Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-08 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Вінницької обласної дирекції АБ «Укргазбанк» звернулось до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення 3% річних, мотивуючи позовні вимоги тим, що 24.04.2008 року між ВАТ Акціонерний банк «Укргазбанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк») та відповідачем [PERSON] був укладений Кредитний договір №83-Ф/08, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 41584 доларів США; 18.03.2010 року Літинським районним судом Вінницької області було ухвалено рішення, відповідно до якого стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Укргазбанк» заборгованість за Кредитним договором №83-Ф/08 від 24.04.2008 року у розмірі 39399 доларів США, 1107,15 доларів США як прострочений кредит, 4549,49 доларів США як прострочені відсотки за користування кредитом, 1179,64 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, 4990,16 грн. - пеня за несвоєчасну сплату відсотків; сума заборгованості за рішенням суду [PERSON] не була погашена, тому позивачем за період з 12.03.2017 року до 23.02.2022 року нараховано 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 3063,75 доларів США, які він просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь, а також судовий збір у розмірі 2481 грн. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.01.2023 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб. Вказану ухвалу разом із копією позовної заяви з додатками, було надіслано відповідачу [PERSON] рекомендованим листом з повідомленням на останню відому адресу, також на офіційному веб-порталі судової влади України було розміщено відповідне оголошення-повідомлення, однак, ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду подано не було. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно із ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) зроблено висновок, що у контексті статей 524, 533-535, 625 ЦК України можна зробити висновок, що грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті чи в іноземній валюті), таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань; передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника; такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року №6-49цс12, і Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу від такої позиції; у частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення, тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України; отже, у частині другій статті 625 ЦКУкраїни визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення; нарахування трьох процентів річних є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові; вимагати сплати суми боргу з врахуванням трьох процентів річних є правом кредитора, яким він наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу; з ухваленням рішення про стягнення боргу зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося, тому кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, таке прострочення є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання, підтвердженого судовим рішенням, до моменту його повного виконання. Такі ж висновки містяться у постановах Верховного суду від 19.01.2022 року у справі №204/3530/17, від 24.06.2020 року у справі №759/21239/14-ц. Відповідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що відповідно до рішення Літинського районного суду Вінницької області від 18.03.2010 року (справа №2-147/2010) стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Укргазбанк» заборгованість за Кредитним договором №83-Ф/08 від 24.04.2008 року у розмірі 39399 доларів США, 1107,15 доларів США як прострочений кредит, 4549,49 доларів США як прострочені відсотки за користування кредитом, 1179,64 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, 4990,16 грн. - пеня за несвоєчасну сплату відсотків, та судові витрати (а.с. 5-6). Згідно із постановою Третього відділу ДВС у м. Вінниці Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 23.02.2022 року (ВП №68003393) виконавчий лист №2-147, виданий 15.04.2010 року Літинським районним судом Вінницької області, про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 22630,47 доларів США та 7989,80 грн. повернуто стягувану без виконання (а.с. 7). Сума заборгованості за рішенням суду від 18.03.2010 року [PERSON] не була погашена (доказів протилежного суду не надано), тому позивачем за період з 12.03.2017 року до 23.02.2022 року нараховано 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 3063,75 доларів США (а.с. 4). При цьому, заяви про застосування наслідків спливу строку позовної давності від відповідача [PERSON] до суду не надходило. На підставі вищезазначеного, суд дійшов до висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов`язань, встановив, що права позивача відповідачем [PERSON] порушені, а тому вони підлягають захисту, тобто позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 2481,00 грн. судового збору.

Outcome: approved