаду юрисконсульта Територіально відокремленого відділення «Хмельницька філія Академії Державної пенітенціарної служби», а 29.06.2022 року звільнена з посади у зв`язку із скороченням штату працівників. Дані обставини підтверджуються матеріалами справи. Позивач вважає наказ №147/ОС від 27.06.2022 року про звільнення незаконним та просить визнати його протиправним та скасувати, поновити її на посаді юрисконсульта Територіально відокремленого відділення «Хмельницька філія Академії Державної пенітенціарної служби» або на іншій рівнозначній посаді з 30.06.2022 року та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30.06.2022 року у зв`язку із незаконним звільненням з роботи по день поновлення на посаді. Так, підставою для скорочення [PERSON] став наказ Міністерства юстиції України №1130/5 від 11.03.2022 «Про затвердження структури та штатів Академії Державної пенітенціарної служби». Згідно з наказом 1130/5 посаду юрисконсульта скорочено, та введено посаду юрисконсульта з обов`язковою вимогою призначення на цю посаду особи з числа атестованого складу, тобто яка має спеціальне звання - капітана внутрішньої служби. Позивачка на час введення у дію наказу 1130/5, а також і на день звільнення не мала спеціального звання, та з приводу присвоєння спеціального звання до Академії не зверталась. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно з частиною другою статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 та 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Статтею 49-2 КЗпП України передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. Оскільки обов`язок щодо працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду, і які існували на день звільнення. У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року зазначено що, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення. Наказом 1130/5 Академію переведено на нову структуру та штат. Цим же наказом скасовано структуру та штат, які діяли відповідно до наказів Міністерства юстиції України №869/к від 07.05.2021 та №1930/к від 16.08.2021. Отже в Академії відбулися зміни в організації виробництва і праці. Необхідно розмежувати працівників та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту. У статті 1 КЗпП України встановлено, що кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» до персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України належать особи рядового і начальницького складу, спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Державній кримінально-виконавчій службі України. Служба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону. Частиною 5 статті 23 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України» № 2713-ІУ від 23.06.2005 року встановлено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінальногвиконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. КЗпП України регулює трудові відносини всіх працівників, до кола яких особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, як спеціальні суб`єкти права, не належать, оскільки не перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями усіх форм господарювання, а проходять саме службу. Призначенню вільнонайманої особи на посаду начальницького складу передує проходження такою особою військово-лікарської комісії з метою визначення придатності для служби та заяви про прийняття на службу до Державної кримінально-виконавчої служби України з усіма необхідними документами до органу чи підрозділу, в якому така особа бажає проходити службу, після чого відповідний орган, вивчивши документи кандидата приймає остаточне рішення про прийняття або неприйняття такого кандидата на службу з призначенням на посаду. Первинне спеціальне звання присвоюється відповідно до наказу міністра юстиції України. Але жодних дій позивачкою щодо отримання спеціального звання зроблено не було, оскільки у разі виникнення у позивачки бажання проходити службу на атестованій посаді юрисконсульта - капітана внутрішньої служби - їй необхідно було письмово повідомити про це Академію, з наданням відповідних документів для прийняття на службу. А тому твердження позивача про те, що вона неодноразово спілкувалась з начальником Територіального відокремленого відділення «Хмельницька філія Академії Державної пенітенціарної служби» та інспектором з кадрового забезпечення щодо її наміру отримати спеціальне звання, однак її прохання були залишені без задоволення, - суд оцінює критично. Вищенаведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/20961/17 (провадження № 61-2899св19). З огляду на вищенаведене, позивачка звільнена з вільнонайманої посади, а юрисконсульт, на час звільнення [PERSON] , повинен мати спеціальне звання - капітана внутрішньої служби. Оскільки позивачка не є атестованою особою, тому останній і не була запропонована зазначена посада. До таких висновків прийшов також Верховний Суд України у своїй постанові від 06.07.2021 у справі № 428/12217/19. Так, 26.04.2022 року Ректором Академії було видано наказ №86/ОС відповідно до якого наказано попередити персонал Академії про заплановане звільнення за скороченням штату, з яким позивачка була особисто ознайомлена під підпис. Одночасно з попередженням про звільнення, на виконання ст. 49-2 КЗпП України, позивачці було запропоновано інші вакантні посади, які відповідають її кваліфікації та досвіду або не потребують спеціальних фахових знань. Разом з цим, Академія не зобов`язана пропонувати працівникові посаду вищого рівня, можливість призначення на такі посади визначається загальними правилами про комплектування кадрів, які діють в Академії Державної пенітенціарної служби. [PERSON] було надано повідомлення про наявну вакантну посаду фахівця з публічних закупівель сектору публічних закупівель Академії Державної пенітенціарної служби та запропоновані посади для роботи на яких не потрібні спеціальні фахові знання, а саме завідувача складу групи інтендантського та господарського забезпечення Територіально відокремленого відділення «Хмельницька філія Академії Державної пенітенціарної служби», кухонного робітника їдальні, оператора котельні, прибиральниці службових приміщень комунально-експлуатаційної групи Територіально відокремленого відділення «Хмельницька філія Академії Державної пенітенціарної служби», проте, до 29.06.2022 року із заявами щодо згоди на прийняття будь-яких пропозицій щодо вакантних посад, [PERSON] не звернулась, доказів іншого суду не надано. 27.06.2022 Ректором Академії було підписано наказ №147/ОС про звільнення [PERSON] згідно з п.1 ст. 40 КЗпП (у зв`язку із скороченням штату) з 29.06.2022 року. Більше того, як вбачається з матеріалів справи, рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 07.10.2022 року у справі №686/16978/22, позов [PERSON] задоволено частково, визнано протиправними дії Академії Державної пенітенціарної служби щодо затримки розрахунку при звільненні [PERSON] , зобов`язано Академію Державної пенітенціарної служби нарахувати та виплатити їй середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 30.06.2022 року по 14.07.2022 року у розмірі 1000 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Оскільки позивачка оскаржувала безпідставність затримки розрахунку при звільненні, то при цьому фактично визнала своє звільнення згідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України на підставі Наказу №147/ОС від 27.06.2022 року, адже стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні можуть проводитися лише при правомірному припиненні трудового договору та непроведені при цьому з працівником розрахунку у строки, визначені статтею 116 КЗпП України. Таким чином, на підставі викладеного, із врахуванням обставин справи, суд не вбачає підстав для визнання протиправним та скасування наказу Академії ДПтС від від 27.06.2022 року №147/ОС «Про особовий склад», оскільки він є законним та винесеним із дотриманням норм чинного законодавства, а тому вимоги [PERSON] про поновлення на посаді юрисконсульта Територіально відокремленого відділення «Хмельницька філія Академії Державної пенітенціарної служби» або на іншій рівнозначній посаді з 30.06.2022 року та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 30.06.2022 року, також не підлягаєють до задоволення.

Outcome: dismissed