Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

14 червня 2022 року позивач звернувся до суду з цим позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач надавав житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою [ADDRESS] , володільцем якої є відповідач. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги у розмірі 132 848,04 грн. Відповідач у письмовому відзиві позов заперечила. Узагальнені доводи відповідача зводяться до того, що вона не є споживачем послуг позивача, оскільки з нею не укладений відповідний договір. Крім того, вона самостійно відключилася від централізованого опалення та постачання гарячої води, тобто, не споживає послуги позивача. Також відповідач зробила письмову заяву про застосування строку позовної давності. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити Відповідач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги заперечили та просили суд відмовити у їх задоволення. Заслухавши присутніх учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з таких підстав. Судом встановлено, що позивач надавав житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою [ADDRESS] . Станом на 01 квітня 2022 року за квартирою рахується заборгованість за вищенаведені послуги у розмірі 132 848,04 грн., з яких: 1) 62 800,55 грн. - заборгованість за послугою з постачання теплової енергії за період з березня 2014 року по березень 2022 року; 2) 109,30 грн - заборгованість за послугою з абонентського обслуговування опалення за період з лютого 2021 року по березень 2022 року; 3) 69 757,88 грн. - заборгованість за послугою з постачання гарячої води за період з березня 2014 року по березень 2022 року; 4) 120,66 грн. - заборгованість за послугою з абонентського обслуговування гарячої води за період з лютого 2021 року по березень 2022 року; 5) 39,36 грн. - заборгованість за послугою з обслуговування комерційного обліку теплової енергії за період з липня 2020 року по березень 2022 року; 6) 20,29 грн. - заборгованість за послугою із заміни комерційного обліку теплової енергії за період з липня 2020 року по березень 2022 року (а.с. 5-10). З перевірених судом відомостей УДМС України у Волинській області слідує, що відповідач зареєстрована у спірній квартирі з 25 березня 2011 року по даний час, разом з неповнолітніми [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11, 14). Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Оскільки відповідач була у встановленому порядку зареєстрована у спірній квартирі, вона є дієздатною та повнолітньою особою, а отже, вона були зобов`язана оплачувати житлово-комунальні послуги, які надані відповідачем. В такому випадку позовні вимоги є обґрунтованими. Помилковими є доводи відповідача про те, що вона не користується послугами відповідача, бо самовільно відключилися від мереж теплопостачання, адже самовільне відключення споживача від внутрішньобудинкових систем опалення або здійснення такого відключення з порушенням встановленої законодавством процедури не припиняє статусу такого суб`єкта як споживача відповідних комунальних послуг, не звільняє її від необхідності укладення договору на постачання таких послуг та їх оплати (див. постанову Верховного Суду від 14 квітня 2020 року №908/1349/19). Так само, помилковими є доводи відповідача про неукладення з нею договору з надання житлово-комунальних послуг, оскільки в силу ч.2 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» це не звільняє її від плати за ці послуги. До того ж правова позиція щодо можливості стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, не зважаючи на відсутність відповідного договору, є сталою та відображена, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року №6-59цс13 та в подальшій практиці Верховного Суду, зокрема у постановах від 21 листопада 2019 року №464/5927/15, від 09 червня 2021 року №522/8173/14-ц та інших. Одночасно, відповідач зробила заяву про застосування строку позовної давності. Суд вважає за необхідне зазначити таке. Пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 установлено з 12 березня 2020 р на всій території України карантин, який діє і на даний момент. Отже, починаючи з 12 березня 2020 року строк позовної давності продовжений на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). Тобто, виходячи з вищенаведених положень матеріального закону, пропущеною може бути позовна давність лише за вимогами, що виникли до 12 березня 2017 року. Строк позовної давності за всіма вимоги, що виникли після 12 березня 2017 року, та на які поширюється загальна позовна давність у три роки, вважаються продовженим на підставі п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). Також, згідно частини першої статті 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Як видно з матеріалів справи, зокрема розрахунку позовних вимог у лютому 2016 року, відповідач сплатила заборгованість за комунальні послуги, тим самим перервавши позовну давність. Далі, після 12 березня 2017 року позовна давність вважається продовженою на підставі пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Отже, всі заявлені позивачем позовні вимоги заявлені в межах позовної давності, а відповідні доводи відповідача є помилковими. Оскільки суд задовольнив позовні вимоги повністю, з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 2 481,00 грн., який був сплачений при зверненні до суду. На підставі наведеного та

Outcome: approved