Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

[PERSON] (далі- позивач) звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 16.01.2022 між нею та відповідачем укладено договір позики у формі розписки. Позивач передала відповідачу грошові кошти в сумі 9500 грн. Відповідач зобов`язалася повернути позику у строк до 23.01.2022. Однак відповідач у добровільному порядку відмовляється повернути отримані грошові кошти. У зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача грошові кошти у загальному розмірі 12360 грн. 34 коп., з яких: 9500 грн. - сума боргу, 1215,48 грн. - пеня, 134 грн. -3% річних, 1510,86 грн. - інфляційні витрати, а також понесені судові витрати. В судове засідання позивач та її представник не з?явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали заяву про розгляд справи без їхньої участі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки позивач та її представник не заперечували проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з розпискою від 16.01.2022 [PERSON] , [INFO] , отримала у борг від [PERSON] грошові кошти в розмірі 9500 грн. та зобов`язалася їх повернути до 23.01.2022 року. Відповідно до ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.\~1047\~ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов?язковим для виконання сторонами. Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що зобов?язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов?язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов?язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач свої зобов`язання за договором позики перед позивачем не виконала і суму боргу в розмірі 9500 грн. в строк до 23.01.2022 року не повернула. Вказаний висновок суду підтверджується змістом оригіналу розписки від 16.01.2022, на якій відсутні відмітки про виконання свого обов`язку відповідачем та оригінал якої зберігається у позивача. У зв`язку із викладеним суд вважає, що відповідач неналежним чином виконує взяті на себе перед позивачем зобов`язання, а отже заборгованість відповідача перед позивачем становить суму в розмірі 9500 грн. Вказана сума боргу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Також позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь пеню, яку позивач розраховує у розмірі подвійної ставки НБУ за період з 23.01.2022 року по 14.07.2022 року. За розрахунком позивача розмір пені становить 1215,48 грн. На підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України у зв?язку з простроченням грошового зобов?язання позивач просив суд стягнути з відповідача на її користь 134 грн. - 3% річних від простроченої суми та 1510,68 грн. - інфляційні витрати. Відповідно до ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов?язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 612 ЦК України сплата неустойки є одним із наслідків, що настає у разі порушення зобов`язання. В силу вимог ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Проте, позивач не навів належного обгрунтування у позові, зокрема не зазначив відповідні умови договору, та не надав належних доказів наявності підстав для стягнення з відповідача пені за несвоєчасне погашення боргу в сумі 1215,48 грн. При цьому суд звертає увагу на те, що, якщо сторони не передбачили умовами договору можливість сплати пені за порушення строків виконання зобов?язань та не визначили її розміру, то немає підстав для стягнення пені у розмірі, не погодженому в договірному порядку та прямо не встановленому законом. Окрім того, відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", розділ "Прикінцеві\~та перехідні\~положення"\~Цивільного кодексу\~України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента\~України №64/2022\~від 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який триває до теперішнього часу. Отже, позовні вимоги позивача в частині стягнення пені в розмірі 1215,48 грн., 3% річних - 134 грн. та інфляційних втрат в розмірі 1510,86 грн. є необґрунтованими, оскільки у подібних правовідносинах вказані платежі не підлягають нарахуванню та сплаті у період дії в Україні воєнного стану. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Серед понесених судових витрат позивач зазначає: сплачений судовий збір в розмірі 992, 40 грн., витрати на оплату послуг перекладача в сумі 730 грн. та витрати на правову допомогу в розмір 5000 грн. Згідно зі\~ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Разом з тим позивач не надала суду докази понесених нею витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн., так само як не надано жодного опису робіт, виконаних адвокатом. У зв?язку з чим, суд вважає, що підстави для стягнення з відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн. відсутні. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 5608-1868-6605-6895 від 13.07.2022 про сплату судового збору в сумі 992,40 грн. та квитанцією за послуги перекладу від 01.07.2022 року в сумі 730 грн. Враховуючи те, що задоволено 76,86 % позовних вимог (9500,00 грн. від 12360,34 грн. складає 76,86 %), то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 1323,84 грн. - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (1722,40 грн. х 76,86% /100%).

Outcome: partial