Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-23 00:00:00

В січні 2023 року [PERSON] звернувся до Ладижинського міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, відділ опіки та піклування Ладижинської міської ради Вінницької області, про встановлення місця проживання дитини, у якому просить визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , із батьком [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 17 січня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 01 лютого 2023 року відповідач [PERSON] подала заяву, у якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Ухвалою суду від 03 лютого 2023 року закрито підготовче провадження і призначено цивільну справу до судового розгляду. 03 лютого 2023 року від органу опіки та піклування Ладижинської міської ради Вінницької області надійшов Висновок опіки та піклування Ладижинської міської ради від 26.01.2023 року, затверджений рішенням виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області №19 від 26.01.2023 року. В судове засідання позивач [PERSON] не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги, викладені в позовній заяві підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про розгляд справи. Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області Гронь ОМ. в судове засідання не прибула, надала заяву про проведення розгляду справи без її участі. Розглянувши надані сторонами матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] і [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 лютого 2019 року, який було зареєстровано Ладижинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Вінницькій області, про що складено відповідний актовий запис за №11 (а.с.8). В шлюбі у сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 01.10.2021 року Ладижинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Внницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (а.с.9). Подружнє життя між сторонами припинено в серпні 2022 року, рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області у справі №135/1383/23 (провадження №2/135/14/23) розірваний шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , після припинення подружніх стосунків між сторонами до цього часу проживає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де для нього створені безпечні умови проживання. Після розірвання шлюбу між сторонами виник спір щодо місця проживання їх малолітньої дитини. Батько дитини [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.14, 11). Мати дитини [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до висновку органу опіки та піклування Ладижинської міської ради від 26.01.2023 року, який затверджений рішенням виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області №19 від 26.01.2023 року, орган опіки та піклування прийшов до висновку про доцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , проживаючим за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] спиртними напоями, наркотичними та психотропними засобами не зловживає, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, фізично здоровий, за місцем фактичного проживання характеризується позитивно (а.с.10,11,12,13). Згідно з частинами 2, 8, 9 ст.7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з частинами 1, 2 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ч.1 ст.18, ч.1 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині 1 ст.9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і треба прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно зі ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Ст.160 СК України встановлено право батьків на визначення місця проживання дитини. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.161 СК України суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи інтереси малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , його фактичне проживання за адресою: [ADDRESS] , з батьком, який його виховує та утримує, визнання позову відповідачем [PERSON] , висновок органу опіки та піклування Ладижинської міської ради Вінницької області про доцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком - [PERSON] , [INFO] , суд приходить до висновку, що позов про встановлення місця проживання дитини підлягає задоволенню.

Outcome: approved