Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

У грудні 2021 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , по якому просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання у Центральноукраїнському державному педагогічному університеті ім.. Володимира Винниченка ІІІ-ІV рівня акредитації факультет педагогіки, психології та мистецтва комерційної основи навчання (назва спеціальності 024 Хореографія), щомісячно в твердій грошовій сумі у розмірі 5 000,00 грн., починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви і до закінчення навчання. Позовна заява мотивована тим, що на даний час їх донька [PERSON] навчається в Центральноукраїнському державному педагогічному університеті ім. Володимира Винниченка ІІІ-ІV рівня акредитації, факультету педагогіки, психології та мистецтва денної комерційної основи навчання (назва спеціальності 024 Хореографія), з терміном навчання з 01.09.2021 року по 30.06.2025 року. Вказує, що донька не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Відповідач на утримання доньки матеріальної допомоги не надає, а її доходів не достатньо /а.с. 1-3/. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.01.2022 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін /а.с. 26-27/. 16.02.2022 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого вимоги визнав частково та просив стягнути з нього аліменти на утримання доньки у розмірі 1 240,50 грн., щомісячно, до закінчення навчання, але не більше ніж досягнення двадцяти трьох років. Просив врахувати, що 15.10.2019 року передав позивачу кошти в сумі 8 000,00 доларів США на придбання квартири, що підтверджується розпискою та погодився надалі сплачувати аліменти на утримання доньки за рішенням суду. Вказує, що займається підприємницькою діяльністю, має станцію технічного обслуговування та стоянку для вантажних автомобілів. Однак, позивачем дещо перебільшені в позовній заяві доходи відповідача. Так, після сплати податків в 2021 році відповідач отримав 86 457,75 грн., що відповідно середньомісячний дохід склав 7 240,81 грн. Крім того, 17.05.2019 року одружився з гр. [PERSON] та усиновив її сина [PERSON] , [INFO] . У шлюбі у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Тому, на даний час відповідач має на утриманні двох неповнолітніх дітей та середньомісячний дохід в сумі 7 204,81 грн., в зв`язку з чим вважає позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 5 000,00 грн. є необґрунтованими та безпідставними /а.с. 37-38/. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги визнав частково, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Суд, в межах наданих доказів, вислухавши виступи учасників справи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, із наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за\~ зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідно довідки №489 виданої 23.11.2021 року в.о. декана факультету педагогіки, психології та мистецтв [PERSON] , [PERSON] є студенткою І курсу факультету педагогіки,\~психології та\~мистецтва денної\~комерційної основи\~навчанняЦентральноукраїнського державного педагогічного університету ім. Володимира Винниченка ІІІ-ІV рівня акредитації, (назва спеціальності 024 Хореографія), термін навчання з 01.09.2021 року по 30.06.2025 року /а.с. 17/. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Пленум Верховного Суду України у п. 20 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже, стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, можливе лише за сукупності перелічених обставин, відсутність однієї із них, у тому числі і можливість платника аліментів надавати матеріальну допомогу, унеможливлює стягнення аліментів. Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодекс (стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів інші обставини, що мають істотне значення). При визначені розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги, зокрема, можливість надання утримання другим з батьків (ч. 2 ст. 200 СК). Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29 січня 2018 року у справі № 622/373/16-ц. Виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. З наданих матеріалів справи вбачається, що [PERSON] навчається за денною комерційною основою навчання, а тому не має можливості працювати та заробляти собі на життя. Суд погоджується із доводами позивача, що її доходи недостатні для утримання повнолітньої доньки, а відповідач може надавати матеріальну допомогу, від якої він і не відмовляється. При цьому, судом враховуються докази надані стороною відповідача, згідно яких [PERSON] займається підприємницькою діяльністю, має станцію технічного обслуговування та стоянку для вантажних автомобілів за адресою: [ADDRESS] /а.с. 48/. Відповідач є власником комплексу будівель по [ADDRESS] на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.07.2017 року /а.с. 40/. 18.04.2018 року між [PERSON] та міською радою міста Кропивницького укладено договір №9 оренди земельної ділянки по [ADDRESS] . Відповідно до умов вказаного договору відповідач отримав в оренду земельну ділянку та зобов`язався сплачувати за неї орендну плату у розмірі 109 349,40 грн. на рік або 9 112,45 грн. щомісячно /а.с. 41-43, 44/. У зв`язку із зміною нормативної грошової оцінки землі на даний час орендна плата становить 188 833,89 грн. на рік або 15 736,16 грн. щомісячно /а.с. 45-47/. [PERSON] перебуває на обліку в Кропивницькій ДПІ як фізична особа-підприємець з 25.06.2010 року. За даними податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця, задекларовано суму доходу за період з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року 105 575,00 грн. /а.с. 53/. За даними податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця, задекларовано суму доходу за період з 01.01.2022 року по 30.06.2022 року 0,00 грн. /а.с. 85/. Крім того, 17.05.2019 року відповідачем укладено шлюб із [PERSON] , від якого у платника аліментів є інші діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] /а.с. 54-56/. Тому, при визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище повнолітньої доньки та її матері, матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, можливість надання утримання другим з батьків та інші вищенаведені обставини, що мають істотне значення. Таким чином, з врахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу доньці, але у розмірі у розмірі 1 500 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 13.12.2021 року і до 30.06.2025 року, за умови продовження навчання, а відтак вимоги підлягають задоволенню частково. У задоволенні решти вимог -відмовити. Розмір аліментів визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). У відповідності до ст.ст. 141, 430 ЦПК України, суд стягує з відповідача 908,00 грн. судового збору на користь держави, та рішення в частині стягнення аліментів підлягає виконанню негайно, але у межах платежу за один місяць.

Outcome: partial