Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

09.12.2021 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків (Вольф) Тетяна Леонідівна, приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позов обґрунтований тим, що 16.07.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. вчинено виконавчий напис № 2160 (далі - Виконавчий напис), про стягнення з позивача на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості за кредитним договором № 003-03607-231113 від 23.11.2013 року, укладеним з ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «Росвен Інвест Україна», за період з 26.01.2018 року по 03.07.2019 року в розмірі 25 126,55 грн. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) № 1172 від 29.06.1999 року. Станом на 16.07.2019 року законодавство передбачало можливість вчинення виконавчого напису лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору. Однак, нотаріус цього не врахував, а також не врахував спірність суми заборгованості. Враховуючи викладене, позивач вважає Виконавчий напис незаконним. На підставі зазначеного позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню, Виконавчий напис про стягнення суми боргу за виконавчим документом у розмірі 25 626,55 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.12.2021 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання відзиву, а також витребувано у приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. належним чином завірену копію матеріалів щодо вчинення виконавчого напису № 2160 від 16.07.2019 року про стягнення [PERSON] на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості в розмірі 25 626,55 грн. 18.02.2022 року представник відповідача отримав копію ухвали про відкриття провадження та копію позову з додатками, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.38). Однак, відповідач у встановлений ухвалою суду строк своїм процесуальним правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався. Ухвалою суду від 17.11.2022 року витребувано приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. належним чином завірену копію виконавчого напису №2160 від 16.07.2019 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості в розмірі 25 625,55 грн. Ухвалою суду від 17.01.2023 року витребувано у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків (Вольф) Т.Л. належним чином завірену копію виконавчого напису №2160 від 16.07.2019 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості в розмірі 25 625,55 грн. У судове засідання учасники судового процесу не з`явилися. Позивач [PERSON] письмово просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача ТОВ «Росвен Інвест Україна» у судове засідання повторно не з`явився. Про час, дату та місце розгляду справи сповіщений належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суд не повідомив. Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків (Вольф) Т.Л. про час, дату та місце розгляду справи сповіщена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. Третя особа: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. про час, дату та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч. 3 ст. 211, ч.4 ст.223, ч.1 ст.280, ст.281 ЦПК України, суд постановив розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, доходить висновку, що вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. У ході судового розгляду встановлено, що 16.07.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. вчинено виконавчий напис № 2160 про стягнення з позивача на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості за кредитним договором № 003-03607-231113 від 23.11.2013 року, укладеним з ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «Росвен Інвест Україна», за період з 26.01.2018 року по 03.07.2019 року в розмірі 25 126,55 грн. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. На підставі Виконавчого напису 09.08.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. відкрито виконавче провадження № 59757947 (а.с. 12). Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч.1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Відповідно до пунктів 1, 2 Глави 12 Порядку виконавчі написи вчиняються нотаріусами на документах, які встановлюють заборгованість або передбачають повернення майна. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, то він має бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріального документа. Згідно із ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з пп. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, пп. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку. Як вбачається зі змісту спірного виконавчого напису нотаріуса, під час його вчинення Нотаріус керувався статтями 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172. Відповідно до п. 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Перелік доповнено вказаним пунктом на підставі Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою КМУ від 26 листопада 2014 р. № 662. При цьому, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 р. в частині, зокрема, доповнення Переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Таким чином, Перелік на час вчинення Виконавчого напису діяв в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Відповідно до п. 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Зі змісту Виконавчого напису вбачається, що кредитний договір між ПАТ «Дельта Банк» та позивачем був не посвідчений нотаріально. Враховуючи викладене, правова підстава для вчинення спірного Виконавчого напису на підставі п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172, відсутня. Положення ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Враховуючи приписи ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року №6-887цс17. Із змісту позову вбачається, що заборгованість є спірною. Докази на підтвердження безспірності заборгованості позивача перед відповідачем відсутні. Жодними належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст. 76-80 ЦПК України доводи позивача відповідачем спростовані не були. Відповідач жодних заперечень на позов не надав. Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. витребувані ухвалою суду документи не надав, про причини неможливості їх надати суд не повідомив. На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку про наявність правових підстав для визнання Виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та задоволення позову. У позові [PERSON] просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню половина судового збору в розмірі 908 грн. (а.с.7). На підтвердження понесених судових витрат у розмірі 4 500 грн. позивачем надано договір про надання юридичних послуг, укладений між ним та ФОП [PERSON] . Однак, згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Таким чином, витрати за договором з фізичною особою-підприємцем, що не є адвокатом, не відноситься до витрат на професійну правничу допомогу, тому суд відмовляє в стягненні зазначеної суми. Враховуючи викладене,

Outcome: approved