Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-02 00:00:00

03.02.2023 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, що складається із земельної ділянки, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІ-МК № 022451, виданого Первомайською райдержадміністрацією Миколаївської області від 26.09.2002 року зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 248. Вказаний державний акт на право приватної власності на землю був виданий спадкодавцю, на підставі розпорядження за № 202-р Первомайської райдержадміністрацїї Миколаївської області від 02.07.2002 року. Розмір земельної ділянки, згідно державного акту на право приватної власності на землю становить 6,81 га, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказана земельна ділянка розташована в межах, підпорядкованих колишній Полтавській сільській раді Первомайського району Миколаївської області. Однак, відповідно до статей 26, 541 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 року № 719-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Миколаївської області», у зв`язку із проведеною реформою децентралізації, утворено Полтавський старостинський округ, що складається з села Полтавка та Новооандріївка, яке розташоване на адміністративній території Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. За час свого життя спадкодавець залишив заповіт, складений на ім`я позивача 27 листопада 2008 року, який посвідчений секретарем Полтавської сільської ради Первомайського району Миколаївської області Шевчук Т.П., та зареєстрований під реєстровим номером 248. За вказаним заповітом, на випадок своєї смерті, [PERSON] заповідав належну йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІ-МК № 022451, виданого Первомайською райдержадміністрацією Миколаївської області від 26.09.2002 земельну ділянку площею 8,61 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, позивачу по справі - [PERSON] . Після смерті спадкодавця позивач звернувся до Другої Первомайської державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини, оскільки згідно довідки за № 21 від 30.01.2023 року Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області останнім місцем проживання померлого [PERSON] , який помер [INFO] було [ADDRESS] , на день смерті з померлим був зареєстрований та проживав позивач по справі. Згідно зазначених вище підстав, позивач в силу вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки на момент смерті спадкодавця був зареєстрований та проживав разом із ним. Державний нотаріус отримавши від позивача відповідну заяву про прийняття спадщини та витребувавши певні документи, відкрила спадкову справу та перевіривши належність спадкового майна спадкодавцеві, відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа. Вказані обставини підтверджуються постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 136/02-31 від 01 лютого 2022 року. Рекомендовано позивачу за вирішенням питання щодо оформлення спадкових прав звернутися за судовим захистом до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області. Представник позивачки надав суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Від Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність їх представника, з позовом згодні та підтримують позов в повному обсязі. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Частиною 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в м. Первомайськ, Миколаївської області (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 03.09.2022 р.) (а.с. 7, 24-25). За час свого життя 27.11.2008 року [PERSON] залишив заповіт, складений на ім`я позивача, який посвідчений секретарем Полтавської сільської ради Первомайського району Миколаївської області Шевчук Т.П., та зареєстрований під реєстровим номером 248, згідно якого на випадок смерті, [PERSON] заповідав належну йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІ-МК № 022451, виданого Первомайською райдержадміністрацією Миколаївської області від 26.09.2002 земельну ділянку площею 8,61 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - [PERSON] (а.с. 8). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за № НВ-0500111962023 від 06.02.2023 року та копії Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІ-МК № 022451, підтверджується інформація відносно належності на праві приватної власності [PERSON] земельної ділянки, цільове призначення якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах підпорядкованих Кам`яномостівської (колишньої Полтавської) сільської ради Первомайського району Миколаївської області, кадастровий номер 4825485500:05:000:0132 (а.с. 9, 28-29). Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, у зв`язку з тим, що у нього відсутні оригінали правовстановлюючих документів на неї, про що була винесена Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 10). Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 332 ЦК України право власності на нерухоме майно, якщо відповідно до закону таке право підлягає державній реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації. Обов`язковість державної реєстрації прав на нерухоме майно передбачена Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року. Порядок та умови державної реєстрації передбачені тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно, затверджене наказом МЮ України № 7/5 від 7 лютого 2002 року з наступними змінами. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1233 ЦК України - заповітом є особисте розпорядження фізичне і особи на випадок своєї смерті. У відповідності до вимог ч. 1, 2, 4 ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності є непорушним (ст. 321 ЦК України). З урахуванням наведеного позовні вимоги позивача є обґрунтованими та законними і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved