Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 22.07.2022 року до Врадіївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] в якому просила в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнати за [PERSON] право власності на частину квартири за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначено, що позивачка та [PERSON] 01.08.2009 року зареєстрували шлюб в Миколаївському відділенні реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління. Від шлюбу народилась донька [PERSON] , [INFO] . Відповідачі у справі є батьками колишнього чоловіка позивачки [PERSON] , який помер [INFO] . Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 18.06.2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. У період шлюбу подружжям за сумісні кошти було придбано квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 29.07.2011 року. З огляду на викладене позивачка просить визнати за нею право власності на частину квартири. Ухвалою Врадіївського районного суду Миколаївської області від 27.07.2022 року справу було передано на розгляд Заводського районного суду міста Миколаєва згідно з правилами виключної підсудності. Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 31.10.2022 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. У підготовчому судовому засідання позивачка позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. При цьому, після роз`яснення норм ст. 51 ЦПК України, позивачка зазначила, що позовні вимоги пред`явленні нею саме до батьків померлого чоловіка [PERSON] та [PERSON] . Клопотань про залучення свіввідповідачів у справі або про заміну первісного відповідача належним відповідачами від позивачки не надійшло. Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 25.01.2023 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] судове засідання не з`явились, подали до суду заяви, відповідно до яких позовні вимоги визнали в повному обсязі, не заперечували проти їх задоволення, просили розглянути справу за їх відсутності. Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.263 ЦПК України). Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (ст. 264 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , перебували у реєстрованому шлюбі з 01.08.2009 року, зареєстрованому Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції (повторне свідоцтво серії [NUMBER] , видане 04.09.2018 року Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 04.09.2018 року). [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 07.09.2010 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції) 09.11.2011 року Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради було видано свідоцтво про право власності [PERSON] на нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] , загальна площа 44,0 кв.м, житлова площа 30,3 кв.м. Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 18.06.2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішенням Врадіївського районного суду Миколаївської області від 26.07.2022 року було встановлено факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 18.06.2020 року по 18.03.2022 року. Згідно повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28.04.2022 року Врадіївським відділом реєстрації актів цивільного стану у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Одеса), [PERSON] народився [INFO] та його батьками є [PERSON] та [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , [INFO] (свідоцтво серії [NUMBER] , видане 13.04.2022 року Врадіївським відділом реєстрації актів цивільного стану у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Одеса). Щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Іскрицькою Г.В. було заведено спадкову справу №2/2023. Спадщину після смерті батька [PERSON] прийняла його дочка [PERSON] згідно заяви від 20.01.2023 року, зареєстрованої у Книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №2 від 20.01.2023 року. Батьки померлого [PERSON] - [PERSON] . [INFO] та [PERSON] , [INFO] звернулися 20.01.2023 року до нотаріуса з заявами про те, що в установлений шестимісячний термін для прийняття спадщини вони спадщину не прийняли та просять вважати їх такими, що спадщину не прийняли. Позов про визначення додаткового строку для прийняття спадщини ними не подано та подаватися не буде. Крім того, вони повідомляють усіх зацікавлених осіб у тому, що вони не заперечують проти того, щоб спадщину після смерті сина отримала його дочка [PERSON] , [INFO] . Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено правовий висновок про те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18),від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (провадження № 14-392цс18),від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (провадження № 14-512цс18),від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18), від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17 (провадження № 14-20цс19), від 30 січня 2020 року у справі №509/4966/17 (провадження № 61-3921св18), від 10 березня 2021 року у справі № 226/817/19. Звертаючись з позовом, [PERSON] вказала відповідачами батьків померлого спадкодавця [PERSON] та [PERSON] , які не прийняли спадщину, тоді як з огляду на зміст спірних правовідносин та заявлені позовні вимоги належним відповідачем по справі має бути спадкоємець (спадкоємці), які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. Так, оскільки позов пред`явлено про визнання права власності на частину об`єкту нерухомого майна померлого спадкодавця, належними відповідачами у справі є спадкоємець (спадкоємці), які прийняли спадщину, тобто у даному випадку, донька померлого [PERSON] , яка прийняла спадщину. Особи ж, до яких пред`явлено позов (батьки померлого спадкодавця), спадщину після смерті сина не прийняли та не заперечували проти прийняття спадщини донькою померлого [PERSON] , про що подали відповідні заяви нотаріусу. Отже, [PERSON] та [PERSON] є неналежними відповідачами у справі. З огляду на викладене, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про поділ майна подружжя задоволенню не підлягають з підстав пред`явлення позову до неналежних відповідачів. Згідно ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed