Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

[PERSON] 13 грудня 2022 року звернулась до суду з вказаним позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, посилаючись на те, що спільне життя сторін не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу неможливе. Від шлюбу дітей не мають. Просила також відновити своє дівоче прізвище [PERSON] . 23 грудня 2022 року судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати суду клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та (або) відзив на позовну заяву, до якого додаються докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, та документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Позивач в установлений судом строк клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надала; надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила залишити їй дівоче прізвище. Відповідач клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву до суду не надав; надав заяву про визнання позову. Судом на підставі ч.13 ст.7, ч.5 ст.279 ЦПК України розглянуто справу в порядку письмового провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. З матеріалів справи вбачається, що сторони уклали шлюб 12 липня 2022 року, після реєстації шлюбу позивач змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] (а.с.6); 29 жовтня 2016 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] та після реєстрації шлюбу змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] (а.с.8); вказаний шлюб рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 17 січня 2020 року розірвано та [PERSON] відновлено дошлюбне прізвище [PERSON] (а.с.9); 03 вересня 2021 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] (а.с.10), згідно зі свідоцтвом про розірвання шлюбу, вказаний шлюб розірвано 09 липня 2022 року та дружині залишено прізвище [PERSON] (а.с.11). Статтею 51 Конституції України та статтею 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Тому, зважаючи на взаємні відносини подружжя, та що в подальшому позивач не має наміру зберегти подружні відносини, тобто подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, суд вважає, що вказані обставини відповідно до ст.112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому вимоги позивача щодо відновлення дівочого прізвища підлягають задоволенню. Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу належить повернути з державного бюджету 496,20 грн., що складає 50% судового збору, сплаченого при поданні позову; інші 50% судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved