Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що 04 червня 2021 року його квартиру [ADDRESS] було від`єднано від загальної мережі теплопостачання будинку [ADDRESS] . Проте, відповідач продовжує здійснювати нарахування позивачу за надані послуги з опалення квартири за особовим рахунком [NUMBER] та надсилає відповідні квитанції. У зв`язку із цим, посилаючись на відповідні положення спеціального законодавства і норм цивільного законодавства щодо відшкодування моральної шкоди, позивач просить: -визнати неправомірними дії відповідача щодо здійснення з 04 червня 2021 року нарахувань за послуги опалення (постачання теплової енергії) на опалювальну площу квартири: - зобов`язати відповідача переглянути умови договору про надання послуг опалення (постачання теплової енергії) за особовим рахунком № [NUMBER] на підставі акту про відключення; -стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 10 000 гривень 00 копійок (а.с. 1 - 8). Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Відповідач надав суду відзив на позов у якому зазначив, що позивач не мав права на відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП, оскільки станом на вказану дату в житловому будинку [ADDRESS] із 178 квартир (що складає 21,3 %) відокремлена від системи централізованого опалення, що суперечить пункту 1 розділу ІІІ Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 169 від 26 липня 2019 року (а.с. 36 - 40). Скориставшись своїм процесуальним правом, позивач надав суду відповідь на відзив, у якому зазначив, що законодавством не обмежено в часі право особи здійснити відключення квартири від загальної мережі опалення за наявності на це відповідного дозволу (а.с. 45 - 48). Надалі судом отримано письмові заперечення відповідача за змістом яких останні наполягає на тому, що відповідно до вимог п. 14 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830, відокремлення (відключення) квартир та нежитлових приміщень від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води без дотримання встановленого Мінрегіоном порядку не допускається (а.с. 54 - 55). Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 04 червня 2021 року квартиру [ADDRESS] було від`єднано від загальної мережі теплопостачання даного будинку та здійснено відповідні роботи з улаштування індивідуального опалення, що підтверджується відповідним Актом про відключення квартири від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП від 04.06.2021 року (а.с. 19). Натомість, не зважаючи на даний факт, відповідач продовжує здійснювати нарахування позивачу по особовому рахунку № [NUMBER] за послуги опалення (постачання теплової енергії) на опалювальну площу вказаної квартири, що підтверджується копіями відповідних квитанцій на оплату житлово-комунальних послуг за жовтень і листопад 2021 року та січень 2022 року (а.с. 29). Вказані обставини сторони визнають і не заперечили. Натомість, вирішуючи спір по суті, суд керуються положеннями Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і Порядку відключення споживачів від системи централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого Наказом Мінрегіонбуду № 169 від 26.07.2019 року. Зокрема, процедуру погодження та дозвіл на розробку проекту улаштування індивідуального опалення в квартирі і відокремлення її від ЦО і ГВП позивач проходив у 2009 році, що підтверджується відповідним рішенням виконавчого комітету Васильківської міської ради № 336 від 31.07.2009 року, яке станом на дату постановлення даного судового рішення є чинним (а.с. 10). Так, на виконання вимог п. 13 розділу ІІІ Порядку № 169, після завершення робіт із відокремлення (відключення) квартири позивача від ЦО та ГВП було складено відповідний акт про відокремлення (відключення) квартири від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води. Після підписання акта виконавець відповідної комунальної послуги повідомляє власника про перегляд умов або розірвання договору про надання послуги. Отже, в силу наведених вимог абзацу третього пункту 13 Порядку № 169, відповідач був зобов`язаний здійснити перегляд умов договору про надання послуг з ЦО і ГВП позивачу або його розірвання. Оскільки, квартира позивача фактично відключена від ЦО і ГВП з 04.06.2021 року, слід зробити очевидний висновок, що відповідачем не надаються позивачу послуги з теплопостачання зазначеної квартири. Відповідно до вимог частини першої статті 1 Закону України «Про теплопостачання», постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору. Відповідно до частини шостої статті 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно із частиною першою статті 24 Закону України «Про теплопостачання», споживач теплової енергії має право на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами. Як наслідок, оскільки до квартири споживача не здійснюється постачання теплової енергії відповідачем у зв`язку з технічним відключенням останньої від систем ЦО, суд переконаний у тому, що на підставі наведених норм спеціального законодавства, відповідач не має права нараховувати позивачу відповідну плату за опалення його квартири, тобто за послугу, яка відповідачем фактично не надається. Тобто, у зв`язку із відключенням з 04.06.2021 року квартири позивача від ЦО і ГВП для встановлення індивідуального опалення, відповідно до наведених норм спеціального законодавства, відповідач зобов`язаний переглянути умови договору із позивачем про надання послуг опалення (постачання теплової енергії) за особовим рахунком № [NUMBER] з урахуванням фактичного відокремлення (відключення) його квартири від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) будинку. При цьому, слід врахувати, що відповідно до пункту 14 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830, відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку; такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року № 315. Отже, за вказаною нормою відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) квартири позивача не звільняє останнього від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будинку. Таким чином, порушені права позивача, як споживача теплової енергії підлягають захисту шляхом визнання неправомірними дій відповідача щодо здійснення йому з 04 червня 2021 року нарахувань за послуги опалення (постачання теплової енергії) на опалювальну площу квартири та зобов`язання відповідача переглянути умови договору про надання послуг опалення (постачання теплової енергії) за особовим рахунком № [NUMBER] з урахуванням фактичного відокремлення (відключення) квартири від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) будинку. Як наслідок, в подальшому відповідач має нараховувати позивачу за особовим рахунком № [NUMBER] оплату витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будинку. При вирішенні даного спору, суд не приймає та відхиляє заперечення відповідача стосовно того, що позивач не мав права на відокремлення (відключення) квартири від ЦО та не допускається відокремлення (відключення) квартир та нежитлових приміщень від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води без дотримання встановленого Мінрегіоном порядку, - оскільки відокремлення (відключення) квартири позивача від ЦО вже здійснено і є фактом, що відбувся. Вирішуючи позов в частині стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного. Норма частини першої статті 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Оскільки факт порушення прав позивача внаслідок неправомірних дій з боку відповідача доведено повністю, суд приходить до висновку, що внаслідок неправомірних дій відповідача щодо нарахування йому витрат на опалення квартири яку від`єднано від мережі ЦО та невиконання відповідачем вимог закону про перегляд умови договору із позивачем про надання послуг опалення (постачання теплової енергії) за особовим рахунком № [NUMBER] з урахуванням фактичного відокремлення (відключення) його квартири від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) будинку, - позивачу також завдана і моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких зазнав позивач у зв`язку із порушенням його прав. При цьому, суд враховує, що внаслідок неправомірних дій та бездіяльності відповідача позивач був змушений вирішувати питання щодо усунення негативних наслідків таких дій і бездіяльності відповідача, внаслідок чого було порушено нормальний спосіб життя позивача та потребувало додаткових зусиль з його боку. Враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, їх характер, тривалість і обсяг, ступень вини особи, яка завдала моральну шкоду, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди суд задовольняє частково і приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача розміру грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 5 000 гривень 00 копійок. Одночасно, при визначенні розміру відшкодування, суд враховує вимоги розумності і справедливості. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню у встановленому судом обсязі завданої позивачу моральної шкоди. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Зокрема, суду надано копію Договору про надання правової допомоги від 24.05.2022 року разом із детальним описом витрат по даній справі та квитанцією до прибуткового касового ордеру № 1 від 02.06.2022 року, з яких вбачається, що позивачем оплачено юридичні послуги в сумі 5 000 гривень 00 копійок, а загальний гонорар адвоката становить 10 000 гривень 00 копійок, друга половина якого сплачується після ухвалення судом рішення (а.с. 49, 50, 51). Так, суд враховує норму пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України відповідно до якої, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами; для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Зокрема, відповідно до пункту 7 Додатку № 1 до Договору про надання правової допомоги від 24.05.2022 року, оплата гонорару адвоката здійснюється клієнтом по два рази 50 % - другий протягом 10 банківських днів з моменту настання події передбаченої п. 4.1 Договору. Відповідно до п. 4.1 Договору про надання правової допомоги від 24.05.2022 року, договір діє до ухвалення судом першої інстанції рішення по суті справи. Отже, у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати на правову допомогу. За нормою частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», позивач звільнений від сплати судового збору. Так, у зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору, судовий збір слід покласти на відповідача. Як наслідок, на підставі частини шостої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову та звільненням позивача від сплати судового збору, судові витрати пов`язані із розглядом справи у оплати суми судового збору слід покласти на відповідача. Одночасно, суд враховує вимоги частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якої у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Отже, враховуючи, що судом задоволено дві окремі позовні вимоги немайнового характеру (визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії) із відповідача слід стягнути судові витрати за оплату судового збору за дві вимоги немайнового характеру. На підставі викладеного,

Outcome: partial