Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

У липні 2022 року до Немирівського районного суду Вінницької області звернувся Квартирно-експлуатаційний відділ м. Вінниця з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги у розмірі 33293,89 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що на балансі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця знаходиться службова будівля для тимчасового проживання по г/п №1/185,10301888, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] . Будівля є об`єктом житлового фонду, який утримується Позивачем. Разом з тим, за спожиті житлово-комунальні послуги в ньому сплачують її мешканці. [PERSON] проживав у Будівлі в кімнаті №69, в яку був заселений згідно з п. 5 Правил внутрішнього розпорядку службової будівлі для тимчасового проживання (надалі - Правила). Згідно п. 2 Правил, експлуатація будівлі здійснюється квартирно- експлуатаційним органом на балансі якого перебуває. Згідно п. 4 Правил плата за проживання в службовій будівлі та комунальні послуги здійснюється згідно затверджених калькуляцій. Таким чином, Позивач здійснював експлуатацію будівлі, зокрема забезпечував її безперебійним наданням комунальних послуг, укладаючи для цього відповідні договори та утримуючі внутрішньо будинкові мережі, а Відповідач мав сплачувати комунальні послуги згідно калькуляцій, сформованих на підставі понесених видатків КЕВ м. Вінниця на оплату комунальних послуг та інших експлуатаційних витрат. Так, за час проживання у Кімнаті №69 [PERSON] споживав комунальні послуги, надання яких забезпечувалось КЕВ м. Вінниця, шляхом укладання необхідних договорів з надавачами комунальних послуг. Зокрема, утримання будинку, теплопостачання, холодна вода та електроенергія. За час проживання в Кімнаті №69 за період з грудня 2016 року по листопад 2020 року, Кочедиков спожив комунальних послуг на загальну суму 50081,73 грн., що підтверджується розрахунком, з яких станом на 17.11.2020 р. було сплачено 15205.71 грн. Таким чином, заборгованість Відповідача складала 34876,02 грн. 17.11.2020 року Відповідач уклав з Позивачем договір про реструктуризацію заборгованості, за спожиті комунальні послуги на загальну суму 34876,02 грн.. Згідно п. 1.1. Договору про реструктуризацію заборгованості, Відповідач мав сплачувати на користь Позивача в рахунок погашення заборгованості 2906,34 грн., щомісячно до 31.12.2021р. Однак, відповідач з моменту укладання Договору сплатив лише у грудні 2020 року 2887,72 грн. Окрім того, у грудні 2020 року [PERSON] було нараховано плату за спожиті комунальні послуги за листопад 2020 року в сумі 1305,89 грн. Таким чином, станом на 01.01.2022 року, заборгованість [PERSON] перед КЕВ м. Вінниця за 12 місяців дії Договору склала 33293,89 грн. Представник позивача [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду шляхом надсилання повісток за зареєстрованим місцем проживання та розміщенням оголошення на офіційному сайті суду, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, правом на подання відзиву по справі не скористався, будь-яких клопотань та заяв не надіслав, а тому суд прийшов до висновку про розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно зі статтею 5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга (послуга з управління багатоквартирним будинком) та комунальні послуги (послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами). Частиною 1 статті 6 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» встановлює, що учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Згідно з п. 6 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Статтями 7, 8 вищевказаного Закону визначені права та обов`язки споживачів й виконавця комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно з законодавством і умовами договорів, а обов`язком споживача - є укладення договору про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплата наданих житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. При цьому, п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За змістом ст.ст. 67-68, 162 ЖК України наймач чи власник житла зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги по затвердженим тарифам. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] проживав у кімнаті [ADDRESS] у період із серпня 2012 року по грудень 2020 року. Договір між позивачем та відповідачем щодо надання житлово-комунальних послуг з утримання будинку, теплопостачання, водопостачання та водовідведення, постачання електроенергії не укладався, але той факт, що саме [PERSON] є користувачем послуг, що надаються позивачем по справі, підтверджується письмовими доказами, наявними у матеріалах справи. У зв`язку цим відповідач несе відповідальність за несплату наданих комунальних послуг. Відповідно до бухгалтерської довідки №573/1474 від 05.07.2022 про заборгованість за договором про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги від 17.11.2020, виданої Квартирно-експлуатаційним відділом м. Вінниця Міністерства Оборони України, за мешканцем [PERSON] рахується заборгованість в сумі 33293,89 грн., яка складається із нарахованої та несплаченої заборгованості за утримання будинку - 2652,95 грн., теплопостачання - 19588,87 грн., водопостачання та водовідведення - 4541,01 грн., електрична енергія - 6511,06 грн. Враховуючи існування боргу між сторонами 17.11.2020 був укладений Типовий договір про реструктуризації заборгованості, відповідно до якого КЕВ м. Вінниця надало [PERSON] розстрочку у погашенні заборгованості з плати за утримання житла та компенсації за комунальні послуги, що утворилася станом на 17.11.2020 у сумі 34876,02 грн. з розподілом щомісячного платежу 2906,34 грн., що свідчить про визнання відповідачем наявної заборгованості перед позивачем. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ст. ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК України - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно приписів ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок зібраних у справі доказів у їх сукупності суд вважає доведеним, що між сторонами у справі фактично виникли правовідношення щодо надання житлово-комунальних послуг, відповідач фактично отримував вказані послуги, але всупереч вимогам чинного законодавства не виконував належним чином зобов`язання з оплати наданих комунальних послуг, у тому числі за укладеним договором реструктуризації, та сприяє накопиченню боргу, а тому порушує права та законні інтереси позивача. Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а тому до стягнення з відповідача підлягає заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг в загальному розмірі 33293 грн. 89 коп. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved