Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач), в особі представника адвоката Кухаренко О.В., звернулась до суду із позовом до [PERSON] , (далі - відповідач), зазначивши третьою особою без самостійних вимог на предмет спору Макарівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) (далі - третя особа), в якому вказав, що 08 жовтня 2019 року між громадянином України [PERSON] та громадянкою України [PERSON] було укладено шлюб та зареєстровано Макарівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що складено відповідний актовий запис за №150. Після укладення шлюбу Відповідачці присвоєно прізвище - [PERSON] . У шлюбі у сторін народилася донька, [PERSON] , [INFO] . Відповідне підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 08 жовтня 2019 року Макарівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис за №200. Сімейне життя у сторін не склалося через систематичні непорозуміння, різні погляди на життя, несумісні звички та характери. На зазначених вище підставах фактичні подружні стосунки між сторонами припинилися по досягненню дитиною семимісячного віку. Відповідачка разом із дитиною пішла від Позивача. З моменту припинення фактичних шлюбних відносин Позивач надавав у добровільному порядку матеріальну допомогу і приймав участь у вихованні доньки. Незважаючи на те, що він допомагав відповідачу матеріально, вона звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів на дитину. 05 травня 2021 року рішенням Макарівського районного суду Київської області у справі №370/2677/20 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання іплюбу та стягнення аліментів на утримання дитини - задоволено. Шлюб, зареєстрований 08 жовтня 2019 року Макарівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , актовий запис №150 - розірвано. Після розірвання шлюбу Відповідачу відновлено дошлюбне прізвище - [PERSON] . Стягнуто з Позивача на користь Відповідача аліменти на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] у розмірі 25 (двадцять п`ять) % від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 19.11.2020 року і до повноліття дитини. Враховуючи викладене, позивачка, посилаючись на ст. 138 СК України просив суд виключити відомості про [PERSON] ( [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ) як батька [PERSON] , [INFO] , з актового запису про народження №200 від 08 жовтня 2019 року, складеного Макарівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 10.05.2022 року позов [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 02.11.2022 року, яке було відкладено на 27.02.2023 року. Вказаною ухвалою також встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання\~відзиву на позовну заяву відповідно до\~ст. 178 ЦПК України. В судове засідання 27.02.2023 року позивач та представник адвокат Кухаренко О.В. просили задовільнити позов в повному обсязі, оскільки відповідачка подала заяву, яку в судовому засіданні підтримала, про визнання позову. Згідно поданого письмового клопотання третя особа просила слухати справу у відсутності їх представника. Відповідач в судовому засіданні підтримала свою заяву про визнання позову, та просила його задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, дослі дивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. Рішенням Макарівського районного суду Київської області у справі №370/2677/20 від 05.05.2021 року, яке набрало законної сили 07.06.2021 року, розірвано шлюб, зареєстрований 08.10.2019 року Макарівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального\~управління юстиції\~у Київській області, між [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] , актовий запис №150. Після розірвання шлюбу відповідачу відновлено дошлюбне прізвище [PERSON] . Стягнуто з Позивача на користь Відповідача аліменти на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] у розмірі 25 (двадцять п`ять) % від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 19.11.2020 року і до повноліття дитини. За час перебування сторін у шлюбі, у них народився у сторін народилася донька, [PERSON] , [INFO] . Відповідне підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 08 жовтня 2019 року Макарівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис за №200, в якому його батьком записаний позивача [PERSON] . Вирішуючи вимоги за даним позовом, суд керується наступним. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ще одним принципом цивільного судочинства є диспозитивність. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ч.1 та ч.2 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так способи захисту цивільних прав та інтересів визначені статтею 16 ЦК України, при чому вказаний перелік не є вичерпним. Згідно ч. 3 вказаної статті суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Законом, що регулює, в тому числі, особисті немайнові і майнові права та обов`язки батьків і дітей є Сімейний кодекс України (далі - СК України). Відповідно до вимог ст. 138 СК України жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. Передумовою звернення до суду в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи. Така правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду від 06.04.2021 року у справі №676/1200/20, а висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Поряд з цим, в своїй постанови від 06.05.2020 року у справі №201/11183/16?ц (провадження № 61-23601св18) Верховний Суд вказав, якщо ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст. 146 ЦПК України може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). Так, в своїй постанові від 06.04.2021 року у справі №676/1200/20 ВС зазначив, що висновок судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень частин другої, третьої статті 88 ЦПК України, згідно з якими жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхиляння або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивовано в судовому рішенні. Слід також зазначити, що відповідачка визнала позов, яку суд прийняв та задовольняючи позовні вимоги, суд виходив як з найкращих інтересів дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою 27.02.1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами ст. 9 Конвенції, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною, або не піклуються про неї, або проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. За клопотанням позивачки судові витрати з відповідача не стягуються та покладаються на позивача. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved