Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-02 00:00:00

19 серпня 2022 року Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі - ПАТ«НАСК «Оранта») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просило суд стягнути в порядку регресу на свою користь з відповідача майнову шкоду у вигляді сплати страхового відшкодування в розмірі 6 946,00 грн. Позов мотивовано тим, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] , який експлуатує транспортний засіб «ГАЗ 2410», державний номерний знак [NUMBER] , на час дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) була застрахована в ПАТ«НАСК «Оранта», ліміт страхового відшкодування становив 130 000,00 грн., розмір франшизи - 2 500,00 грн. Під час страхування [PERSON] в ПАТ«НАСК «Оранта» цивільно-правової відповідальності за полісом № АР/7642692 розмір страхового платежу на підставі п. 13.2 ст. 13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» був зменшений на 50 відсотків у зв`язку з тим, що [PERSON] є пенсіонером. Зазначена пільга відповідно до вказаної норми закону надається лише за умови особистого керування застрахованим транспортним засобом особою-пенсіонером. 31.05.2021 року в м. Харкові по просп. Перемоги, 68-Б відбулася ДТП за участю транспортного засобу «ГАЗ 2410», державний номерний знак [NUMBER] , під керування [PERSON] , та транспортного засобу «Toyota-CHR», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП транспорті засоби отримали механічні пошкодження. Учасники ДТП відповідно до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» спільно склали повідомлення про ДТП («європторокол»), без участі уповноважених працівників поліції, оскільки [PERSON] повністю визнав свою вину у вчинення ДТП. Із змісту «європротоколу» вбачається, що ДТП сталася з вини [PERSON] 03.06.2021 року потерпіла [PERSON] звернулася до ПАТ«НАСК «Оранта» з заявою про страхове відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. 22.06.2021 року ПАТ«НАСК «Оранта» складено ремонтну калькуляцію, проведено розрахунок страхового відшкодування та 25.06.2021 року здійснено з урахуванням франшизи страхову виплату на користь [PERSON] в розмірі 13 892,00 грн. Зважаючи на те, що страховик ПАТ«НАСК «Оранта» здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу з порушенням умов, передбачених п. 13.2 ст. 13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», то з особи, відповідальної за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП - [PERSON] підлягає стягненню на користь страховика 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування, що становить 6 946,00 грн. 06 грудня 2022 року представником [PERSON] подано до суду позов, в якому зазначив, що позов є необґрунтованим та безпідставним. Позивачем на запит представника відповідача не надано запитувані документи для досудового врегулювання спору. Позивачем не надано доказів, які доводять розмір заподіяної шкоди та докази її сплати. Сторони та їх представники в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи не надали. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач скористався правом подачі до суду відзиву на позов, належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності останнього. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. 31.05.2021 року в м. Харкові по просп. Перемоги, 68-Б відбулася ДТП за участю транспортного засобу «ГАЗ 2410», державний номерний знак [NUMBER] , під керування [PERSON] , та транспортного засобу «Toyota-CHR», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП транспорті засоби отримали механічні пошкодження. Учасники ДТП скористались правом, визначеним п. 33.2 ст. 33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та склали повідомлення про ДТП («європротокол»), у якому зазначена схема ДТП, прізвище водіїв, назви транспортних засобів та їх пошкодження. У вказаному повідомленні («європротоколі») водій транспортного засобу «ГАЗ 2410», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] свою вину у вчиненні ДТП визнав. Повідомлення не містить будь-яких даних щодо обопільної вини водіїв. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «ГАЗ 2410», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] була застрахована в ПАТ«НАСК «Оранта» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/7642692. Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну - 130 000,00 грн., франшиза - 2500,00 грн. Зі змісту зазначеного полісу № АР/7642692 вбачається, що під час страхування [PERSON] в ПАТ«НАСК «Оранта» цивільно-правової відповідальності розмір страхового платежу на підставі п. 13.2 ст. 13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» був зменшений на 50 відсотків у зв`язку з тим, що [PERSON] є пенсіонером. 03.06.2021 року [PERSON] на адресу ПАТ«НАСК «Оранта» направлено заяву про здійснення страхового відшкодування по ДТП, що сталася 31.05.2021 року за участю транспортного засобу «ГАЗ 2410», державний номерний знак [NUMBER] , під керування [PERSON] та з його вини, та транспортного засобу «Toyota-CHR», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] 03.06.2021 року представником ПАТ«НАСК «Оранта» за участі потерпілої особи проведено огляд транспортного засобу «Toyota-CHR», державний номерний знак [NUMBER] , за результатом якого складено протокол (акт) огляду транспортного засобу, в якому зазначено опис пошкоджень та назву деталей. 17.06.2021 року ПАТ «НАСК «Оранта» затверджено рішення щодо розподілу відповідальності учасників ДТП, яким визначено, що [PERSON] порушив п. 10.9 Правил дорожнього руху та є винним у ДТП. 22.06.2021 року ПАТ«НАСК «Оранта» складено розрахунок страхового відшкодування, відповідно до якого: розмір матеріального збитку (з врахуванням зносу деталей, що замінюються) - 16 392,00 грн.; франшиза - 2 500,00 грн.; сума страхового відшкодування - 13 892,00 грн. 25.06.2021 року ПАТ«НАСК «Оранта» здійснено на користь [PERSON] страхове відшкодування в сумі 13 892,00 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням № 32300. Відповідно до ч.1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно із абз. 2 ч. 1 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до стахувальника за наявності певних умов. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. В даній справі страховик - ПАТ«НАСК «Оранта», полісом якого був забезпечений транспортний засіб під керуванням винної особи, набув право регресу до останнього, оскільки вішкодував потерпілому завдану шкоду. Вимога позивача - страховика транспортного засобу під керуванням винного до завдавача шкоди є регресною. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно із ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Зважаючи на зазначене, суд дійшов висновку, що у страховика - ПАТ«НАСК «Оранта» виник обов`язок з відшкодування шкоди. Зважаючи на те, що страховиком відшкодовується розмір матеріального збитку без врахування ПДВ та з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин та франшизи, позивач обґрунтовано сплатив на користь потерпілої особи матеріальний збиток в сумі 13 892,00 грн. (16 392,00 грн. (матеріальний збиток з врахування коефіцієнту фізичного зносу складових частин) - 2 500,00 грн. (франшиза)). Відповідно до п. 13.2 ст. 13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу. Згідно із ст. 38-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Зважаючи на те, що під час страхування [PERSON] в ПАТ«НАСК «Оранта» цивільно-правової відповідальності за полісом № АР/7642692 розмір страхового платежу на підставі п. 13.2 ст. 13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» був зменшений на 50 відсотків у зв`язку з тим, що [PERSON] є пенсіонером, то за умовами полісу № АР/7642692 та зазначеної норми покривається в межах ліміту страхового відшкодування цивільно-правова відповідальність [PERSON] як власника транспортного засобу за умови особистого керування ним транспортним засобом. Зважаючи на норми ст. 38-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - [PERSON] зобов`язаний компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування, що дорівнює 6 946,00 грн. Оскільки ПАТ«НАСК «Оранта» на користь потерпілої особи було сплачено вартість матеріального збитку без урахування ПДВ, з урахуванням франшизи та коефіцієнту фізичного зносу в розмірі 13 892,00 грн., то стягненню з [PERSON] на користь позивача в рахунок відшкодування в порядку регресу майнової шкоди у вигляді сплати страхового відшкодування підлягає грошова сума в розмірі 6 946,00 грн. Стосовно викладений у відзиві на позов доводів щодо не проведення досудового врегулювання спору, то вони не є правовою підставою для відмови у задоволенні позову, зважаючи на наступне. Спосіб захисту порушеного права шляхом досудового врегулювання спору не є обов`язковим до правовідносин, що складаються між сторонами, оскільки право особи на звернення до суду передбачено ст. 55 Конституції України, ст.ст. 15,16 ЦК України та відповідними нормами ЦПК України. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002 № 15-рп/2002 можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб`єктом правовідносин інших засобів правового захисту, у тому числі досудового врегулювання спору; обов`язкове досудове врегулювання спорів, яке виключає можливість прийняття позовної заяви до розгляду і здійснення за нею правосуддя, порушує право особи на судовий захист; обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Оцінюючи інші доводи та аргументи, викладені у відзиві на позов, суд керується практикою Європейського суду з прав людини, який вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Outcome: approved