Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

24 січня 2023 року за допомогою системи «Електронний суд» позивач [PERSON] через свого представника - адвоката Луєнка Ю.В., звернувся до Згурівського районного суду Київської області з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] , зареєстрований 19 березня 1994 року за актовим записом № 1 Софіївською сільською радою Носівського району Чернігівської області. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19.03.1994 за актовим записом № 1 Софіївською сільською радою Носівського району Чернігівської області між громадянином України [PERSON] та громадянкою України [PERSON] зареєстрований шлюб. Сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Шлюбне життя між сторонами не склалося через різні погляди на шлюбно-сімейні відносини. Сторони понад 11 років спільно не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків. Кожна зі сторін фактично має іншу сім`ю, але шлюб продовжує формально існувати. Неповнолітня дитина сторін [PERSON] , [INFO] , протягом близько 9 останніх років проживає разом з позивачем. Спору щодо визначення місця проживання дитини, а також спір щодо поділу спільного сумісного майна подружжя між сторонами немає. Наміру відновлювати шлюбні відносини з відповідачем позивач не має, збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме його інтересами, які мають істотне значення для нього, а тому бажає його розірвати. Ухвалою судді Згурівського районного суду Київської області від 26 січня 2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час, і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача [PERSON] - адвокат Луєнко Ю.В., направив заяву, в якій просить проводити розгляд справи без участі сторони позивача, позивач позов підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] направила заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить їх задовольнити, наслідки визнання позову їй відомі та зрозумілі. Згідно із частинами першою, четвертою статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд визнав можливим розглядати справу за відсутності сторін, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін та їх неявка не перешкоджає розгляду справи. З досліджених в судовому засідання письмових доказів судом встановлено, що 19 березня 1994 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, що зареєстрований Софіївською сільською радою Носівського району Чернігівської області, актовий запис № 1. Після державної реєстрації шлюбу прізвище чоловіка « [PERSON] », дружини - [PERSON] - копія свідоцтва про укладення шлюбу). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає з батьком (а.с. 5 - копія свідоцтв про народження, а.с. 7 - копія довідки). Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, спільного господарства не ведуть, разом не проживають. Позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, примирення подружжя є неможливим. Відповідач позов визнала повністю. Вимог щодо визначення місця проживання дитини, а також щодо поділу спільного сумісного майна подружжя сторонами не заявлено. Відповідно до ч. 10 ст. 7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21 СК України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Ч. 3 ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно із ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зі змісту п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно зі ст. 114, 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Дослідивши письмові докази у справі, враховуючи визнання позову відповідачем, яке прийняте судом, а також те, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини, спільного господарства не ведуть, фактично проживають окремо, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню. Відповідно до пп. 3 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу судовий збір складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. При зверненні до суду позивач [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн 88 копійок (а.с. 9 - квитанція). В силу норми ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України повернути позивачу [PERSON] 50 відсотків судового збору, що був сплачений ним 23.01.2023 з порталу http://court.gov.ua згідно з квитанцією № 91863, а саме грошові кошти у розмірі 429 (чотириста двадцять дев`ять) гривень 44 копійки. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судовий збір у розмірі 429 (чотириста двадцять дев`ять) гривень 44 копійки. На підставі викладеного,

Outcome: approved