Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (далі - «АТ «ПУМБ»), у якому просила визнати недійсним кредитний договір №1001025835001 від 2 травня 2018 року. Позов обґрунтовано тим, що 2 травня 2018 року вона підписала заяву, якою прийняла пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Умовами укладеного кредитного договору передбачено, що сума кредиту складає 13 739 грн., в тому числі: на загальні споживчі цілі - 13 439 грн., для сплати разової комісії - 300 грн. До того ж, строк кредиту та Договору страхування становить 24 місяці, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 2,50% річних, розмір процентної ставки - 35% річних, разова комісія - 0,00% річних + 300 грн. Вказала, що при укладенні вказаного кредитного договору порушені її права як споживача, згідно Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про банк і банківську діяльність». Таке порушення позивач вбачає у тому, що працівники Банку в порушення частини 2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з умовами кредитування належним чином не ознайомили, а вона підписала заяву не читаючи через дрібний шрифт останньої. Разом з тим, банк скористався її необізнаністю і належним чином не виконав свої обов`язки в силу Закону України «Про захист прав споживачів» і не ознайомив її з умовами кредитування та ризиками. Стверджує, що примірник Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб їй так і не було вручено, а Банк надав їй лише її Заяву №1001025835001 від 2 травня 2018 року. Окрім зазначеного, вона вважає несправедливими умови договору кредиту щодо встановлення плати за обслуговування кредитної заборгованості. У відзиві на позов, представник відповідача проти задоволення позову заперечував повністю, вказавши на те, що при укладанні кредитного Договору №1001025835001 від 02.05.2018, позивачем було підписано Паспорт споживчого кредиту, у якому у відповідності до Закону України «Про захист прав споживачів» банк повідомляє клієнта з основними умовами кредитування, інформацією про реальну річну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту, вказана інформація та дані кредитодавця, порядок повернення кредиту та про інші умови, передбачені ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». У відповідності до заяви № 100125835001 позивач беззастережно підтвердила прийняття публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладання договору. Посилаючись на зазначені обставини просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. [PERSON] в судове засідання не з?явилась, про день, час та місце його проведення була повідомлена належним чином, подала до суд заяву про розгляд справи за її відсутності. За таких обставин, суд ухвалив розглядати справу за відсутності позивача. У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечив та просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника відповідача, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав. Судом установлено, що 2 травня 2018 року [PERSON] підписала заяву №1001025835001 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі - «Заява»), якою підтвердила прийняття публічної пропозиції Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с. 7). Відповідно до п. 2 Заяви позивачу надано споживчий кредит у розмірі 13 739 грн., в тому числі: на загальні споживчі цілі - 13 439 грн., для сплати разової комісії - 300 грн. Згідно з п. 3 Заяви строк кредиту становить 24 місяці Відповідно до п. 4, 5, 6 Заяви розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 2,50% річних, розмір процентної ставки - 35% річних, разова комісія - 0,00% річних + 300 грн. У Заяві на приєднання до Договору вказано, що клієнт підписанням цієї заяви підтверджує, що приймає публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, розміщений на сайті ПАТ «ПУМБ» pumb.uа, в повному обсязі з урахуванням умов наданих усіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх), погоджується з тим, що може обрати будь-які передбачені ДКБО послуги в тому, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у Банку), а при обранні послуги з укладенням договору страхування, підписання заяви підтримує свою згоду на укладення договору страхування на зазначених нижче умовах. 2 травня 2018 року [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит), який містить інформацію про умови кредитування: тип кредиту, ліміт кредиту, мета кредиту, спосіб надання кредиту, інформацію про проценті ставки, порядок повернення кредиту, наслідки прострочення виконання/невиконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у виді штрафу, процентної ставки тощо (а.с.22). Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються умовами кредитного договору та положеннями ЦК України. Відповідно до частин 1 і 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом установлено, що ПАТ «ПУМБ» свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши позивачеві грошові кошти, що не спростовується останнім у позовній заяві. Підпис позивача в заяві на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб свідчить про її ознайомлення з усіма його умовами, правами та обов`язками, іншою інформацією, надання якої передбачено чинним законодавством України. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до правовідносин відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» (далі - «Закон») кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Згідно зі статтею 13 Закону договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом установлено, що сторонами у заяві на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб погоджено сплату комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 343 грн. 48 коп, щомісячно. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Відповідно до додатку № 1 Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затверджених Постановою Правління Національного банку України від 8 червня 2017 року № 49 загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, пов`язані з отриманням, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги банку, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту (уключаючи комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення та інші платежі), кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб (страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів та інших осіб, а також інші обов`язкові платежі), які сплачуються споживачем згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (крім платежів, що згідно із законодавством України не включаються до загальних витрат за споживчим кредитом). Виходячи з вищевикладеного, Законом та умовами укладеного між сторонами договору передбачено можливість встановлення у кредитному договорі комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до статті 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Судом установлено, що позивач була ознайомлена з умовами договору, всіма істотними обставинами та наслідками його підписання, що підтверджується її особистим підписом у заяві та паспорті споживчого кредиту від 2 травня 2018 року. Будь-яких доказів, які б свідчили про введення позивача в обману під час укладення такого договору суд не встановив, а відтак суд дійшов висновку про те, що кредитний договір укладений сторонами з дотриманням вимог закону, необхідних для чинного правочину. Обґрунтування позивача щодо того, що умови оспорюваного договору є несправедливими, суд не приймає до уваги, оскільки кредит надавався позивачу на строк 24 місяці та комісія за обслуговування кредитної заборгованості була їй відома в момент укладення договору, адже була фіксованою, а відтак порушення вимог статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо несправедливості такої умови договору не встановлено. Згідно з частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічна правова норма міститься у ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеного в постанові віж 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17 принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з частиною 2 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог та визнання кредитного договору недійсним.

Outcome: dismissed