Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-09 00:00:00

ВНТУ звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості з оплати освітніх послуг. Позов мотивовано тим, що відповідач з 01.09.2018р. до 14.01.2021р. навчався у Вінницькому національному технічному університеті за спеціальністю 126 - Інформаційні системи та технології. Навчання здійснювалось на умовах надання платних послуг згідно з договором «Про навчання у ВНТУ за ОКР «Бакалавр» (за кошти фізичних осіб) №0118027 від 16.08.2018р. Станом на 24.10.2022р. відповідач не сплатив за вже надані йому освітні послуги, чим спричинив заборгованість перед ВНТУ у розмірі 7 376,80 грн. Такі дії відповідача змусили позивача звернутись до суду із даним позовом про стягнення з [PERSON] на користь ВНТУ заборгованості за договором №0118027 від 16.08.2018 року у розмірі 7\~376,80 грн. та судового збору у розмірі 2 684,00 грн. Ухвалою суду від 25.01.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) осіб. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було, також до суду не надходило клопотань про слухання справи у порядку загального позовного провадження. Враховуючи вищевикладене та положення ст. ст.178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Статтею 5 Закону України «Про вищу освіту» зокрема, передбачено, що підготовка фахівців з вищою освітою здійснюється за відповідними освітніми чи науковими програмами на таких рівнях вищої освіти: початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень; другий (магістерський) рівень; третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень; науковий рівень. Частиною 1 ст.73 Закону України «Про вищу освіту» передбачено, що заклад вищої освіти відповідно до законодавства та статуту може надавати фізичним та юридичним особам платні послуги за умови забезпечення надання належного рівня освітніх послуг як основного статутного виду діяльності. Судом встановлено, що між Вінницьким національним технічним університетом в особі ректора [PERSON] та [PERSON] укладено договір №0118027 від 16.08.2018 року. Предметом договору є надання освітньої послуги. Виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити надання одержувачу освітньої послуги, а саме: навчання за освітньо-професійною програмою «Бакалавр», денна форма з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року (а.с. 6). Відповідно до витягу з наказу № 242-с від 16.08.2018 року «По студентському складу» з 01.09.2018 року [PERSON] зараховано до складу студентів першого курсу денної контрактної форми з нормативним терміном навчання за освітньо-професійною програмою підготовки бакалавра. Спеціальність 126, факультет КСА (а.с. 4). Згідно витягу з наказу № 13-с від 14.01.2022 року відраховано з 14.01.2022 року [PERSON] студента 4-го курсу, який здобуває ступінь бакалавра, денної контрактної (договірної) форми навчання факультету КСА за спеціальністю 126 Інформаційні системи та технології (освітня програма: Прикладні інформаційні технології), групи 2ІСТ-18б за невиконання вимог навчального плану (а.с. 5). Відповідачу було направлено лист з повідомленням про необхідність погашення боргу за надані освітні послуги. Станом на 07.07.2022 року розмір боргу складає 7\~376,80 грн. Дане повідомлення залишене без виконання (а.с. 9). Відповідно до довідки Вінницького національного технічного університету від 06.01.2023 року № 14-4 станом на 06.01.2023 року за [PERSON] рахується заборгованість по оплаті за надані освітні послуги в сумі 7\~376,80 грн. На момент видання довідки заборгованість не погашена (а.с 8). Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту визначені в ст. 16 ЦК України. Одним із способів захисту є примусове виконання обов`язку в натурі (п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання має правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановленихстаттею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до положень ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи наведені обставини і норми закону з [PERSON] на користь Вінницького національного технічного університету підлягає стягненню заборгованість з оплати освітніх послуг у розмірі 7\~376,80 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають до стягнення витрати по сплаті судового збору в сумі 2 684,00 грн.

Outcome: approved