Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

У грудні 2022 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості за договором позики в розмірі 346148 грн. 46 коп. та судові витрати. Обґрунтовано позов тим, що 15 грудня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики №К151221-2, за умовами якого остання отримала у борг грошові кошти в розмірі 216657 грн. в строк до 15 червня 2022 року. Також, 15 грудня 2021 року [PERSON] власноруч підписала розписку, в якій зазначено, що кошти в сумі 216657 грн. вона отримала у повному обсязі та зобов`язується повернути до 15 червня 2022 року. Проте, свої зобов`язання за договором позики відповідач не виконала, в обумовлений строк кошти не повернула, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 грудня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач відзив на позов не подала. У судове засідання представник позивача надіслав клопотання про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи по суті сповіщалась завчасно і належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Згідно з вимогами частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 15 грудня 2021 року між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) було укладено договір позики №К151221-2, за умовами якого позикодавець передає у власність позичальнику, а позичальник приймає у власність від позикодавця грошові кошти в сумі 216657 грн. 00 коп. (а.с. 5). Відповідно до п. 1 договору, позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк, а саме не пізніше 6 місяців з моменту укладення договору, тобто до 15 червня 2022 року. Також, 15 грудня 2021 року [PERSON] підписала розписку, в якій зазначено, що кошти в сумі 216657 грн. вона отримала у повному обсязі та зобов`язується повернути до 15 червня 2022 року (а.с. 4). Згідно з п. 5 договору, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві суму позики: 8959 грн. 50 коп. - до 15 січня 2022 року; 8959 грн. 50 коп. - до 15 лютого 2022 року; 8959 грн. 50 коп. - до 15 березня 2022 року; 8959 грн. 50 коп. - до 15 квітня 2022 року; 8959 грн. 50 коп. - до 15 травня 2022 року; 171859 грн. 50 коп. - до 15 червня 2022 року. Відповідно до п. 10 договору, позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно п. 11 договору, у разі прострочення виконання зобов`язання (несвоєчасне повернення позики або її чергової частини за графіком) позичальником за даним договором, останній зобов`язаний сплатити позикодавцю неустойку у розмірі 1% від загальної суми заборгованості за кожний календарний день існування простроченої заборгованості. Пунктом 16.3 договору передбачено, що позичальник зобов`язаний належним чином виконувати зобов`язання, покладені на нього положеннями договору, в тому числі щодо своєчасного повернення позики. Відповідно до п. 9 договору сторони погодили, що у випадку зміни курсу у п. 1 цього договору, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір повернутої позики або її частини відповідав доларовому еквіваленту суми позики, за комерційним курсом продажу долару США, встановленому АТ КБ «Приват Банк» на день здійснення кожного платежу за цим договором. Як зазначено у позовній заяві, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку із чим станом на 14 грудня 2022 року заборгованість за договором позики становить 346148 грн. 46 коп., яка складається з: 263818 грн. 80 коп. - сума боргу за тілом; 82329 грн. 66 коп. - нарахована неустойка. Відповідачем вказаного розрахунку не спростовано. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно із частиною другою статті 1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких підстав, враховуючи, що відповідач свої зобов`язання за договорм позики не виконала, грошові кошти в добровільному порядку не повернула, а тому суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved