Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

08 серпня 2022 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до КМР про визнання права власності на земельну ділянку у зв`язку з набуттям права власності на садовий будинок та за набувальною давністю. В обґрунтування позовної заяви позивачі зазначають, що 05 березня 1998 року чоловік позивача [PERSON] - [PERSON] придбав у громадянки [PERSON] садовий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . В подальшому 1/2 частина садового будинку перейшла до [PERSON] відповідно до договору про поділ нерухомого майна подружжя від 30 серпня 2016 року. 30 серпня 2016 року [PERSON] подарував свою 1/2 частину будинку донькам - [PERSON] та [PERSON] по 1/4 частині відповідно. 07 жовтня 2019 року, отримавши витяг з Державного земельного кадастру, позивачі дізналися, що під їх садовим будинком колишньою власницею оформлена земельна ділянка, про що видано державний акт на підставі рішення КМР. Процес приватизації колишня власниця розпочала ще будучи власником садового будинку, а закінчено його було, коли вже власником був [PERSON] . Враховуючи те, що [PERSON] померла ще у 2006 році, позивачі позбавлені можливості переоформити на себе земельну ділянку, у зв`язку з чим, звертаються із даною вимогою до суду. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 серпня 2022 року цивільну справу № 753/8442/22 передано судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 09 серпня 2022 року. Ухвалою суду від 12 серпня 2022 року відкрито провадження у справі та вирішено слухати справу в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання на 17 жовтня 2022 року на 10:00 год. Підготовче засідання призначене на 17 жовтня 2022 року було відкладено на 21 листопада 2022 року у зв`язку із неявкою учасників справи. Ухвалою суду від 21 листопада 2022 року було задоволено клопотання представника позивача та витребувано від Першої київської державної нотаріальної контори інформацію щодо того, чи заводилась спадкова справа після [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] . Підготовче засідання було відкладено на 18 січня 2023 року на 11:30 год. Ухвалою суду від 01 грудня 2022 року було задоволено клопотання позивачів про витребування від Департаменту земельних ресурсів Київської міської ради копій документів, які стосуються права власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] . 26 грудня 2022 року на адресу суду від Департаменту земельних ресурсів Київської міської ради надійшли витребувані документи. 18 січня 2023 року до суду від Першої київської державної нотаріальної контори надійшли відомості стосовно факту заведення спадкової справи за померлою [PERSON] 18 січня 2023 року у підготовчому засіданні було задоволено клопотання представника позивачів про допит свідків, закрито підготовче провадження та розпочато розгляд справи по суті. У судовому засіданні представник позивачів підтримав позовні вимоги в повному обсязі, обґрунтувавши їх доводами, викладеними у позовній заяві та просив суд задовольнити позов, з підстав, викладених у ньому. У судовому засіданні було оголошено перерву для виклику свідків на 28 лютого 2023 року. У судовому засіданні 28 лютого 2023 року з`явилась позивачка [PERSON] , яка також підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] , вказав, що він є чоловіком позивачки [PERSON] та батьком позивачів [PERSON] та [PERSON] . Підтвердив той факт, що дійсно у 1998 році придбав у [PERSON] будинок за адресою: [ADDRESS] . На той час вони з позивачкою [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який на цей час не розірвано. Пізніше вони з дружиною уклали договір про поділ майна та ще пізніше свою частину він вирішив подарувати донькам, оскільки мав проблеми зі здоров`ям. Зазначив, що протягом всього часу, після того як він купив будинок він, його дружина та доньки багато часу проводили у цьому будинку, проживали у літній період, обробляли город. Йому також допомагали його батьки. Дружина та діти також постійно були з ним, жили у будинку, користувались земельною ділянкою, під цим будинком, влітку купались на річці, він ловив рибу. Вказав, що наразі також вся його родина, в тому числі позивачі, продовжує користуватись будинком та земельною ділянкою. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] вказав, що він є сусідом позивачів, його будинок знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Проживає він у вказаному будинку з 1979 року. Підтвердив факт, що позивачі у 1998 році придбали будинок поруч з ним, який раніше належав іншій жінці, ім`я не пам`ятає. Він постійно баче позивачів з родиною (знає [PERSON] та її двох доньок, які на сьогодні вже є дорослими) у цьому будинку з весни по осінь та навіть узимку, вони робили ремонт у будинку, саджали город. Зазначив, що йому не відомо про факт, що хтось із інших людей претендував на цей будинок чи земельну ділянку під ним, виганяв позивачів чи вимагав звільнити будинок та/чи земельну ділянку. Вказав, що позивачі відкрито та досить довго (з часу придбання будинку) користуються як будинком так і земельною ділянкою та не від кого не приховували цей факт. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , вказала, що вона є сусідкою позивачів, проживає у будинку за адресою: [ADDRESS] . Проживає у цьому будинку з 1965 року, а сусіди (позивачі) з 1998 року. Знає [PERSON] та його дружину і їх дітей, дівчаток, які наразі вже дорослі. Вказала, що сусіди проживають у будинку, ремонтували, добудовували його, обробляли землю, на якому він стоїть, саджали город. У неї з ними добросусідські відносини. Зауважила, що баче сусідів постійно з квітня по жовтень, [PERSON] приїжджає з родиною - дружиною та доньками. Знає, що до цих сусідів будинок належав іншій жінці, не пам`ятає як її зовуть. Зазначила, що їй не відомо про факт, що хтось із інших людей претендував на цей будинок чи земельну ділянку під ним, виганяв позивачів чи вимагав звільнити будинок та/чи земельну ділянку. Вказала, що позивачі відкрито та досить довго (з часу придбання будинку) користуються як будинком так і земельною ділянкою та не від кого не приховували цей факт. Представник відповідача у жодне підготовче та судове засідання не з`явився, про день та час проведених судових засідань повідомлявся належним чином, що підтверджується зворотними повідомленнями, наявними в матеріалах справи. Причини неявки до суду не повідомляв, заяв з процесуальних питань суду не подавав. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, заслухавши пояснення представника позивачів, позивачки [PERSON] , допитавши свідків, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до договору від 5 березня 1998 року № 1-0213/98, посвідченого Київською Біржою Нерухомості Джи-Ай-Пи [PERSON] придбав у [PERSON] садовий будинок за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до реєстраційного напису, що міститься на вказаному договорі, 17 серпня 2005 року вказаний будинок зареєстровано на праві приватної власності за [PERSON] (а.с. 28). 30 серпня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про поділ нерухомого майна між подружжям, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. Відповідно до умов вказаного договору предметом його є садовий будинок [ADDRESS] . За цим договором в особисту приватну власність [PERSON] перейшло: частина садового будинку [ADDRESS] , та в особисту приватну власність [PERSON] перейшло: частина садового будинку [ADDRESS] (а.с. 29). Крім того, 30 серпня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] був укладений договір дарування частини садового будинку. За умовами вказаного договору [PERSON] подарував донькам, а обдаровані доньки прийняли в дар по частині кожна частину садового будинку за адресою: [ADDRESS] . Згідно пункту 2 договору, вказаний садовий будинок знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером: 90:091:008 (а.с. 30). Відповідно до інформації з ДРРП від 30 серпня 2016 року право власності на садовий будинок за адресою: [ADDRESS] . зареєстрований за [PERSON] (1/2 частина), [PERSON] (1/4 частина) та [PERSON] (1/4 частина) (а.с. 31-32). Згідно з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 7 жовтня 2019 року, земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:90:091:0008, площею 0,0599 га за адресою: [ADDRESS] . зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON] на підставі рішення органу місцевого самоврядування Київської міської ради від 4 лютого 1999 року 128-7/229, державний акт від 30 липня 2001 року № ІV-КВ 148767 (а.с. 45). Як вбачається з архівного витягу із рішення ІІІ сесії Київської міської ради ХХІІІ скликання від 4 лютого 1999 року № 128-7/229 про приватизацію земельних ділянок ст «Зоря» Харківського району, вирішено передати громадянам, членам ст «Зоря» Харківського району у приватну власність земельні ділянки для ведення садівництва, відведені згідно рішення виконавчого комітету Київської міської ради депутатів трудящих від 20 липня 1965 року № 1248 (а.с. 51). За інформацією з ДРРП від 20 липня 2022 року інформація про реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер 8000000000:90:091:0008 відсутня (а.с. 52). На виконання вимог ухвали суду від 1 грудня 2022 року Департаментом земельних ресурсів надіслано копію державного акту на право приватної власності на землю від 30 липня 2001 року, відповідно до якого цей акт виданий [PERSON] у тому, що на підставі рішення Київської міської ради від 4 лютого 1999 року № 128-7/229 їй передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,0599 га за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] ) для ведення садівництва (а.с. 123). Крім того, Департаментом земельних ресурсів у листі від 22 грудня 2022 року № 05702-15278 зазначено, що записи щодо переходу права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:90:091:0008 до нових суб`єктів права власності із видачою нового державного акта на право приватної власності на землю або проставлення відмітки про перехід права власності на вказану земельну ділянку на державному акті на право приватної власності на землю бланк серії ІV-КВ № 148767, згідно з Порядком здійснення відмітки про перехід права власності на земельну ділянку, у книзі відсутні (а.с. 122). Відповідно до листа Київського відділу державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 22 червня 2022 року № 1186/21.12-58, 1 листопада 2006 року проведено державну реєстрацію смерті [PERSON] , [INFO] (актовий запис про смерть № 20000 від 1 листопада 2006 року) (а.с. 53). На виконання вимог ухвали суду від 29 листопада 2022 року Перша київська державна нотаріальна контора надала інформаційну довідку зі Спадкового реєстру, відповідно до якої спадкова справа щодо майна померлої [PERSON] , [INFO] (актовий запис про смерть № 20000 від 1 листопада 2006 року) не заводилась (а.с. 130). Відповідно до статті 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю врегульовано спеціальним законом. Згідно із статтею 119 Земельного кодексу України, громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом. Передача земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом. З огляду на викладене, умовою набуття громадянами права на земельну ділянку за давністю користування виступає добросовісне, відкрите і безперервне користування відповідною земельною ділянкою протягом 15 років. Відсутність будь-якого з названих елементів свідчить про відсутність достатніх підстав для реалізації норм інституту набувальної давності. Добросовісне користування ділянкою може бути пов`язане з оплатою земельного податку, поданням заяви на адресу уповноваженого органу про закріплення за громадянином цієї ділянки. Громадянин так повинен користуватися земельною ділянкою, щоб не порушувати права та законні інтереси суміжних землекористувачів чи власників земельних ділянок. Відкрите землекористування передбачає, що інформація про таке користування була відома уповноваженим органам. Наступною ознакою давності користування земельною ділянкою є безперервність користування упродовж 15 років. Безперервність означає, що за цей час особа, яка здійснює експлуатацію земельної ділянки, робила це постійно з року в рік та не залишала її без використання. Важливою ознакою є строк володіння земельною ділянкою, згідно якого за положеннями статті 119 Земельного кодексу України виникає набувальна давність і повинен становити не менше 15 років. Використання земельної ділянки менше встановленого терміну може бути підставою для спростування юридичного факту давності користування земельною ділянкою для фактичного її користувача. Відсутність будь-якого із названих елементів, свідчить про відсутність достатніх підстав для реалізації норм інституту набувальної давності. Наявність всіх зазначених умов породжує у громадянина право на звернення до уповноваженого органу з клопотанням про передачу відповідної земельної ділянки у власність або надання у користування за набувальною давністю відповідно до статті 119 Земельного кодексу України Право на звернення до уповноваженого органу, у віданні якого перебуває земельна ділянка, виникає у громадянина з моменту закінчення 15-річного строку добросовісного, відкритого і безперервного користування земельною ділянкою. Початок цього строку має бути пов`язаний з моментом, коли громадянин приступив до використання земельної ділянки. У кожному конкретному випадку уповноважений орган повинен враховувати всі фактичні обставини, тобто, набувальна давність не є безумовною підставою виникнення права власності на землю. Порядок передачі земельної ділянки у власність або користування громадян на підставі набувальної давності встановлений статтями 118, 124 Земельного кодексу України. Судом встановлено, що позивачі звертались до Київської міської ради із заявою щодо передачі земельної ділянки у власність. Листом від 28 жовтня 2022 року Департамент земельних ресурсів повідомив позивачів, що немає можливості опрацювати порушене питання по суті, оскільки земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:90:091:0008 не відноситься до земель комунальної власності територіальної громади міста Києва. Як було встановлено судом, власником вказаної земельної ділянки була [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємців після померлої та інших власників вказаної земельної ділянки під час розгляду справи не встановлено. Відповідно до довідок СТ «Зоря» від 4 липня 2022 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є членами СТ «Зоря» та власниками та по частині відповідно садового будинку [ADDRESS] (а.с. 15, 21,26). Згідно із довідкою СТ «Зоря» від 30 січня 2023 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відкрито та безперервно користуються земельною ділянкою кадастровий номер 8000000000:90:091:0008, яка знаходиться під їх садовим будинком [ADDRESS] , з 5 березня 1998 року, тобто з часу, коли [PERSON] (батько та чоловік) придбав садовий будинок у [PERSON] . Право власності (ч.ч.1,2 ст.328 ЦК України) набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Позивачі достовірно довели факт набуття ними права власності за набувальною давністю, оскільки вони добросовісно заволодів спірною земельною ділянкою, відкрито і безперервно користується нею більше 15 років. Згідно статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, зважаючи на встановлені обставини, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , оскільки судом встановлено, що позивачі добросовісно, відкрито і безперервно користуються відповідною земельною ділянкою протягом 15 років, а тому позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved