Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 5 000,00 грн. щомісячно і до повноліття дитини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з моменту припинення між сторонами шлюбних стосунків - з вересня 2019 року відповідач не бере участі в утриманні сина, окрім аліментів за жовтень 2020 року у сумі 2431 грн., хоча відповідач з лютого 2000 року займався підприємницькою діяльністю, проживає у місті Києві у квартирі, яку орендує, має у власності земельну ділянку у с. Літки Броварського району, має у власності автомобіль і мопед, інших дітей, крім спільного сина сторін, відповідач не має, відсутні також утриманці, а тому на думку позивачки він має можливість сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн. на місяць, які позивач спросить стягувати з 2 жовтня 2019 року. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 січня 2022 року позовну заяву передано для розгляду судді Якусику О.В. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20 травня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 753/1893/22 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 30 січня 2023 року суд постановив проводити розгляд справи № 753/1893/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначив справу до судового розгляду на 24 лютого 2023 року. 24 лютого 2023 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач частково визнав позов та просив стягувати з нього аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення сином повноліття. Так, відповідач заперечував проти тверджень позивача про його ухилення від утримання дитини, зазначивши, що він часто і добровільно, крім аліментів, які були призначені на підставі судового наказу, надав сину матеріальну допомогу, забирав його на тривалий час до свого місця реєстрації, де забезпечував усім необхідним, купував новий одяг, шкільне приладдя тощо. Щодо сплати аліментів відповідач зазначив, що він добровільно сплатив аліменти у розмірі 7 512,56 грн. Відповідач також вказував, що тривалий час, а саме з 10 жовтня 2017 року працює у КП «Плесо» та має стабільний фіксований дохід. З огляду на викладене відповідач не погоджується з розміром аліментів, визначених позивачем, який для нього є завеликим, а тому просив присудити аліменти у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), які він спроможний надавати. У судовому засіданні представник позивач - адвокат Кіщук Т.В. погодилася із доводами відповідача та просила стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 22 жовтня 2021 року і до повноліття дитини. Дослідивши подану позовну заяву та додані до неї матеріали, проаналізувавши надані докази, суд дійшов таких висновків. Як встановлено судом, сторони з 2 серпня 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . 14 січня 2020 року Дарницьким районним судом міста Києва у справі № 753/19267/19 видано судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня подання заяви до суду, а саме 02.10.2019 року і до досягнення [PERSON] та [PERSON] повноліття. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 25 лютого 2021 року задоволено заяву [PERSON] про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Дарницького районного суду м. Києва від 14 січня 2020 року у справі № 753/19267/19 та скасовано судовий наказ Дарницького районного суду м. Києва від 14 січня 2020 року у справі № 753/19267/19 (2-н/753/22/20). Постановою державного виконавця Радомишльського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 28 грудня 2021 року виконавче провадження з примусового виконання судового наказу від 31 січня 2020 року № 2-н/753/22/20 закінчено. Як слідує з довідки державного виконавця від 9 лютого 2022 року, згідно з вказаним судовим наказом відповідач сплатив аліменти у сумі 7 512,56 грн, а саме 13 січня 2021 - 2512,56 грн., 18 серпня 2021 року - 2500 грн. та 21 жовтня 2021 року - 2500 грн. Положеннями частини другої статті 51 Конституції України закріплений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Такий же обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття встановлений і в статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Відповідно до ч. 2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України встановлено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Так, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. За змістом ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 8, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального. Морального, культурного, духовного та соціального розвитку, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за дитину, насамперед для її батьків. Аналіз указаних положень законодавства, яке регулює спірні правовідносини, дає підстави для висновку про те, що праву дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття кореспондує обов`язок батьків утримувати свою дитину до її повноліття та забезпечувати в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідні для розвитку дитини, який має бути виконаний батьками з урахуванням принципу найкращого забезпечення інтересів дитини. За відсутності домовленості між батьками щодо способів виконання обов`язку утримувати дитину (частина перша статті 181 СК України), передбачене законом право отримання аліментів на дитину одним із подружжя, не залежить від того перебувають батьки дитини у шлюбі чи ні, живуть вони разом чи окремо один від одного. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При ухваленні рішення суд оцінює докази з урахуванням вимог статей 77-80 ЦПК України про їх належність, допустимість, достовірність та достатність. При цьому, згідно зі статтею 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як свідчать наявні у матеріалах справи докази, відповідач є особою працездатного віку, працює у Комунальному підприємстві виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» на посаді робітника з благоустрою і його дохід з 1 січня 2022 року по 31 січня 2023 року склав 106 217,81 грн. Матеріали справи не містять інших відомостей про доходи відповідача. Відомостей про стан здоров`я відповідача матеріали справи також не містять. Сам по собі факт наявності у відповідача автомобіля, мопеда та нерухомого майна (земельної ділянки), на думку суду, не свідчить про те, що його матеріальне становище дозволяє йому сплачувати аліменти у зазначеному позивачем розмірі. Оцінивши у сукупності доводи сторін та надані ними докази, враховуючи позиції сторін щодо способу стягнення і розміру аліментів, викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву, а представником позивача - у судовому засіданні, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, а саме присудити аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Аліменти у такому розмірі, на думку суду, не поставлять відповідача в завідомо скрутне становище та відповідатимуть законодавчо визначеному обов`язку чоловіка по матеріальному утриманню в межах його здатностей і фінансових можливостей. Як передбачено статтею 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Враховуючи, що позивач вживав заходи щодо одержання з відповідача аліментів на утримання [PERSON] шляхом звернення до суду із заявою про видачу судового наказу, який в подальшому був скасований, суд вважає, що у цій справі аліменти слід присудити з 22 жовтня 2021 року, тобто з дати, наступної за днем останньої сплати відповідачем аліментів за судовим наказом. Суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (ст. 430 ЦПК України). Згідно з ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір, від сплати якого позивач був звільнений відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial