Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

02.02.2023 [PERSON] в особі представника (далі - [PERSON] , позивач), звернулась до суду із позовом до [PERSON] (далі - [PERSON] , відповідач), про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне. 30 березня 2019 року позивач з відповідачем зареєструвала шлюб. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину (доньку) [PERSON] [INFO] , яка після розірвання шлюбу дитина буде продовжувати проживати разом зі своєю матір`ю. Спільне життя з відповідачем не склалося, сторони втратили почуття поваги та любові, разом не проживають з лютого 2022 року, шлюбних відносин не підтримують. А тому, [PERSON] , змушена звернутися до суду з цим позовом. Посилаючись на обставини викладені вище, позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем з підстав зазначених в позовній заяві. Ухвалою суду від 06.02.2023 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторони в судове засідання не з`явились. Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися. 14.02.2023 відповідач подав до суду заяву, в якій зазначив, що позов визнає, погодившись на розірвання шлюбу, просив розглядати справу за його відсутності. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1 Сімейного кодексу України (далі - СК України) побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до положень ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь - яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. За правилом ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, у відповідності до свідоцтва про шлюб 30.03.2019 між позивачем і відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Токмацьким міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області (актовий запис № 35). Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно - сімейних відносин є те, що спільне життя подружжя не склалося. Сторони втратили почуття поваги та любові, разом не проживають, шлюбних відносин не підтримують, взаємні права і обов`язки відсутні. Подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Спору про розподіл майна суду не заявлено. Судом встановлено, що волевиявлення позивача, яка наполягає на задоволенні позову, є її свідомим вибором, зробленим без будь - якого зовнішнього впливу чи примусу. Відповідач своїм процесуальним правом щодо подання відзиву стосовно позову не скористався, проте в раніше вказаній заяві від 14.02.2023, повідомив, що не проти розірвання шлюбу. За таких обставин суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя і тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у сумі 1073,60 грн. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі Конституції України, ст. ст. 24, 55, 56, 105, 110 - 113 СК України, ст. ст. 3, 4, 11-13, 19, 200, 206 , 263, 265, 268 ЦПК України суд -

Outcome: approved