Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

У вересні 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 14 листопада 2018 року між нею та відповідачем укладено шлюб у Виконавчому комітеті Музичанської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис №2. Від даного шлюбу у них з відповідачем [INFO] народився син [PERSON] , який є дитиною з інвалідністю та має діагноз «Дитячий аутизм» з інтелектуальною недостатності, системне недорозвинення мовлення, 1-й рівень. Відповідач, будучи батьком їхнього малолітнього сина, який на даний час перебуває на її (позивачки) повному матеріальному утриманні, добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та не оплачує додаткові витрати на лікування дитини, тому позивачка просить стягнути із [PERSON] на її (позивачки) користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а також просить стягнути із відповідача на її користь додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 8100 гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття та стягнути із відповідача витрати на оплату судового збору в розмірі 992,40 грн. Позивачка надала через канцелярію суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та не заперечує що до проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду невідомі. Письмовий відзив до суду не надходив. Згідно ч. 8 ст.\~178\~ЦПК\~України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За відсутності заперечень позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити частково, виходячи з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що сторони від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14 листопада 2018 року виконавчим комітетом Музичанської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Як зазначено позивачкою сторони проживають окремо один від одного, дитина проживає із матір`ю [PERSON] та перебуває на її утриманні. Згідно положень ст.ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з вимогами частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до положень частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При визначенні розміру аліментів, суд враховує вік дитини та потреби на її утримання, стан здоров`я дитини, матеріальне становище відповідача, а також однаковий обов`язок обох батьків утримувати дитину. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн., щомісячно, на утримання неповнолітньої дитини. Вирішуючи вимоги позивачки про стягнення із відповідача додаткових витрат на утримання дитини, суд враховує наступне. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XII (78912) від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно положень частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). \~\~ Частиною другою статті 185 СК України визначено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. З матеріалів справи вбачається, що малолітня дитина сторін [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір`ю [PERSON] . [PERSON] має статус дитини з інвалідністю, що підтверджується копією Висновку ЛКК №483, від 09.08.2022 року. Законним представником дитини інваліда є мати [PERSON] , [INFO] . Виписками з медичної документації підтверджується, що дитина [PERSON] має діагноз «Дитячий аутизм» з інтелектуальною недостатністю, системне недорозвинення мовлення, 1-й рівень. Таким чином, з урахуванням положень ст. 185 СК України позивачка має право на отримання від відповідача додаткових витрат на дитину. При цьому суд враховує, що розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд, довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг, витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування, виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат (наприклад, надавати медичні довідки, висновки лікарів, їх рекомендації щодо лікування дитини в Україні чи за кордоном, а також призначення та вартість ліків, які необхідно придбавати дитині). Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати. Позивачка надала докази відвідування сина [PERSON] , спеціалістів в спеціалізованому психоло-педагогічного центру «Аутизон+», відповідно до договору про надання послуг денного догляду з «Аутизон+», відповідачка сплачує кошти за відвідування [PERSON] занять. Фіксованої суми понесених витрат на лікування [PERSON] , не має, адже, що місячно сума витрат різна, що підтверджується виписками про сплату послуг за дитячий садок та блоки. Згідно роз`яснень, викладених у пункті 18 постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої статтею 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При цьому, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків як аліменти на утримання дитини. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17. Позивач заявляючи вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину, обґрунтувала, що існують передбачувані витрати на дитину, які пов`язані з необхідністю постійного лікування дитини [PERSON] , а тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір додаткових витрат на дитину, суд враховує матеріальне становище відповідача, тому вважає за можливе стягнути з нього на користь позивача суму додаткових витрат у розмірі 5000 грн. Системно аналізуючи норми матеріального права та надані сторонами докази, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням положень ст. 185 СК України, враховуючи фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивачки в частині стягнення із відповідача додаткових витрат на дитину у розмірі 5000 гривень щомісячно. Витрати по оплаті судового збору суд покладає на відповідача. З урахуванням викладеного та

Outcome: partial