Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-08 00:00:00

У липні 2022 року позивач звернувся до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області із позовом до [PERSON] , в якому просив позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , встановити опікуном малолітнього [PERSON] , [INFO] - [PERSON] . Свій позов обґрунтовує тим, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON] . 23 жовтня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. За час перебування в шлюбних відносинах у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя між донькою позивача та відповідачем не склалося і тому їх шлюб було розірвано. [INFO] померла [PERSON] . Після смерті [PERSON] долею маленького хлопчика стали опікуватися її батьки - [PERSON] та [PERSON] . З моменту смерті доньки та до цього часу вони доглядають та повністю утримують онука, піклуюся про його здоров`я та всебічний розвиток. Відповідач, батько хлопчика, участі у вихованні, догляді та утриманні дитини не приймає, жодної матеріальної допомоги не надає, з дитиною не спілкується. Тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина. Після смерті [PERSON] відповідач взагалі не виходив на зв`язок, тому позивач змушений був подати заяву про розшук [PERSON] до правоохоронних органів. Відповідно до відповіді начальника Дніпровського УП ГУ НП в м.Києві №М-5346/125/80-2020 від 20.10.2020 року - встановити місцезнахдження відповідача не надалось можливим. У відповіді начальника Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві №15443/125/50/04-2020 від 09.12.2020 року вказується, що громадянина [PERSON] оголошено в розшук. У відповіді начальника Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві №5730/125/50-2021 від 21.05.2021 року повідомляється, що [PERSON] перебуває в країні Ізраїль. В телефонній размові з відповідачем позивач дізнався, що в Україну він повертатися наміру не має, а також про те, що відповідач отримав статус біженця в Ізраїлі. У підтвердженні зазначеної ін\-формації Посольство Держави Ізраїлю відмовило, у зв`язку з її конфіденційністю. Крім того, було подано адвокатський запит № 160 від 06.11.2020 року до Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві, у відповідь на який надано лист №15756/125/50/02-2020 від 16.11.2020 року та додаються Висновки від 11.04.2016 року, 06.08.2015 року, 13.05.2017 року, 11.04.2016 року про звернення [PERSON] щодо вчинення насильства в сім`ї. Зокрема, за адресою проживання подружжя протягом 2015-2017 років неодноразово було здійснено виклик наряду поліції з приводу ?бешкетування п`яного чоловіка?. Позивач та його дружина повністю опікуються дитиною. [PERSON] проживає разом з ними в квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка належить позивачу. Батьки померлої максимально забезпечують всі потреби дитини, займаються вихованням хлопчика, проявляють турботу про фізичний та духовний розвиток дитини, купують йому одяг, взуття інші необхідні речі, докладають всіх зусиль, щоб хлопчик отримував відповідне для його віку та потреб харчування. Також додано висновок про стан здоров`я [PERSON] , виданий лікарем Центру первинної медико-санітарної допомоги №3 Дніпровського району; висновок про стан здоров`я [PERSON] , виданий лікарем Центру первинної медико-санітарної допомоги № 3 Дніпровського району, довідка про доходи №1381573881301399, індивідуальні відомості про застраховану особу від 03.03.2021 року. Таким чином [PERSON] має можливість утримувати та виховувати онука, [PERSON] . Крім того, 30 вересня 2021 року суддею Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/11036/21 було прийнято заочне рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання [PERSON] . В результаті винесеного рішення 16.12.2021 року державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) було відкрито виконавче провадження №АСВП 67932625 з примусового виконання виконавчого листа №755/11036/21, 2/755/5609/21, виданого 03.12.2021 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] . У відповіді начальника Покровського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 20.06.2022 року зазначається, що станом на 31.05.2022 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів становить 39 153,51 грн. Відомості про [PERSON] внесені до Єдиного реєстру боржників, також винесено ряд постанов, які обмежують права боржника, надано повідомлення про можливість притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за ст. 164 КК України від 14.06.2022 року за вих. № 17.22-34/5/3218. Окрім зазначеного повідомляється, що [PERSON] в період з 22.02.2019 по 20.06.2022 не перетинав державний кордон, тобто з лютого 2019 року відповідач не проживає в Україні, не піклується про дитину та не виконує своїх батьківських обов`язків. Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами сина, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні дитини. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем та його дружиною самостійно без участі та підтримки з боку відповідачки. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Позивач має все необхідне для забезпечення повноцінного фізичного та духовного розвитку дитини. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Окрім відвертого небажання відповідача спілкуватися з сином, він також є потенційно небезпечним прикладом для дитини у зв`язку зі своєю алкогольною залежністю та соціально неприйнятною поведінкою. 13 липня 2022 року ухвалою судді Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області дану позовну заяву було передано на розгляд до Броварського міськрайонного суду Київської області. Відповідно до протоколу авторозподілу судової справи між суддями від 14 вересня 2022 року вказана справа передана судді Радзівіл А.Г. 15 вересня 2022 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 06 лютого 2023 року. 14 листопада 2022 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позов у повному обсязі просили його задовольнити, пояснення надали аналогічні змісту позовної заяви. Відповідач, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Представники третіх осіб, будучи належним чином повідомленими, в судове засідання не з`явились, подали клопотання, в якому просили проводити розгляд справи у їх відсутність. Суд, вислухавши позивача та його представника, дослідивши письмові докази у справі, встановивши обставини у справі та виниклі правовідносини, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що що [PERSON] є рідним батьком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданного відділом ДРАЦС Подільського райвиконкому Києва 13.12.1983 року, актовий запис № 2018. 23 жовтня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] , виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис №2202. За час перебування в шлюбних відносинах у них народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданий Дніпровським районним в м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, 06 серпня 2016 року, актовий запис № 2507. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 квітня 2018 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було задоволено, шлюб між сторонами розірвано. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , видане Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києва), актовий запис №1645. Малолітній [PERSON] , [INFO] проживає та зареєстрований за тією ж адресою, що й [PERSON] та [PERSON] : [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи. Дана квартира належить позивачу, що підтверджується ордеру № 304 від 18.02.1976 року. Відповідно до відповіді начальника Дніпровського УП ГУ НП в м.Києві № М-5346/125/80-2020 від 20.10.2020 року за заявою [PERSON] не встановлено місцезнаходження відповідача. У відповіді начальника Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві №15443/125/50/04-2020 від 09.12.2020 року вказується, що громадянина [PERSON] оголошено в розшук. У відповіді начальника Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві № 5730/125/50-2021 від 21.05.2021 року зазначено, що [PERSON] перебуває в країні Ізраїль. В телефонній размові з відповідачем позивач дізнався, що в Україну він повертатися наміру не має, а також про те, що відповідач отримав статус біженця в Ізраїлі. У підтвердженні зазначеної ін\-формації Посольство Держави Ізраїлю відмовило, у зв`язку з її конфіденційністю. Батьки померлої максимально забезпечують всі потреби дитини, займаються вихованням хлопчика, проявляють турботу про фізичний та духовний розвиток дитини, купують йому одяг, взуття інші необхідні речі, докладають всіх зусиль, щоб хлопчик отримував відповідне для його віку та потреб харчування, що підтверджується зазначеного Висновком про стан здоров`я, фізичний і розумовий розвиток дитини від 24 березня 2021 року виданий лікарем Центру первинної медико-санітарної допомоги № 3 Дніпровського району, Довідкою №78 від 10 червня 2021 року, виданою Директором ДНЗ №368. Згідно висновку про стан здоров`я [PERSON] , виданим лікарем Центру первинної медико-санітарної допомоги № 3 Дніпровського району; висновку про стан здоров`я [PERSON] , виданим лікарем Центру первинної медико-санітарної допомоги №3 Дніпровського району, довідки про доходи №1381573881301399, Індивідуальні відомості про застраховану особу від 03.03.2021 року, [PERSON] має можливість утримувати та виховувати онука, [PERSON] . 30 вересня 2021 року заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/11036/21 стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] . В результаті винесеного рішення 16.12.2021 року державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) було відкрито виконавче провадження № АСВП 67932625 з примусового виконання виконавчого листа №755/11036/21, 2/755/5609/21, виданого 03.12.2021 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] . Станом на 31.05.2022 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів становить 39153,51 грн. Відомості про [PERSON] внесені до Єдиного реєстру боржників, також винесено ряд постанов, які обмежують права боржника, надано повідомлення про можливість притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за ст. 164 КК України від 14.06.2022 року за вих. № 17.22-34/5/3218. Окрім зазначеного повідомляється, що [PERSON] в період з 22.02.2019 по 20.06.2022 не перетинав державний кордон, відповідно до відповіді на запит №140547264 від 20.06.2022 року, тобто з лютого 2019 року відповідач не проживає в Україні, не піклується про дитину та не виконує своїх батьківських обов`язків. Згідно висновку № 103/5722/41/1 від 31.10.2022 року, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим,що він ухилився від виховання та утримання дитини. Відповідно ч .1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно ч. 1, 2, 3 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно ч.1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У справі "Мамчур проти України" (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Згідно Положень, зазначених в Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, ч.1 ст. 3 під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою КМУ № 866 від 24.09.2008р. в п.8 зазначається, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. На підставі рішення виконавчого органу міської, районної у місті ради служба у справах дітей разом з уповноваженим підрозділом органів Національної поліції, представниками закладу охорони здоров`я вживають заходів до відібрання дитини у батьків та тимчасово влаштовують її відповідно до пункту 31 цього Порядку. Якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов`язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За змістом п.п. 15, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 17 Закону України 23 лютого 2006 року № 3477-ІУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. 11 липня 2017 році Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі М.С. проти України, у якому йдеться про визначення інтересів дитини, їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому Європейський Суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною: по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. Необхідно враховувати практику Європейського суду з прав людини, виходячи з якнайкращого забезпечення інтересів малолітніх дітей, що мають місце виняткові обставини в розумінні положень Декларації прав дитини, Закону України "Про охорону дитинства", які дають підстави дійти безумовного висновку про доцільність позбавлення батьківських прав і що це буде відповідати саме інтересам дитини. Відповідно до ст.243 СК України, опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до ст.244 СК України, опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Не можуть бути опікунами, піклувальниками дитини особи, зазначені в статті 212 СК Країни. Відповідно до ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до ст. 56 ЦК України, органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Відповідно до ст.ст. 58, 59 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена. Відповідно до ч. 3, ч.4 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 62 ЦК України, опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Беручи до уваги повне доведення факту самоусунення відповідача [PERSON] від виконання батьківських обов`язків по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , суд дійшов висновку про необхідності позбавлення його батьківських прав, вважає обґрунтованими вимоги про встановлення опіки над малолітнім [PERSON] - [INFO] та призначення [PERSON] - [INFO] , який проживає та зареєстрований за адресою [ADDRESS] , уродженця м.Київ, опікуном [PERSON] - [INFO] , уродженця м.Київ.

Outcome: approved