Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок ДТП, в якій просить стягнути з відповідача 189\~352,50 грн. суму збитку заподіяного внаслідок пошкодженого автомобіля, що є різницею між фактичним розміром завданої шкоди і страховою виплатою та судові витрати. В обґрунтування позову зазначила, що 23 вересня 2021 року [PERSON] , керуючи автомобілем Renault Megane, реєстраційний номер [NUMBER] в м. Харків, вул. Залютинська, 124, виїжджаючи з прилеглої території, не надав дорогу транспортному засобу Skoda Superb, реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . В дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль Позивача отримав механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2021 року по справі №642/6835/21, відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відтак, рішенням суду у адміністративній справі була встановлена, та наразі не потребує доказування та обставина, що через недотримання Правил дорожнього руху та дорожньої етики відповідачем, відбулося зіткнення двох автомобілів, які в результаті цього отримали механічні пошкодження. Підтвердженням цього факту, а також зазначення пошкоджень, яких отримав автомобіль позивача, посвідчує акт огляду колісного транспортного засобу від 29.09.2021, складеного представником ПрАт "СК "ВУСО". Відповідно до рахунку-фактури ФОП [PERSON] від 30.09.2021 № ЮБО-000114, розмір матеріальних збитків, завданих власнику автомобіля Skoda Superb, реєстраційний номер [NUMBER] , становить 307 536,26 грн. (триста сім тисяч п`ятсот тридцять шість грн. 26 коп.). Згідно з абзацом 2 п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" від 01 березня 2013 року № 4, якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України) на підставі ч. 2 ст. 1187 ЦК України - "шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право (наприклад, тимчасове володіння чи користування), договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку". Відповідно до роз`яснення п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України 3 розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" від 01 березня 2013 року № 4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у і заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними та шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. У зв`язку із тим, що цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована у ПрАТ "СК "ВУСО", позивач звернувся із заявою про відшкодування шкоди до зазначеного страховика, який здійснив страхове відшкодування в сумі 118 183,76 грн. (сто вісімнадцять тисяч сто вісімдесят три грн. 76 коп.). Таким чином, різниця між фактичним розміром завданої шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) склала: 307 536,26 - 118 183,76 = 189 352,50 грн. (сто вісімдесят дев`ять тисяч триста п`ятдесят дві грн. 50 коп.). Компенсувати частину матеріальної шкоди, яка не була покрита страховим відшкодуванням відповідач відмовився. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 09.02.2022 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом (повідомленням) сторін. В судове засідання позивач не з`явився, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Позов просив задовольнити. У судове засідання відповідач будучи належним чином повідомленим про існування справи, шляхом направлення йому ухвали про відкриття провадження разом з позовом та доданими до нього документами, у судове засідання не з`явився, своїм правом на подання відзиву не скористався. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про існування справи, своїм правом на подання відзиву не скористався, суд постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, прийшов до наступного. Відповідно до\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Частиною 1\~ст. 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ч.1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 Цивільного кодексу України\~визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Як визначено в ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що 23 вересня 2021 року [PERSON] , керуючи автомобілем Renault Megane, реєстраційний номер [NUMBER] в м. Харків, вул. Залютинська, 124, виїжджаючи з прилеглої території, не надав дорогу транспортному засобу Skoda Superb, реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . В дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль Позивача отримав механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2021 року по справі №642/6835/21, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Renault Megane реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , була застрахована в ПрАт "СК "ВУСО". Відповідно до рахунку-фактури ФОП [PERSON] від 30.09.2021 № ЮБО-000114, розмір матеріальних збитків, завданих власнику автомобіля Skoda Superb, реєстраційний номер [NUMBER] , становить 307 536,26 грн. (триста сім тисяч п`ятсот тридцять шість грн. 26 коп.). Різниця між фактичним розміром завданої шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) склала: 307 536,26 - 118 183,76 = 189 352,50 грн. (сто вісімдесят дев`ять тисяч триста п`ятдесят дві грн. 50 коп.). Компенсувати частину матеріальної шкоди, яка не була покрита страховим відшкодуванням відповідач відмовився У ч. 1\~ст. 1166 Цивільного кодексу України\~передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.ч.1, 2\~ст. 1187 Цивільного кодексу України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч. 5\~ст. 1187 ЦК України\~особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч. 3\~ст. 988 Цивільного кодексу України\~страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі\~ст.1194 Цивільного кодексу України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За загальним правилом обов`язок відшкодувати завдану шкоду джерелом підвищеної небезпеки покладається на володільця джерела. Володілець джерела підвищеної небезпеки може бути звільнений судом від відповідальності у двох випадках: якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок дії непереборної сили або умислу потерпілого. У першому випадку слід довести: наявність обставин непереборної сили; її надзвичайний характер; неможливість попередити за даних умов; причинний зв`язок між даною обставиною і завданою шкодою. У даному випадку ризик невідшкодування шкоди покладається на самого потерпілого. За змістом ст.ст.\~12,\~22,\~28,\~29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV,\~ст. 9 Закону України «Про страхування»\~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (страхове відшкодування). Різновидом шкоди, завданої майну, є шкода, пов`язана із пошкодженням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розмір якої не може перевищувати 2% від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Системний аналіз\~ст.22 закону №1961-IV, абз.3 п.3 ч.1 ст.988, стст.1166, 1187, 1194\~ЦК України\~дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Вказаний правовий висновок був викладений у постанові ВС від 04.12.2019 у справі № 359/2309/17. Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до\~ст. 1166 ЦК України\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Таким чином, оскільки ПрАт "СК "ВУСО" виплатила [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 118\~183,76 грн., яке повністю не покриває завдані відповідачем збитки у розмірі 307\~536,26 грн., то різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у розмірі 189\~352,50 грн. , підлягає стягненню з [PERSON] . Згідно з положеннями ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Щодо витрат на правничу допомогу у сумі 8000 грн., згідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву Враховуючи, що суду не надано а ні договору про надання правничої допомоги, а ні детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, то у задоволенні заяви слід відмовити. Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до вимог \~ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial