Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

05 грудня 2022 року в інтересах позивачки [PERSON] звернувся представник - адвокат Мельник Олександр Сергійович до Козельщинського районного суду Полтавської області зі позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що на даний час позивачка з відповідачем проживають окремо з травня 2021 року, спільного господарства не ведуть, сімейного життя, шлюбних стосунків не підтримують, а тому подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Будь-які спроби примиритися не дали бажаних результатів. Спільних дітей подружжя немає, але відповідач згоди на розірвання шлюбу у порядку звернення до державного органу реєстрації актів цивільного стану зі заявою про розірвання шлюбу не надає. Позивачка наголошувала, що перебування у даному шлюбі суперечить її моральним принципам та інтересам, а тому рішення про розірвання шлюбу є остаточним, адже між нею та відповідачем відсутні ознаки сім`ї, передбачені ст. 3 Сімейного кодексу України, а саме спільне проживання, спільний побут, взаємні права та обов`язки між подружжям Після розірвання шлюбу представник позивачки [PERSON] просив залишити їй право іменуватися прізвищем « [PERSON] ». Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 25 січня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Призначено судове засідання на 01 березня 2023 року. Сторонами клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін подано не було. Відповідач подав заяву про визнання позовних вимог, у якій просив розглянути справу без участі відповідача, ухвалити рішення по справі, яким задовольнити позовні вимоги позивачки у повному обсязі. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив таке. 18 травня 2019 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено шлюб у Новобаварському районному у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 112, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб від 18.05.2019 серії [NUMBER] (а.с. 6). Відповідно до ч. 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 110, 111, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, суд уважає, що позовна вимога позивачки про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки можливості відновлення подружніх стосунків між сторонами судом не встановлено, подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін, а примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З врахуванням позиції позивачки суд уважає, що останній необхідно залишити право іменуватися прізвищем « [PERSON] ». На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачкою при зверненні до суду судового збору, про що свідчить квитанція про сплату судового збору (а.с. 2). З врахуванням того, що позов позивачки підлягає задоволенню, суд в силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України, приходить до висновку про стягнення судових витрат у вигляді судового збору з відповідача на користь позивачки у сумі 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved