Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до ЛКП «Залізничнетеплоенерго» про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій. В обґрунтування поданої заяви зазначає, що існуюча станом на 01.10.2021 р. заборгованість за функціонування системи опалення в розмірі 6194,35 грн. є безпідставною, оскільки така була створеною штучно, шляхом нарахування за послугу, яка умовами діючого договору не передбачена і відповідачем не надавалася, а відтак його права, визначені Законом України «Про захист прав споживачів», є порушеними. За рішенням співвласників будинку та за погодження відповідача, система і прилади опалення місць загального користування (надалі МЗК) будинку у жовтні 2015 році були відключенні від будинкової системи централізованого опалення, включаючи технічні і допоміжні приміщення, про що було складено відповідний акт. Позивач вважає, що з 2017 року відповідачем систематично порушуються умови договору приєднання від 01.07.2014р. та його права, як споживача комунальної послуги з централізованого опалення, які супроводжуються нарахуваннями за незрозумілі для позивача «послуги», які умовами договору не передбачені і відповідачем фактично не надаються. В опалювальний сезон 2017-2018 р. такі нарахування зазначалися за опалення місць, а уже в опалювальних сезонах 2018-2019, 2019-2020 та 2020-2021 роках в рахунках зазначалося - функціонування системи опалення. При цьому, позивач зазначає, що вказані нарахування відповідачем зазначаються як окрема послуга і до складу послуги з централізованого опалення не включалися, що є порушенням чинного законодавства та порушує права позивача, як споживача пільгової категорії - інвалід війни. Свої дії відповідач обґрунтовує тепловтратами внутрішньобудинковою системою опалення. Будучи незгідним з діями відповідача, позивач для захисту своїх порушених прав звернувся до Франківського районного суду м. Львова, рішенням якого від 03.06.2020 р. у справі 465/334/19 дії відповідача щодо нарахування позивачу боргу визнано протиправними. Тобто, створена підприємством заборгованість за період 2017-2019р.р. в судовому порядку була визнана безпідставною. Однак, підприємство належних висновків із зазначеного судового рішення не зробило, новий договір з позивачем не уклало, а тому, в опалювальні періоди 2019-2020 та 2020-2021 p.p. продовжило незаконні нарахування, що призвело до подальшого порушення прав позивача, як споживача, та зростання попереднього боргу до 6194,35 грн., оскільки попередній борг всупереч вимогам судового рішення не був відповідачем ліквідованим. З огляду на зазначене позивач листом від 16.10.2021 року звернувся до відповідача щодо списання незаконно створеної підприємством заборгованості, але відповіді на своє звернення на день подання позову позивач так і не отримав, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача та свідоме ігнорування його звернень. Оскільки відповідач належних висновків не робить та продовжує порушувати права позивача то останній вимушений свої права захищати в судовому порядку. Відтак, враховуючи, що за два останні опалювальні періоди (2019-2020 р.р. та 2020-2021 р.р.) нарахування відповідачем непередбаченої умовами договору послуги (функціонування системи опалення) склало 2857,53 грн., позивач просить визнати протиправними дії Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» щодо нарахувань за опалювальні періоди 2019 року - 2020 року та 2020 року - 2021 року [PERSON] заборгованості за послуги функціонування системи опалення в розмірі 2857 (дві тисячі вісімсот п`ятдесят сім) грн. 53 коп., а також зобов`язати Львівське комунальне підприємство «Залізничнетеплоенерго» списати з [PERSON] заборгованість за опалювальні періоди 2019 року - 2020 року та 2020 року - 2021 року в розмірі 2857 (дві тисячі вісімсот п`ятдесят сім) грн. 53 коп. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 24.12.2021 року прийнято позовну заяву до розгулу та відкрито провадження у справі. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив такі задовольнити, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, будучи неодноразово, належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, доходить переконання про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що 01.07.2014 року між ЛКП «Залізничнетеплоенерго» та [PERSON] укладено договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води. Відповідно до акту від 21.10.2015 року споживача проведено відключення трубопроводів сходових кліток і сміттєкамер у підвальних приміщень під`їздів 1, 2, 3, 4. На трубопроводах встановлено заглушки. [PERSON] скеровано директору ЛКП «Залізничнетеплоенерго» лист, відповідно до якого позивач зазначає, що заборгованість за опалювальний період 2017 року по 01.10.2019 р. в сумі 3334,82 грн. судом була визнана безпідставною. Однак, підприємство належних висновків із зазначеного судового рішення не зробило, новий договір з позивачем не уклало, а тому, в опалювальні періоди 2019-2020 та 2020-2021 р.p. продовжило нарахування, що призвело до порушення прав позивача, як споживача, та зростання попереднього боргу до 6194,35 грн. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 03.06.2020 року визнано протиправними дії ЛКП «Залізничнетеплоенерго» щодо нарахувань [PERSON] за «послугу» функціонування системи опалення (опалення місць), яка умовами договору-приєднання «Про надання послуг з централізованого опалення, та послуг з централізованого постачання гарячої води ЛКП «Залізничнетеплоенерго» від 01.07.2014 р. не передбачена та фактично підприємством не надавалася, а такі нарахування, що утворили для позивача заборгованість на суму 3334,82 гривень, - безпідставними. Відповідно до норм ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах Безпосередньо позивачеві послуга з централізованого опалення відповідачем надається на підставі договору приєднання «Про надання послуг з централізованого опалення, та послуг централізованого постачання гарячої води ЛКП «Залізничнетеплоенерго»» від 01 липня 2014 року. Згідно умов п.4.4 і 6.1 зазначеного договору відповідач взяв на себе зобов`язання постачати до точки розподілу (до квартирного лічильника) теплову енергію, а позивач відповідно оплачувати використану послугу, відповідно до показників лічильника. Відповідно до норм ч.2 ст.5 Закону України «Про житлово- комунальні послуги» до комунальних послуг відносяться послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відтак, таких послуг як опалення МЗК, опалення місць чи функціонування системи опалення, норми Закону не передбачають. Крім того, відповідно до акту ЛКП «Залізничнетеплоенерго» від 21 жовтня 2015 року система опалення місць загального користування у будинку [ADDRESS] від`єднана від будинкової мережі опалення, тому і зазначеного періоду затрати на опалення місць загального використання відсутні, оскільки вони обігріваються за рахунок опалення квартир через огороджувальну арматуру. Послуга з постачання теплової енергії, яка передбачена законодавством, включає виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг і постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до умов п.2 i 3 договору приєднання від 01.07.2014 р. відповідач надає споживачеві дві послуги, а саме: з гарячого водопостачання та централізованого опалення. Пунктом 17 ст.1 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що тариф на теплову енергію - грошовий вираз витрат на виробництво, транспортування, постачання одиниці енергії з урахуванням рентабельності виробництва, інвестиційної та інших складових, що визначаються згідно із методиками, розробленими національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг. Враховуючи, що додаткові нарахування, які зазначалися ЛКП "Залізничнетеплоенерго" в платіжних документах щодо оплати за послугу «функціонування системи опаленнях (опалення місць)", яка умовами договору не передбачена, відтак, дії останнього слід визнати протиправними, а такі нарахування, що утворили для позивача заборгованість на суму 2857,53 гривень, - безпідставними. Окрім того, суд враховує рішення Франківського районного суду м. Львова від 03.06.2020 року у справі 465/334/19, яким визнано протиправними дії ЛКП «Залізничнетеплоенерго» щодо нарахувань [PERSON] за «послугу» функціонування системи опалення (опалення місць), яка умовами договору-приєднання «Про надання послуг з централізованого опалення, та послуг з централізованого постачання гарячої води ЛКП «Залізничнетеплоенерго» від 01.07.2014 р. не передбачена та фактично підприємством не надавалася, а такі нарахування, що утворили для позивача заборгованість на суму 3334,82 гривень, - безпідставними. Зважаючи на вищевикладене, суд доходить переконання про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Враховуючи наведене та на підставі ст.ст. 12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд -

Outcome: approved