Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Прилуцька міська державна нотаріальна контора, в якому просив встановити той факт, що [PERSON] , який помер [INFO] , - це його батько та визнати за ним право власності на належний покійному житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Позов мотивований тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, однак нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендував звернутися до суду для встановлення факту родинних відносин між позивачем та померлим, оскільки з наданих позивачем правовстановлюючих документів неможливо встановити, що [PERSON] був батьком [PERSON] . Заповіту [PERSON] не складав, тому 04.02.2021 року рідний брат померлого [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини. [PERSON] зазначає, що його мати [PERSON] та батько [PERSON] у зареєстрованому шлюбі не перебували, але фактично проживали однією сім`єю, спільно виховували та утримували його та вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] , але оскільки між ними не було зареєстровано шлюб, то актовий запис про народження [PERSON] був здійснений за вказівкою матері, хоча ім`я та по батькові у відомостях про батька зазначено: « [PERSON] », що відповідає імені та по батькові батька позивача [PERSON] . У відзиві на позов [PERSON] заперечував проти задоволення позову, мотивуючи це тим, що [PERSON] є його рідним братом і дітей не мав. [PERSON] той ніколи не визнавав своїм сином та не проживав з його матір`ю до народження позивача, а також не перебував з нею у фактичних шлюбних відносинах. Також зауважив, що [PERSON] не надав жодних належних та допустимих доказів того, що він є сином [PERSON] (а.п.59-61). 15.09.2021 року [PERSON] надав до суду відповідь на відзив, у якій позов підтримав та зазначив, що твердження відповідача є суб`єктивним ставленням до обставин справи і не підтверджені допустимими доказами (а.п.68-71). У судовому засіданні позивач та його представниця підтримали позов та просили його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, мотивуючи це тим, що його брат [PERSON] та мати позивача [PERSON] почали проживати разом лише у 2000 році. За життя [PERSON] йому говорив, що [PERSON] не його син і він не хоче його бачити. А оскільки брат за життя не визнавав позивача своїм сином, то нині і [PERSON] не хоче йти проти його волі та визнавати [PERSON] своїм племінником. Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомила, що вона є хрещеною матір`ю [PERSON] . Зазначила, що його батьки [PERSON] та [PERSON] почали проживати разом у мікрорайоні « [PERSON] », коли сину вже виповнилося 5 років, а до цього вони їздили один до одного в гості. [PERSON] завжди визнавав свого сина, але відкладав на потім визнання його документально, ставлячись до цього несерйозно, при цьому зазначав, що все-одно все його майно залишиться саме синові. Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомила, що була колегою [PERSON] . Знає, що [PERSON] проживав з 2000 року на [ADDRESS] разом з [PERSON] , вони вели спільне господарство. Коли народився [PERSON] , то на роботі [PERSON] представив його своїм сином, а коли [PERSON] підріс, то часто приходив до [PERSON] на роботу, де називав його батьком. Хоча [PERSON] та [PERSON] не були офіційно одружені, але вони вели спільне господарство і у них були хороші сімейні стосунки. До смерті [PERSON] проживав разом з [PERSON] . За життя [PERSON] пишався своїм сином, а його мати - бабуся позивача завжди говорила, що [PERSON] дуже схожий на [PERSON] . Свідок [PERSON] суду повідомила, що також була колегою [PERSON] . Зазначила, що на роботі всі знали, що [PERSON] є сином [PERSON] , бо той саме так його всім представляв, коли приводив на роботу. Коли [PERSON] возила розсаду до [PERSON] та [PERSON] додому, то бачила, що вони проживають однією сім`єю, хоча і не були офіційно одружені. Свідок [PERSON] суду повідомив, що знав [PERSON] десь з 1970-1975 року, бо разом служили в армії, після цього товаришували та зустрічалися десь раз на місяць, але про сімейне життя ніколи не говорили, тому свідок знає лише те, що [PERSON] проживав разом з [PERSON] , а коли у 1990 році робили у [PERSON] ремонт, то він не бачив ні [PERSON] , ні сина. Вислухавши думку сторін та покази свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до переконання про обґрунтованість заявлених вимог і необхідність їх задоволення з наступних підстав. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.12.1982 року [PERSON] народився [INFO] та його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.п.10), що підтверджується також копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.п.11-13). Відповідно до копії акта про фактичне місце проживання №401 від 15.02.2021 року за адресою: [ADDRESS] було зареєстровано місце проживання [PERSON] , але фактично з ним проживала ще й [PERSON] . Зі слів сусідів, [PERSON] та [PERSON] фактично проживали однією сім`єю та вели спільне господарство з 2000 року (а.п.15). Згідно з копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.01.2015 року [PERSON] був власником земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.п.18), що підтверджується також копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна про реєстрацію права власності (а.п.19). Відповідно до копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №6504185 від 15.02.2005 року [PERSON] також був власником будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.п.17). Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.02.2021 року [PERSON] помер [INFO] (а.п.21). З документів, наданих нотаріальною конторою, вбачається, що після смерті [PERSON] за заявою його рідного брата [PERSON] була відкрита спадкова справа (а.п.21-25). Наявність нині спірного будинку та земельної ділянки підтверджується експлікацією до плану будинку (а.п.85), довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомості (а.п.86-88), копією технічного паспорта (а.п.91-92) та копією генерального плану садибної ділянки (а.п.89-90). Листом №97/01-16 від 01.03.2021 року приватний нотаріус Прилуцького міського нотаріального округу Колодуб С.М. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , оскільки ним не були надані документи, які підтверджують родинні відносини між спадкодавцем та спадкоємцем (а.п.14). Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21.01.2022 року у даній справі була призначена судова молекулярно-генетична експертиза для визначення спорідненості по чоловічій лінії між [PERSON] та [PERSON] (а.п.158-159), однак [PERSON] категорично відмовився виконувати вимоги експерта щодо надання для проведення експертизи своїх зразків біологічного матеріалу, тому вказану експертизу провести не вдалося (а.п.162-163). Згідно з ч.2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до змісту статей 1216, 1217 та 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина 1 статті 1268 Цивільного кодексу України). Частиною 1 статті 328 Цивільного кодексу України закріплено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, з огляду на все викладене вище, оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, зважаючи на категоричну відмову відповідача від надання експертам своїх зразків біологічного матеріалу для проведення експертизи, направленої на встановлення спорідненості по чоловічій лінії між [PERSON] та [PERSON] , що розцінюється судом не на користь останнього, суд вважає, що в ході розгляду даної справи, зокрема на підставі показів ряду свідків, які повною мірою узгоджуються між собою, було встановлено той факт, що [PERSON] , [INFO] , дійсно є сином [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , а тому саме позивач є єдиним спадкоємцем після смерті свого батька, якому за життя належали житловий будинок та земельна ділянка площею 0,0953 га, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим даний позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та ст.16, 328, 392, 1216-1218, 1268 ЦК України,

Outcome: approved