Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

[PERSON] через свого представника - адвоката Яроміч О.В. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просила стягнути зі [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу (заробітку), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову посилалась на те, що вони з відповідачем перебували у шлюбі, від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06.05.2021 шлюб між сторонами було розірвано. На даний час позивач разом із донькою вимушена виїхати за кордон та тимчасово проживає у Польщі. Дитина проживає разом із матір`ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від своїх батьківських обов`язків, тому вона змушена звернутись з позовом до суду. 18.10.2022 судом надіслано запит до виконавчого комітету Уманської міської ради щодо відомостей про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані відповідача. 27.10.2022 надійшла відповідь на запит суду, згідно з якою [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді від 28.10.2022 у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Про проведення розгляду справи у спрощеному позовному провадженні позивач та відповідач повідомлені належним чином. Заперечення проти такого розгляду справи від відповідача судом у встановлений строк не отримано. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він вважав, що між сторонами відсутній спір, оскільки весь час, починаючи з дня народження дитини і по час проживання з ними спільно, він не припиняв їх утримувати та матеріально забезпечувати, постійно брав участь у вихованні, догляді, намагався надати повноцінне батьківське піклування та турботу, щодня прикладав зусилля у вирішенні повсякденних питань та проблем. Крім того, він постійно надавав і буде надавати як фінансову, так і натуральну допомогу. При цьому зазначив, що позов визнає, просить судові витрати розділити порівну між ним та позивачем. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти, відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків. Судом встановлено, що рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06.05.2021 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.06.2019 батьками [PERSON] , [INFO] вказані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Виконання передбачених ст. 150 СК України обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично, так і духовно. Тому визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з нормами ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитини визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, суди не вправі виходити за межі позовних вимог та самостійно визначати спосіб стягнення аліментів, оскільки це буде порушенням принципу диспозитивності, визначеного ст. 13 ЦПК України. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд в ухвалі від 04.07.2018 № 490/4522/16-ц. З огляду на те, що відповідач не заперечував проти обраного позивачкою способу стягнення аліментів, суд погоджується, що за таких обставин можливо визначити спосіб стягнення аліментів у частці від заробітку. Враховуючи те, що відповідач як батько зобов`язаний утримувати дитину та позовні вимоги визнав у повному обсязі, суд доходить до висновку про задоволення вимог позивача, а саме стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 п. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 17.10.2022. Одночасно суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд враховує, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідач позов визнав, рішення ухвалене в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України, а тому з відповідача на користь держави слід стягнути 50 відсотків судового збору, який підлягав сплаті на момент подання даного позову, тобто 496,20 грн, а інші 50 відсотків судового збору, тобто 496,20 грн компенсується за рахунок держави, що відповідає вимогам ст. ст. 141, 142 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved