Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Кіровоградській області звернулося до Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] , про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної державі внаслідок незаконного вилову водних біоресурсів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №001174 від 07.10.2021, встановлено, що 07.10.2021 о 18 год. 10 хв. [PERSON] на водоймі біле села Мануйлівка Новоукраїнського району Кіровоградської області, здійснював незаконний лов риби забороненим знаряддям лову пристроєм електрострумовим та сітками, виловив рибу судак в кількості 9 шт., короп 4 шт., плітка 3 шт., карась 2 шт. Своїми діями відповідач порушив п.3.15 «Правил любительського і спортивного рибальства» та\~ст.52-1 Закону України «Про тваринний світ»\~і несе відповідальність відповідно до ч.4\~ст.85 Кодексу України про адміністративні правопорушення\~(далі -\~КУпАП). Розмір матеріальної шкоди, заподіяної державі внаслідок незаконних дій відповідача складає: 9 шт. судака х 510 грн. = 4590 грн.; 4 шт. коропа х 306 грн. = 1224 грн.; 3 шт. плітки х 85 грн. = 255 грн., 2 карася х 17 грн. = 34 грн., а всього 6103,00 грн. Постановою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 27.01.2022 у справі №392/1565/21, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4\~ст.85 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Таким чином, вина [PERSON] є доведеною, проте питання відшкодування збитків, нанесених рибному господарству України, постановою суду не вирішено. Згідно із розрахунком розміру шкоди [PERSON] наніс збитків рибному господарству України на загальну суму 6103,00 грн., яка не відшкодована, а тому підлягає стягненню з відповідача. Просить суд, стягнути з відповідача на користь держави в особі Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Кіровоградській області, шкоду заподіяну незаконним виловом водних біоресурсів в розмірі 6103,00 грн., а також сплачений судовий збір в розмірі 2481,00 грн. Представник позивача, за довіреністю, [PERSON] , надала до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача (а.с.39). Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, відзиву не надав, при цьому надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та просить суд проводити розгляд справи у його відсутність (а.с.40). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Постановою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 27.01.2022 у справі №392/1565/21, [PERSON] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4\~ст.85 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с.10). Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії 001174 від 07.10.2021 року о 18 год. 10 хв. [PERSON] на водоймі біле села Мануйлівка Новоукраїнського району Кіровоградської області, здійснював незаконний лов риби забороненим знаряддям лову пристроєм електрострумовим та сітками, виловив рибу судак в кількості 9 шт., короп 4 шт., плітка 3 шт., карась 2 шт. Своїми діями відповідач порушив п.3.15 «Правил любительського і спортивного рибальства» та\~ст.52-1 Закону України «Про тваринний світ» (а.с.8). Відповідно до розрахунку матеріальної шкоди, розмір шкоди, заподіяної державі внаслідок незаконних дій відповідача складає: 9 шт. судака х 510 грн. = 4590 грн.; 4 шт. коропа х 306 грн. = 1224 грн.; 3 шт. плітки х 85 грн. = 255 грн., 2 карася х 17 грн. = 34 грн., а всього 6103,00 грн. (а.с.9). Так, позивачем 18.07.2022 року за №455 на адресу відповідача направлено сповіщення 9 (а.с.11) про необхідність відшкодувати завдану матеріальну шкоду, але дане сповіщення залишено без задоволення. При цьому, позивачем не надано до суду відповідного доказу про вручення даного сповіщення відповідачу. Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної відповідачем порушенням законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. Вказані правовідносини регулюються нормами\~Цивільного кодексу України,\~Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів»,\~Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища». Відповідно до ст.68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишньої природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишньої природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Згідно зі ст.69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природної середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», - шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. Відповідно до ст.37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. Відповідно до ст.10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», посадові особи органів рибоохорони центрального органу виконавчої влади у галузі рибного господарства мають повноваження подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. Відповідно до п.3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених Наказом Державного комітету рибного господарства України від 15 лютого 1999 року №19, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 28 квітня 1999 року за № 269/3562, забороняється лов водних живих ресурсів: із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї (за винятком гарпунних рушниць для підводного полювання), промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань, а також способом багріння, спорудження гаток, запруд та спускання води з рибогосподарських водойм; з човнів або інших плавзасобів на промислових ділянках, закріплених за користувачами водних живих ресурсів. Зазначені та встановлені судом обставини, за положеннями ст.82 ЦПК України, щодо цивільно-правових наслідків дій особи, стосовно якої ухвалено постанову в адміністративній справі, беруться до уваги в межах вирішення позову по даній справі і зібраних по ній доказів в сукупності. Відповідно ч.1 ст.40 КУпАП, якщо у результаті вчинення адміністративного правопорушення заподіяно майнову шкоду громадянинові, підприємству, установі або організації, то адміністративна комісія, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про відшкодування винним майнової шкоди, якщо її сума не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а суддя районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду - незалежно від розміру шкоди, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Згідно із ч.3 ст.40 КУпАП, питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, може вирішуватися в порядку цивільного судочинства. Згідно зі ст.324 ЦК України, земля, її надра, атмосферне повітря. Водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності українського народу. Таким чином, шкода, завдана внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, повинна бути відшкодована відповідному державному органу за місцем завдання шкоди. За змістом ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно роз`яснень, викладених у п.24 постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову та прийняття його судом без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6, шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Позивачем належними та допустимими доказами доведено заявлені позовні вимоги. Будь-яких доказів на спростування заявлених позивачем вимог відповідач, в порядку вимог ст.81 ЦПК України, суду не надав, натомість, подав письмову заяву про визнання позовних вимог. Враховуючи доведеність складу цивільного правопорушення, як необхідну умову для покладення на відповідача цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування шкоди, а також приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову вимогам закону не суперечить, права, свободи чи інтереси інших осіб не порушує, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2481,00 грн. (а.с.21), підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, ст.40 КУпАП, ст.206, 1166 ЦК України, Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»,

Outcome: approved