Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулось до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач), в якому вказало, що 19 жовтня 2019 року [PERSON] придбав у ФОП [PERSON] зерно кукурудзи у кількості 16640 тонн, вартістю 4000,00 грн. за тонну, та загальною вартістю 66 560,00 грн., що підтверджується накладною № 13 від 19 жовтня 2019 року. Одночасно, у ФОП [PERSON] , кукурудза було закуплена також СТОВ «Зоря», код ЄДРПОУ 05391465, директором якого є [PERSON] . Позивач з відповідачем домовилися, що закуплена кукурудза, як [PERSON] так і СТОВ «Зоря» кукурудза буде зберігатися на складі, яким користується [PERSON] для потреб СТОВ «Зоря», який знаходиться за адресою Київська область, Макарівський район, с. Соснівка. 19.10.2019 року закуплене зерно кукурудзи було доставлено до складу за адресою Київська область, Макарівський район, с. Соснівка одним автомобілем перевізником ФОП [PERSON] . Належну [PERSON] кукурудзу останній поступово забирав. В період з жовтня 2019 року по березень 2020 року позивачем забрано зі складу 8 тонн кукурудзи. В березні 2020 року між позивачем та відповідачем склалися конфліктні відносини. Так, ТОВ «Агровікт», учасником та директором якого є дружина позивача (підтверджується витягом на безкоштовний запит з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, додається), звернулося з позовом до СТОВ «Зоря», директором якого є відповідач (підтверджується витягом на безкоштовний запит з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, додається) [PERSON] , з вимогою виконати умови договірних зобов`язань, що виникли між вказаними підприємствами, та повернути ТОВ «Агровікт» кошти. Вказане підтверджується рішеннями по справах № 911/743/20 та № 911/742/20 (витяги з ЄДРСР додаються). В подальшому, в черговий раз приїхавши до складу за адресою Київська область, Макарівський район, с. Соснівка, щоб забрати свою кукурудзу, позивачу було повідомлено відповідачем, що кукурудзи позивачу не віддадуть. В зв`язку з тим, що домовитися з [PERSON] та забрати залишок належного [PERSON] зерна кукурудзи не вдалося, 05.06.2020 року позивач звернувся до Макарівського ВП Ірпінського ВП ГУ НП у Київській області із заявою про притягнення [PERSON] до відповідальності (копія додається). Також, 05.06.2020 року у [PERSON] було відібрано пояснення стосовно вказаної заяви (копія додається). В ході розгляду заяви [PERSON] від 05.06.2020 року працівниками Макарівського ВП Ірпінського ВП ГУ НП у Київській області було відібрано пояснення у [PERSON] та комірника СТОВ «Зоря» - [PERSON] . Так, [PERSON] пояснив, що дійсно на складі зберігалося зерно позивача у кількості 16640 кг. (16,64 тонн) та 8 тон з яких було продано відповідачем нібито на виконання усної домовленості. Отримані за продаж кукурудзи кошти, залишилися в розпорядженні відповідача. Комірник СТОВ «Зоря», [PERSON] , пояснила, що 19.10.2019 року на склад СТОВ «Зоря» 26660 кг кукурудзи, з яких 16660 кг належали [PERSON] . До березня 2020 року позивач поступово забирав кукурудзу зі складу та в загальній кількості забрав близько 8 тонн належної йому кукурудзи. Решту кукурудзи [PERSON] не забирав та станом на дату дачі пояснень кукурудзи на складі немає. Вся інформація щодо кукурудзи наявна у [PERSON] , так як без його відома «ніхто б дану кукурудзу нікуди не забрав». Зважаючи на викладені обставини, відповідачем було самовільно продано зерно кукурудзи в кількості 8 тон, що належало [PERSON] , чим завдано позивачу шкоду у розмірі вартості проданого майна, яку позивач просить стягнути з відповідача в сумі 52\~710.40 грн. та витрати на судовий збір. Ухвалою суду від 03.12.2020 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомлення) учасників справи. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання\~відзиву на позовну заяву. Вищевказану ухвалу суду відповідач отримав 03.12.2020 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №0800105200397. У встановлений судом строк подав відзив на позовну заяву, у якому проти задоволення позовних вимог заперечив, просив суд у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечень проти позову вказав, що позивач передав на зберігання зерно кукурудзи чи Відповідачу, як фізичній особі, чи СТОВ «Зоря», він мав би укласти відповідний договір зберігання. Проте, додані Позивачем до позовної заяви матеріали не містять жодних договорів укладених Позивачем з Відповідачем та/або з СТОВ «Зоря», щодо зберігання належного Позивачу зерна кукурудзи, а це, в свою чергу означає, що вказане майно Позивач зберігав на складі СТОВ «Зоря» без відповідної правової підстави, та не сплачуючи при цьому жодних коштів за таке зберігання. Такі дії Позивача свідчать про намагання останнього уникнути будь-яких витрат пов`язаних зі зберіганням його майна на складі СТОВ «Зоря», а також про намагання Позивача, отримати неправомірну вигоду, шляхом стягнення з Відповідача грошових коштів, наче б то за втрату майна Позивача. З вищенаведеного вбачається, що посилання Позивача ніби то на певні усні домовленості з [PERSON] про тимчасове розміщення на складі СТОВ «Зоря», належного Позивачу зерна кукурудзи, зовсім не означають, що гр.-н [PERSON] , як фізична особа, взяв на себе зобов`язання щодо зберігання майна Позивача, забезпечення його схоронності, а також відповідальність за його втрату. Жодним чином, не підтверджують цього факту чи відповідальності гр. [PERSON] , за зберігання майна Позивача й додані до позовної заяви докази, зокрема й пояснення відібрані від громадянки [PERSON] , працівниками Макарівського ВП Ірпінського ВПГУ НП у Київській області, в рамках розгляду заяви Позивача. Все це в сукупності свідчить, що позов заявлено до неналежного відповідача. Крім того у березні 2019 року Позивач звернувся до мене - [PERSON] , з проханням надати йому тимчасове користування для власних господарських потреб, а саме для розміщення, облаштування та експлуатації свиноферми, частину свинарника, що належить СТОВ «Зоря», огляду на досягнуті усні домовленості, він дозволив Позивачу облаштувати свиноферму. Деталі усних домовленостей, умови оренди місця для свиноферми та інші пов`язані з цим взаємні зобов`язання, ми документально не фіксували, як і не фіксували умови провадження Позивачем господарської діяльності на свинофермі. Проте, в період з серпня 2019 року по червень 2020 року, уповноважений працівник Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОБІЗНЕС ІНВЕСТ» (код ЄДРПОУ 35423563) директором якого є Позивач (що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, отриманою в порядку безкоштовного доступу, яка дається до відзиву) неодноразово приходив на склад СТОВ «Зоря» та брав для потреб свиноферми Позивача, зерно різних зернових культур у необхідній кількості, зокрема, з метою годівлі свиней з умовою подальшої оплати такого зерна Позивачем. Кожен візит, а також кількість взятого для потреб свиноферми зерна зафіксовані у документах, що наявні у СТОВ «Зоря», та у випадку його залучення до справи у якості третьої особи, будуть додатково надані суду. Беручи до уваги значний період протягом якого зерно бралося зі складу СТОВ «Зоря» на потреби Позивача чи пов`язаних із ним юридичних осіб, а також значну кількість взятого зерна, за яке Позивачем, ні на користь гр. [PERSON] , так і на користь СТОВ «Зоря» не було сплачено жодних грошових коштів, у СТОВ «Зоря», за даними бухгалтерського обліку виникли недостачі, що зумовило понесення Товариством відповідних збитків. Відповідачем, як керівником СТОВ «Зоря», задля уникнення понесення подальших додаткових збитків та втрат і було прийнято відповідне рішення про обмеження в доступі до складу СТОВ «Зоря» безпосередньо особи Позивача чи уповноважених ним осіб, з будь- якою метою, та з будь-якого приводу, а тим більше з питань, що стосуються взяття зі складу зерна. Саме цей факт, а не наявність спірних відносин між ТОВ «Агровікт» та СТОВ «Зоря», став підставою для відмови Позивачу у отриманні зерна кукурудзи у черговий раз. Також вказав, що розмір збитків ніби то завданих Позивачу, вважає необгрунтованим, а докази якими Позивач обґрунтовує розмір таких збитків, неналежними та такими, що не можуть бути прийняті судом до уваги з огляду на наступне. Зерно кукурудзи, яке, як стверджує Позивач було поміщено ним на склад СТОВ «Зоря» було придбано ним у 19 жовтня 2019 року у ФОП [PERSON] , а отже це був урожай 2019 року. Ціни в портах на кукурудзу за даними роздруківки з сайту Tripoli у портах станом на 21.10.2020 року, яку Позивач додає до позовної заяви, вказані вже на урожай 2020 року, а не на кукурудзу урожаю 2019 року. Варто зауважити, що таке зерно кукурудзи, за більше ніж рік, не може коштувати нарівні з зерном нинішнього урожаю, оскільки за цей період ним могло бути втрачено певні якісні показники та споживчі якості. Крім того, Позивачем не доведено які саме споживчі якості мало зерно кукурудзи поміщене на склад СТОВ «Зоря» в 2019 році, якого саме класу 1-го, 2-го чи можливо 3-го була кукурудза, який відсоток домішок містився в ній, та чи взагалі ця кукурудза належала до кондиційного зерна кукурудзи. Всі ці властивості впливають на вартість зерна кукурудзи, адже цілком зрозумілим є той факт, що некондиційна кукурудза коштує значно дешевше, а зерно урожаїв попередніх років тим більше. При чому, для визначення такої вартості приймаються до уваги різні показники, зокрема загальна кількість зерна, клас, якісні характеристики, його вологість та умови в яких таке зерно зберігалося. Позивач, отримавши відзив [PERSON] , на позовну свою позовну заяву, що підтверджується копією першої сторінки відзиву із вхідним номером та датою реєстрації вхідної кореспонденції, у встановлений судом строк подав відповідь на відзив, в якому заперечив всі доводи відповідача у відзиві. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили задовольнити. В судовому засіданні відповідач та його представник позовні вимоги не підтримали та просили відмовити в задоволенні позову повністю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Так, судом встановлено, що 19 жовтня 2019 року [PERSON] придбав у ФОП [PERSON] зерно кукурудзи у кількості 16, 640 тонн, вартістю 4000,00 грн. за тонну, та загальною вартістю 66 560,00 грн., що підтверджується накладною № 13 від 19 жовтня 2019 року (а.с. 6). Окрім того, в даній накладній вказано пункт розвантаження Київська область Макарівський район с. Соснівка, склад СТОВ «Зоря».(а.с. 32). Належну [PERSON] кукурудзу останній поступово забирав. В період з жовтня 2019 року по березень 2020 року позивачем забрано зі складу 8 тонн кукурудзи, даний факт також підтвердив і відповідач в судовому засіданні та в поясненнях наданих працівникам Макарівського ВП Ірпінського ВП ГУ НП у Київській області. Крім того в поясненнях від 27.06.2020 року [PERSON] повідомив працівників Макарівського ВП Ірпінського ВП ГУ НП у Київській області, що дійсно на складі СТОВ «Зоря» зберігалась зернова культура кукурудза в загальній кількості 26640 кг., з яких 10 тонн були СТОВ «Зоря», а решта зерна гр. [PERSON] . Також в даних поясненнях [PERSON] вказав, що близько 8 тон кукурудзи яку помістив на склад [PERSON] він продав на загальну суму 30 тисяч гривень, щоб покрити збитки, які були завдані СТОВ «Зоря» гр. [PERSON] . Як вказала [PERSON] , комірник СТОВ «Зоря» в поясненнях від 22.06.2020 року, які були надані працівникам Макарівського ВП Ірпінського ВП ГУ НП у Київській області, що 19.10.2019 року на склад СТОВ «Зоря» 26660 кг кукурудзи, з яких 16660 кг належали [PERSON] . До березня 2020 року позивач поступово забирав кукурудзу зі складу та в загальному забрав близько 8 тонн належної йому кукурудзи. Решту кукурудзи [PERSON] не забирав та станом на дату дачі пояснень, кукурудзи на складі немає. Вся інформація щодо кукурудзи наявна у [PERSON] , так як без його відома «ніхто б дану кукурудзу нікуди не забрав». Згідно ч.1 ст.4ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч.3\~ст.12ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.76ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 80ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч.1 ст.81ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею\~ст.77 ЦПК України\~передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.\~ст.78ЦПК України\~суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказування, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 1\~ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість та достовірність наданих позивачем доказів, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено що відповідач продав майно, а саме зерно кукурудзи, яке належало позивачу, а тому завдав позивачу майнової шкоди, що підлягають відшкодуванню. Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву спростовується висновками суду, наведеними вище. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1762 грн., у разі задоволення позову слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved