Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування. В квартирі на час звернення до суду зареєстрований його батько - відповідач по справі [PERSON] , який не проживає в ній з 2014 року, особистих реченй не має, участі у сплаті комунальних послуг не приймає, добровільно з реєстраційного обліку не знімається, тому позивач вважає, що порушуються його права як власника житла, оскільки він сплачує комунальні витрати і за відповідача, до того ж позбавлений права на розпорядження належним йому майном. Тому позивач звертається до суду з цим позовом. Процесуальні дії у справі. 09.01.2023 позовна заява отримана судом. 16.01.2023 позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в тому числі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. За таких обставин, суд ухвалює заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ст.280 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом. Позивачу [PERSON] на підставі договору дарування квартири від 30.08.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Лосінцем С.М., зареєстрованого в реєстрі за № 937, на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] /а.с.6-7/. В цій квартирі з 27.03.1998 року зареєстрований відповідач [PERSON] /а.с.8/, який за вказаною адресою не проживає з 2014 року, що підтверджено Актом ОСББ «Перемоги, 38А» від 22.12.2022 /а.с.5/. Залишаючись зареєстрованим у належній позивачу квартирі, Відповідач, створює позивачу перешкоди у користуванні об`єктом власності, чим об`єктивно порушуються права позивача. Зміст спірних правовідносин. Встановленим у судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини з права власника вимагати усунення перешкод у здійсненні свого права власності, а також, які регулюють порядок користування житлом та втрати цього права особою, внаслідок її відсутності в житлі у встановлені законом строки. Норми права, які застосовує суд. Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей. У ч.1 ст.316 ЦК України зазначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Всім власникам забезпечуються рівні умови для здійснення своїх прав. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Будь-яких обов`язків та обмежень у реалізації свого права власності, як власника квартири, для мене законом не встановлено, а тому обмеження, які встановлюються мені відповідачами є незаконними та такими, що підлягають усуненню. Окрім того, ст.321 ЦК України встановлює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно з положеннями ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Зазначене узгоджується з позицією викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 грудня 2020 року справа № 206/4028/18 провадження № 61-1635св20, та у Постанові від 22 листопада 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду по справі № 760/13113/14-ц, провадження № 61-30912св18. Відповідно до п.6 ч.1 ст.24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, рішення суду після набрання ним законної сили є достатньою правовою підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, суд вважає, що квартира, де має реєстрацію місця проживання відповідач, належить позивачу на праві приватної власності, позивач несе витрати по утриманню житла, а відповідач від його утримання самоусунувся, за зазначеною в позові адресою не проживає понад вісім років, самостійно з реєстраційного обліку не знімається, чим порушує права позивача, як власника житла, тому суд вважає за можливе захистити порушене право позивача шляхом визнання відповідачів таким, що втратив право на користування житловим будинком. Отже, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved