Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

Позивач 30 грудня 2021 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, у якому просив стягнути з [PERSON] на користь позивача матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 84\~251,69 грн.; франшизу в розмірі 2\~500,00 грн.; моральну шкоду в розмірі 10\~000,00 грн., а всього 96 751,69 грн., а також судові витрати по справі. Позов мотивований тим, що 04 вересня 2021 року о 15:49 годині [PERSON] , керуючи транспортним засобом Renault Logan, д/н [NUMBER] , на перехресті Січеславської Набережної та вул. Половицької в м. Дніпрі, виїжджаючи з прилеглої території ресторану «Поплавок» не виконав вимогу знаку 2.11, не надав перевагу в русі автомобілю Mitsubishi Lancer, д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , тобто скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в ПрАТ «СК «Саламандра»» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності серії СХА 457925. Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Власником автомобіля Mitsubishi Lancer, д/н [NUMBER] , яким під час ДТП керував [PERSON] , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є позивач. Згідно висновку експерта № 1410/21 від 08 жовтня 2021 року за результатами товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ, складеного експертом Дроздовим Ю.В., вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобілю Mitsubishi Lancer, д/н [NUMBER] , складає 148\~311,99 грн., ринкова вартість транспортного засобу в аварійному (пошкодженому) стані після ДТП 148 311,99 грн. 03 грудня 2021 року ПрАТ «СК «Саламандра»» сплатила позивачу в якості страхового відшкодування суму в розмірі 64\~060,30 грн. Тобто, 148 311,99 грн. матеріального збитку, заподіяного власнику 81\~751,69 грн. ринкової вартості транспортного засобу у пошкодженому стані 2 500,00 грн. франшиза = 96 751,69 грн. Таким чином, ПрАТ «СК «Саламандра»» виконала свої зобов`язання перед позивачем. Відповідач франшизу в розмірі 2\~500,00 грн. позивачу не сплатив. Внаслідок ДТП позивач втратив можливість використовувати свій автомобіль за призначенням, що спричинило йому багато незручностей та порушило його звичний уклад життя, оскільки позивач є людиною похилого віку, до ДТП використовував автомобіль для відвідування лікарні, державних установ, пенсійного фонду тощо. В результаті ДТП позивачу було заподіяну моральну шкоду, яка виразилась в негативних емоціях та стресі, моральних та психічних переживаннях, пов`язаних з пошкодженням майна, вишукуванням додаткового часу, коштів і додаткових психічних та фізичних зусиль для ремонту автомобіля та підготовки і подачі необхідних документів з метою відшкодування завданої шкоди. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, натомість його представник адвокат Гармаш І.С. письмово просила розглядати справу без її участі, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Письмових заяв та/або відзиву від нього не надходило. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Письмових заяв та/або відзиву від нього не надходило. Представник третьої\~особи \~ПрАТ «СК\~«Саламандра»» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Письмових заяв та/або відзиву від нього не надходило. На підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та зібрані у справі докази, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 04 вересня 2021 року о 15:49 годині [PERSON] , керуючи транспортним засобом Renault Logan, д/н [NUMBER] , на перехресті Січеславської Набережної та вул. Половицької в м. Дніпрі, виїжджаючи з прилеглої території ресторану «Поплавок» не виконав вимогу знаку 2.11, не надав перевагу в русі автомобілю Mitsubishi Lancer, д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , тобто скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с. 86). Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в ПрАТ «СК «Саламандра»» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності серії СХА 457925. Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 86). В силу ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Власником автомобіля Mitsubishi Lancer, д/н [NUMBER] , яким під час ДТП керував [PERSON] , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] є позивач (а.с. 9). Згідно висновку експерта № 1410/21 від 08 жовтня 2021 року за результатами товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ, складеного експертом Дроздовим Ю.В., вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобілю Mitsubishi Lancer, д/н [NUMBER] , складає 148 311,99 грн., ринкова вартість транспортного засобу в аварійному (пошкодженому) стані після ДТП 148 311,99 грн. (а.с. 59-85). 03 грудня 2021 року ПрАТ «СК «Саламандра»» сплатила позивачу в якості страхового відшкодування суму в розмірі 64 060,30 грн. (а.с. 48). Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Отже, позивач, отримавши від страховика страхове відшкодування, якого недостатньо для повного відшкодування завданої шкоди, має право на відшкодування відповідачем різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, одержаною ним від страховика. Вказаний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 грудня 2018 року по справі № 477/2154/16-ц (61-19561св18). Таким чином, розмір фактичного завданого позивачу матеріального збитку (148 311,99 грн.) перевищує розмір страхового відшкодування (64 060,30 грн.) на 84 251,69 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Також з відповідача на користь позивача підлягає франшиза в розмірі 2\~500,00 грн. Встановлене Конституцією України та законами України право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, а також одним із засобів захисту порушених цивільних прав та інтересів, які передбачені ст. 16 Цивільного Кодексу України. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та інше. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. У справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року Європейський суд зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків та обставин справи. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, яка не може бути виправленою шляхом лише констатації судом факту порушення (ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р., ратифікована 17.07.1997р.). Достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є визнаний судом факт порушення права (справедлива сатисфакція потерпілій стороні, справи «Савула проти України», № 12868/05, рішення від 10.12.2009р.; «Войтенко проти України», № 18966/02, рішення від 29.06.2004р.) Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) міститься висновок про те, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Внаслідок ДТП позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка виразилася в негативних емоціях та стресі, моральних та психічних переживаннях, пов`язаних з пошкодженням належного позивачу автомобілю, пошуком додаткового часу та коштів для ремонту автомобілю, позивач тривалий час був позбавлений можливості користуватися своїм автомобілем, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, з урахуванням засад рівності, розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд виходить із наступного. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 967,52 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України). Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Із матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача здійснювала адвокат Гармаш І.С. на підставі договору про надання правничої допомоги від 31 січня 2022 року. В акті приймання-передачі виконаних робіт та звіті про надані послуги від 10 січня 2023 року зазначений обсяг робіт, наданих адвокатом. Позивачем було здійснено оплату послуг адвоката на загальну суму 10 000,00 грн. Розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 (К/9901/27657/20). З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 10 967,52 грн., з яких: 967,52 грн. судовий збір, 10 000,00 грн. витрати на професійну правничу допомогу. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. На підставі викладеного та

Outcome: approved