Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

У грудні 2022 року до провадження Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшла зазначена заява, за якою заявник [PERSON] просить суд припинити її опіку та звільнити її від повноважень опікуна над малолітньою [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , звільнити від повноважень піклувальника над неповнолітніми: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . . . В обґрунтування заявник зазначає, що у лютому 2013 року вона, [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з позовною заявою в інтересах малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] , в якій просила позбавити відповідачку батьківських прав, стягнути з неї аліменти на утримання дітей та призначити її опікуном над малолітніми дітьми. Рішенням від 12 березня 2013 року по справі №208/1272/13 позовну заяву [PERSON] в інтересах малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] т [PERSON] до [PERSON] , третя особа орган опіки та піклування служби у справах дітей Заводської районної ради у м Дніпродзержинську про позбавлення батьківських прав, встановлення опікунств над малолітніми дітьми та стягнення аліментів на утримання дітей було задоволено. Заявник [PERSON] є опікуном над своїми малолітніми (неповнолітніми) онуками: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] є повнолітнім. Однак, з моменту, коли Заводським районним судом м. Дніпродзержинська її було призначено опікуном, стан здоров`я заявника значно погіршився з огляду на її 58 років, у зв`язку з чим вона вже не здатна на належному рівні дбати про виховання онуків, їх навчання та розвиток. Заявнику важко придбати одяг, який би подобався онучкам, купляти гаджети ті, які подобаються підліткам, адже вона на вказаному не розуміється та не має матеріальної змоги. Тому через велику різницю у віці з онуками їм з кожним днем все важче порозумітися. Заявник розуміє, що не може їм допомогти у виконанні домашніх завдань, які задають у школі. Коли почалось дистанційне навчання їй було важко організувати такий процес навчання своїм онучкам. Через це у них складаються стосунки, які перешкоджають здійсненню нею опіки над малолітніми онуками. Відсутні взаємоповага та взаємопорозуміння між опікуном та онучками. Матеріальне становище ускладнилось через ситуацію, яка сталась в країні. Отже, оскільки заявнику стало важко виконувати обов`язки по опіці її онучок [PERSON] вимушена звернутися до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська із відповідною заявою, оскільки саме судом вона була призначена опікуном. Ухвалою судді від 20 грудня 2022 року справу було призначено до судового розгляду в порядку окремого провадження. В судове засідання заявник та її представник - адвокат Мокрецова М.В. не з`явилися, надали заяву, в якій вказали, що вимоги викладені в заяві підтримують та просять їх задовольнити у повному обсязі, справу розглянути у їх відсутність. Заінтересована особа служба у справах дітей Кам`янської міської ради в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяву від представника про розгляд справи у їх відсутність та висновок про доцільність припинення опіки заявником. Судом встановлено, що у лютому 2013 року вона, [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з позовною заявою в інтересах малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] , в якій просила позбавити відповідачку батьківських прав, стягнути з неї аліменти на утримання дітей та призначити її опікуном над малолітніми дітьми. Рішенням від 12 березня 2013 року по справі №208/1272/13 позовну заяву [PERSON] в інтересах малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] т [PERSON] до [PERSON] , третя особа орган опіки та піклування служби у справах дітей Заводської районної ради у м Дніпродзержинську про позбавлення батьківських прав, встановлення опікунств над малолітніми дітьми та стягнення аліментів на утримання дітей було задоволено. Заявник [PERSON] є опікуном над своїми малолітніми (неповнолітніми) онуками: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] є повнолітнім. Однак, з моменту, коли Заводським районним судом м. Дніпродзержинська її було призначено опікуном, стан здоров`я заявника значно погіршився з огляду на її 58 років, у зв`язку з чим вона вже не здатна на належному рівні дбати про виховання онуків, їх навчання та розвиток. Заявнику важко придбати одяг, який би подобався онучкам, купляти гаджети ті, які подобаються підліткам, адже вона на вказаному не розуміється та не має матеріальної змоги. Тому через велику різницю у віці з онуками їм з кожним днем все важче порозумітися. Заявник розуміє, що не може їм допомогти у виконанні домашніх завдань, які задають у школі. Коли почалось дистанційне навчання їй було важко організувати такий процес навчання своїм онучкам. Через це у них складаються стосунки, які перешкоджають здійсненню нею опіки над малолітніми онуками. Відсутні взаємоповага та взаємопорозуміння між опікуном та онучками. Матеріальне становище ускладнилось через ситуацію, яка сталась в країні. Відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна дотримуватись норм процесуального законодавства. Частиною першою статті 6 Конвенції, яка з огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 ЦК України є частиною національного законодавства, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів. Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне між собою. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. У ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними. Відповідно до ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових та майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Зі змісту ст.59 ЦК України вбачається, що піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена. Відповідно до ст.ст. 67, 69 ЦК України, опікун або піклувальник зобов`язані дбати про свого підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням, вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Відповідно до ч. 1 ст.75 ЦК України суд, якщо він призначив опікуна чи піклувальника, або орган опіки та піклування за заявою особи звільняє її від повноважень опікуна або піклувальника. Така заява розглядається судом або органом опіки та піклування протягом одного місяця. Особа виконує повноваження опікуна або піклувальника до винесення рішення про звільнення її від повноважень опікуна або піклувальника чи до закінчення місячного строку від дня подання заяви, якщо вона не була розглянута протягом цього строку. Відповідно до ч. 3 ст. 63 ЦК України фізична особа може бути призначена опікуном лише за її письмовою згодою. Згідно з вказаною статтею, при призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного, тобто відносини опіки та піклування базуються на вільній згоді опікуна або піклувальника виконувати свої повноваження. Наявність певних об`єктивних обставин (хвороба опікуна або піклувальника, яка перешкоджає йому виконувати свої повноваження, погіршення матеріального становища, що негативно позначається на утриманні підопічної особи, тривалі службові відрядження, відсутність взаєморозуміння з підопічною особою), може унеможливлювати продовження відносин опіки або піклування за участю призначеного опікуна чи піклувальника. Так, законодавцем передбачено можливість звільнення опікуна чи піклувальника самостійно звернутися до суду чи органу опіки та піклування із заявою про звільнення від виконання своїх обов`язків. Звільнення опікуна від повноважень вчиняється, насамперед, для захисту п та інтересів дитини, або за наявності певних обставин (хвороба опікуна і піклувальника, яка перешкоджає йому виконувати свої повноваження, погіршення матеріального становища, що негативно позначається на утриманні підопічної особи, тривалі службові відрядження, відсутність взаєморозуміння з підопічною особою, тощо). Водночас, Верховний Суд України у своєму листі від 01.01.2012 року вказує на те, що сторонами у справах окремого провадження є заявники, заінтересовані особи, які є спеціальними суб`єктами цього виду провадження. При визначенні кола заінтересованих осіб у встановленні факту слід враховувати їх юридичний інтерес, а саме: тоді, коли факти, що підлягають встановленню, можуть вплинути на їх права та обов`язки; якщо це організації та установи, в яких заявник буде реалізовувати рішення про встановлення факту. Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Крім того, суд зауважує, що у зв`язку з неможливістю продовження виконання заявником обов`язків опікуна, оскільки стан здоров`я заявника значно погіршився з огляду на її 58 років, у зв`язку з чим вона вже не здатна на належному рівні дбати про виховання онуків, їх навчання та розвиток. Їй важко придбати одяг, який подобався дітям, через велику різницю у віці з онуками їм з кожним днем і важче порозумітися. Вона розуміє, що не може їм допомогти у виконанні домашніх завдань, які їм задають у школі. Коли ввели дистанційне навчання їй важко організувати такий процес навчання своїм онукам. Через це у них складаються складні стосунки, які перешкоджають здійсненню нею опіки над неповнолітніми онуками. Відповідно до п.50 постанови Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної захистом прав дитини», опіка, піклування припиняється у разі; передачі дитини батькам (усиновлювачам); реєстрації шлюбу; надання дитині повної цивільної дієздатності; смерті опікуна, піклувальника або підопічного. [PERSON] , [INFO] - повнолітній. Опіка над ним автоматично припинилась. Відповідно до п.50 постанови Кабінету Міністрів України від 24 вересня 20 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної захистом прав дитини» якщо дитина досягла 14-річного віку, особа, яка виконувала обов`язки опікуна, стає піклувальником без прийняття окремого рішення. Окреме рішення також не приймається у разі досягнення підопічним повноліття або його смерті. Встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов до висновку про доведеність заяви [PERSON] , а тому вважає, що її заява підлягає задоволенню. Надаючи оцінку доказам, суд, на підставі внутрішнього переконання, вважає їх достовірними, оскільки їх свідчення узгоджуються між собою та за взаємним зв`язком із вищевказаними письмовими доказами. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Заінтересована особа заперечень проти заявлених вимог не надали. Навпаки, надали висновок від 15 лютого 2023 року, в якому зазначили, що неповнолітні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , малолітня [PERSON] , [INFO] перебувають на первинному обліку в службі у справах дітей міської ради як діти, позбавлені батьківського піклування. Батько дітей гр. [PERSON] помер [INFO] . Мати дітей [PERSON] позбавлено батьківських прав згідно з рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 12.03.2013 року та цим же рішенням опікуном призначено бабусю [PERSON] [INFO] ' [PERSON] тривалий час виконувала свої обов`язки опікуна/ піклувальника відповідно до вимог чинного законодавства, піклувалась про дітей, створювала їм належні побутові умови, забезпечувала догляд та лікування. Однак, на теперішній час між опікуном та дітьми склалися відносини, які унеможливлюють подальше виконання нею своїх обов`язків, стан її здоров`я погіршився внаслідок чого вона не здатна на належному рівні дбати про виховання, навчання та розвиток онуків. Враховуючи зазначене вище, узявши до уваги стан здоров`я піклувальника і рекомендації комісії з питань захисту прав дитини орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради вважав доцільним звільнити [PERSON] , [INFO] від повноважень опікуна/піклувальника над онуками неповнолітніми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , малолітньою [PERSON] , [INFO] . Згідно до ч. 2 ст. 300 ЦПК України, суд за заявою органу опіки та піклування чи особи, призначеної піклувальником або опікуном, у місячний строк звільняє її від повноважень піклувальника або опікуна і призначає за поданням органу опіки та піклування іншу особу, про що постановляє ухвалу. Суд за заявою особи, над якою встановлено піклування, може звільнити піклувальника від його повноважень і призначити за поданням органу опіки та піклування іншого піклувальника, про що постановляє ухвалу. Суд розглядає питання про звільнення опікуна або піклувальника в судовому засіданні з повідомленням заінтересованих осіб. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про звільнення опікуна або піклувальника.

Outcome: approved