Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-07 00:00:00

30 січня 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого із [PERSON] 10 вересня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 259. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 10 вересня 2010 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу народилися діти: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Причинами розірвання шлюбу позивач зазначає несумісність характерів, непорозуміння, відсутність почуття любові, поваги, підтримки і взаємодопомоги. Шлюбні відносини фактично припиненні уже більше як 1 рік 6 місяців, примирення не можливе, збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя. Ухвалою судді від 31 січня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін . Позивач в судове засідання не з`явився, в поданій заяві просив справу розглядати в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а. с. 20). Відповідач [PERSON] в судове засідання 08.03.2023 не з`явилася повторно, про місце та час розгляду справи належно повідомлена шляхом публікації оголошення на веб-сторінці Миргородського міськрайонного суду, офіційного веб - порталу Судової влади (а. с. 19). Копію позову з додатками та ухвалу про відкриття провадження відповідач отримала (а.с.19). Відзив на адресу суду не надходив. В зв?язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 10 вересня 2010 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 259, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 10.09.2010 року (а.с.5). Від шлюбу народилися діти [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , батьками яких є сторони по справі, відповідно Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] виданого 10.09.2010 року та Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.12.2010 (а.с.6,7). Позивач наполягає на задоволенні судом заявлених позовних вимог, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме його інтересам та інтересам відповідача . Відповідно до положень частини 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до положень статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Судом встановлено, що волевиявлення позивача який наполягає на задоволенні позову, є його свідомим вибором, зробленим без будь-якого зовнішнього впливу чи примусу. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, який не має наміру підтримувати подружні відносини з відповідачем, збереження шлюбу суперечитиме його інтересам та відповідача, тому заявлені вимоги про розірвання шлюбу необхідно задовольнити. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач [PERSON] не заявила, яким вона бажає після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, тому суд вважає за необхідне залишити позивачу прізвище « [PERSON] ». Відповідно до пункту 1 частини 2 та частини 6 статті 141 ЦПК України стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] , 1073 грн 60 коп. судового збору (а.с.1).

Outcome: approved