Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Згідно позовної заяви позивач [PERSON] зазначає\~про те,\~що з\~відповідачем [PERSON] перебуває у шлюбі, що був зареєстрований 7 березня 2019 року у Демидівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис\~№ 17. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину дочку [PERSON] , [INFO] . З відповідачем спільне життя не склалося. З серпня 2020 року спільно з чоловіком не проживає, оскільки після приїзду чоловіка із заробітків з Республіки Польща вони посварились. Причиною сварок та суперечок між ними були безпідставні ревнощі чоловіка. З того часу вона з дочкою проживає в іншому селі у своєї матері. Чоловік приїздив до дитини один раз у вересні 2020 року. Маючи намір примиритися з відповідачем, на його прохання вона дозволила йому взяти дитину до його батьків, де дочка була шість днів. Після чого, відповідач зателефонував та сказав, щоб вона приїхала забрала дитину. Влітку 2021 року, на її прохання, відповідач скинув їй на картку 3000,00 гривень на лікування доньки. Більше будь-яких коштів на утриманя дитини відповідач не надавав, з дитиною не спілкується. З січня 2021 року вона проживає однією сім`єю з іншим чоловіком, з яким має намір зареєструвати шлюб. Проте, не може цього зробити, бо перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Тому, вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їхньої дитини. Їхня малолітня дочка перебуває на її утриманні. Відповідач має добрий стан здоров`я, офіційно не працевлаштований, проте отримував доходи від заробітків за кордоном в Республіці Польща, інших утриманців не має, а тому може надавати допомогу на утримання їх неповнолітньої дитини. З вказаних підстав у позовній заяві позивач [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , що був зареєстрований 7 березня 2019 року у Демидівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 17. Крім того,\~у позовній\~заяві позивач [PERSON] просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу звернення до суду з позовною заявою про стягнення аліментів та до досягнення дитиною повноліття, і стягнути з відповідача понесені нею судові витрати по справі. На розгляд справи позивач [PERSON] не з`явилась. 2 березня 2023 року від позивача [PERSON] та її представника адвоката Новосада\~В.О. до суду надійшла заява про зменшення позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини (а.с. 34).\~У заяві\~представник позивача\~ вказує\~про те,\~що позивач\~виявила бажання\~зменшити розмір\~позовних вимог\~в частині\~стягнення \~аліментів на\~утримання неповнолітньої\~дитини та\~просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , що був зареєстрований 7 березня 2019 року у Демидівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 17, та стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини дочки [PERSON] , [INFO] , не в розмірі частки його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу звернення до суду з позовною заявою про стягнення аліментів та до досягнення дитиною повноліття, а у твердій грошовій сумі, що підлягає індексації відповідно до закону у розмірі 2000,00 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу звернення до суду з позовною заявою про стягнення аліментів та до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць просить допустити до негайного виконання. Крім цього, у зв`язку з добровільним погашенням відповідачем [PERSON] понесених позивачем судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, що складаються із сплаченого судового збору в розмірі 992,40 гривень та витрат на правничу допомогу в розмірі 2000,00 гривень, позивач [PERSON] відмовляється від стягнення з відповідача цих витрат в судовому порядку. Представник позивача [PERSON] - адвокат Новосад В.О. подав до суду клопотання в якому просив розгляд справи провести без його участі та участі позивача, зазначивши про те, що позовні вимоги, викладені у заяві про зменшення розміру позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, підтримує повністю і просить суд їх задовільнити (а.с. 35). Відповідач [PERSON] на розгляд справи не з`явився. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Махацький Ю.М. подав до суду заяву в якій зазначив про те, що ним та відповідачем [PERSON] отримано заяву представника позивача адвоката Новосада В.О. про зменшення розміру позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дитини. З урахуванням вказаної заяви повідомив, що позовні вимоги відповідач визнає. Відповідач примиритись з позивачем не бажає та просить шлюб між ним та позивачем [PERSON] розірвати. У своїй заяві представник відповідача адвокат Махацький Ю.М. вказав про те, що не заперечує проти стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі, що підлягає індексації відповідно до закону у розмірі 2000,00 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу звернення до суду з позовною заявою про стягнення аліментів та до досягнення дитиною повноліття. Представник відповідача адвокат Махацький Ю.М. просив справу розглянути без його участі та участі відповідача (а.с. 36). Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В силу вимог ч. 3 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до\~ч.\~4\~ст.\~206\~ЦПК України\~у разі\~визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог не встановлено. Ч. 1 ст. 82 ЦПК України передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. В ході розгляду справи сторони (їх представники) інших заяв та/чи клопотань до суду не подавали. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5) сторони по справі зареєстрували шлюб 7 березня 2019 року у Демидівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 17. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину дочку [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). В силу вимог ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст. 109 СК України\~шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. \~ \~ \~ \~ Відповідно до\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Стаття 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачає, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України визначено, що шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. В судовому засіданні встановлено, що сторони не бажають зберегти шлюб, наполягають на розірванні шлюбу. Шлюбні відносини між сторонами припинені, а тому суд, на підставі статті 112 СК України, приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами, оскільки встановлено, що подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення. Розірвання шлюбу між сторонами по справі не буде суперечити інтересам дитини сторін, яка є неповнолітньою. За таких\~обставин,\~суд приходить\~до висновку\~про задоволення\~позовних вимог\~позивача [PERSON] про розірвання шлюбу. Ст. 113 СК України передбачає, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У позовній заяві позивач [PERSON] висловила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем [PERSON] . Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). В судовому засіданні встановлено, що дитина сторін по справі проживає з матір`ю позивачем [PERSON] . В силу вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. П. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачає, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 гривень щомісячно, з індексацією згідно закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу звернення до суду з позовною заявою про стягнення аліментів та до досягнення дитиною повноліття. Ч. 1 ст. 191 СК України визначає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. На підставі\~ст.\~430\~ЦПК України\~суд допускає\~негайне виконання\~рішень у\~справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. В своїй заяві представник позивачки [PERSON] адвокат Новосад В.О. повідомив про те, що у зв`язку з добровільним погашенням відповідачем [PERSON] понесених позивачем судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, позивач [PERSON] відмовляється від стягнення з відповідача цих витрат в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У зв`язку з цим, суд, не вирішує питання про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у зв?язку з розглядом цієї справи в розмірі 992,40 гривні, з урахуванням положень Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року (з наступними змінами) щодо встановленого мінімального розміру судового збору за подання до суду позовів майнового характеру та того, що на час подання до суду позовної заяви про стягнення аліментів позивач [PERSON] була звільнена від сплати судового збору. Підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору не встановлено. У позовній заяві позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилалась на положення ст. 51 Конституції України, ст.ст. 18, 21, 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113, 180-183, 184 СК України. Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обґрунтованими. Відповідно до ст.ст. 104, 105, 110, 112-114, 180-184 Сімейного кодексу України, ст.ст. 13, 206, 258, 259, 265, 268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved