Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , який зареєстровано 12 жовтня 2002 року Міським відділом державної реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис № 2967. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 12.10.2002 року між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб, від якого народився син [PERSON] , [INFO] . Протягом тривалого часу сімейне життя складалося добре, проте поступово шлюбні відносини між сторонами почали погіршуватися через відсутність взаєморозуміння та несумісності характерів. Понад шість місяців сторони не ведуть спільне господарство, між ними відсутнє нормальне спілкування, а тому подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечить його інтересам. На підставі викладеного, просить позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги повністю з аналогічних підстав., додатково пояснив, що з початком війни дружина виїхала за межі України, де зараз проживає, повертатись не бажає, залишила дитину батькам чоловіка. Окрім того, пояснив, що позивач також виїхав за межі України у відрядження, де знаходиться на даний час. Просив позов задовольнити, шлюб розірвати. Відповідач у судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про розгляд справи, подала заяву про визнання позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. ст. 104-105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. Статтею 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом, сторони зареєстрували шлюб 12 жовтня 2002 року у Міському відділі реєстрації актів громадянського стану, про що складено актовий запис № 2967 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] (а. с. 9). Від спільного\~подружнього життя\~у сторін\~народився син [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 13). Також судом встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, шлюб існує лише формально, сторони тривалий час не підтримують сімейні відносини, не ведуть спільного господарства, не проживають однією сім`єю, між ними немає взаєморозуміння, вважають примирення неможливим. При вирішенні позову суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє повне підтвердження, а тому підлягають до задоволення. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи вищенаведене, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати у розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved