Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

[PERSON] , (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Боярської міської ради (далі - відповідач), про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову позивач вказав, що [INFO] померла його мати [PERSON] , [INFO] , яка постійно проживала та була зареєстрована до дня смерті за адресою: [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається з 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS] , право власності на який спадкодавець набула на підставі Свідоцтва на право власності на житло від 27.08.1995р. [NUMBER], а також 1/3 частина вказаного будинку, яку покійна прийняла після смерті свого чоловіка [PERSON] , проте не оформила на своє ім`я. Згідно вказаного свідоцтва співвласниками цього житлового будинку на праві спільної часткової власності також зазначені його батько [PERSON] , який помер [INFO] та позивач - [PERSON] . Позивач є спадкоємцем за законом першої черги, після смерті матері до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався, оскільки постійно проживав з нею за вказаною вище адресою, хоча й був зареєстрований за іншою адресою. Інших спадкоємців щодо спадкового майна за законом/заповітом немає. Проте, стосовно оформлення спадкових прав на вказаний житловий будинок приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Київської області Нікітенко В.В., було надано роз`яснення, що нотаріальна контора немає можливості оформити та видати відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] , оскільки позивачем пропущено строк для прийняття спадщини після смерті матері та рекомендовано звернутися до суду задля вирішення питання про можливість визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Враховуючи викладене, позивач, просив суд: встановити факт постійного проживання на час відкриття спадщини спадкоємця [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] , на 2/3 частини житлового будинку, загальною площею 50.8 кв. м., житловою площею 32.4 кв. м., з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 13.01.2022 року позов [PERSON] , прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 09.02.2022 року, яке відкладено на 01.03.2022 року, 04.10.2022 року, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. Також вказаною ухвалою суду від 13.01.2022 року у порядку вимог ст. 84 ЦПК України витребувано від Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області інформаційну довідку про те, чи заводилась Макарівською районною державною нотаріальною конторою або згідно даних Спадкового реєстру іншою нотаріальною конторою чи приватним нотаріусом, спадкова справа щодо майна померлого [INFO] [PERSON] та спадкова справа щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , які постійно проживали та були прописані (зареєстровані) до дня смерті за адресою: [ADDRESS] , та в разі їх наявності надіслати до суду належним чином завірені копії матеріалів вищезазначених спадкових справ. Вказані докази надійшли до суду 21.02.2023 року та приєднані до матеріалів справи. Ухвалою суду від 04.10.2022 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті у судовому засіданні 26.10.2022 року. У судовому засідання 26.10.2022 року за клопотаннями представника позивача були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] постійно проживав з батьками, допомагав по господарству і на даний час також проживає за зазначеною адресою. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] проживав з батьками, після смерті батька також постійно проживав з матір`ю, доглядав домогосподарство. В подальшому судовий розгляд справи відкладено на 09.11.2022 року, 13.12.2022 року, 16.01.2023 року, 07.02.2023 року та 07.03.2023 року. У судове засідання 07.03.2023 року позивач не з`явився, від його представника адвоката Мєстєчкіної О.І. надійшла заява про розгляд справи без її та позивача участі. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Клопотання подане 14.09.2022 року про допит свідків [PERSON] та [PERSON] просила залишити без розгляду. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, будь-яких заяв, клопотань та відзиву до суду не подавав. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача (а.с. 11) та копією повторного свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с. 13). [PERSON] до дня смерті проживала за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією довідки № 93 від 19.11.2021 року (а.с. 21). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається з 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS] , право власності на який спадкодавець набула на підставі Свідоцтва на право власності на житло від 27.08.1995 р. [NUMBER] (а.с. 16). Згідно вказаного свідоцтва співвласниками цього житлового будинку на праві спільної часткової власності також зазначені: батько позивача [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 11, 12) та позивач - [PERSON] . Право власності на вищезазначене житло зареєстроване Макарівським бюро технічної інвентаризації 12.09.1995 р. і записано в реєстрову книгу під №111 (а.с. 16). Право власності на даний житловий будинок позивач та його покійні батьки набули в порядку приватизації на підставі Ордеру на жиле приміщення (а.с. 14), Розпорядження представництва Фонду держмайна України в Макарівському районі (а.с. 15) та Приватизаційного платіжного доручення №697 від 30.08.1995 р. (а.с. 17-18). Крім того, [PERSON] після смерті [INFO] чоловіка [PERSON] (а.с. 22) набула право власності на іншу 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, яка спадщину після смерті чоловіка прийняла шляхом постійного проживання із спадкодавцем у спадковому будинку, тобто фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Боярської міської ради від 19.11.2021 р. № 93, виданою на підставі записів в погосподарській книзі за 1996 рік, згідно особового рахунку № [NUMBER] (а.с. 21), але за життя не оформила своїх спадкових прав. Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР (чинного на час відкриття спадщини після смерті батька) спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцем першої черги є зокрема дружина померлого. Факт смерті [INFO] батька позивача та чоловіка матері позивача - [PERSON] підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть виданим 09.09.2021 року (а.с. 12). Підтвердженням державної реєстрації шлюбу укладеного між [PERSON] та [PERSON] 18.10.1956 року Виконавчим комітетом Приворотської сільської ради Брусилівського району Житомирської області, актовий запис №7 є Витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 19.11.2021р. №00033766319 (а.с. 22). У вказаному житловому будинку позивач дійсно проживав та був зареєстрований з 1983 по 1997 рік, що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Боярської міської ради №81 від 27.10.2021 року, виданою на підставі записів в погосподарських книгах за 1983 - 1999 роки, за підписом старости с. Новосілки Савчин В.М. (а.с. 20). Позивач звернувшись до приватного нотаріуса Фастівського районного нотаріального округу Київської області Нікітенко В.В. щодо оформлення права власності на вищезазначене спадкове майно після смерті [INFO] матері [PERSON] , отримав роз`яснення від 09.10.2021 року, в якому вказано, що у зв`язку з тим, що ним пропущено строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 1270 ЦК України у шість місяців з моменту відкриття спадщини після смерті матері, а спадкоємці, які прийняли спадщину і за письмовою згодою яких він міг би бути включений до кола спадкоємців, відсутні (стаття 1272 ЦК України), тому рекомендовано для вирішення питання звернутись до суду (а.с. 19). Як вказав позивач, він постійно проживав разом із матір`ю на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS], однак на той час був зареєстрований у [ADDRESS] , тому не мав можливості документально підтвердити нотаріусу факт спільного проживання з покійною матір`ю. Згідно Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 16.02.2023 року № 71503663, № 71503715 інформація щодо [PERSON] та [PERSON] - відсутня (а.с. 100, 101). Тож, встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, позивачу необхідно для оформлення своїх спадкових прав, як спадкоємця першої черги за законом після смерті [INFO] [PERSON] . Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 315 ЦК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами повного провадження. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця доживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа доживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, що узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 (провадження № 61-44149св18). Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків фізичної особи, яка померла (спадкодавець) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 та 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Як встановлено ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1, ч. 2, ч. 3 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за законом/заповітом. Відповідно до положень частин другої та третьої пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки з наданих позивачем доказів та пояснень свідків, допитаних у судовому засіданні, достовірно встановлено, що позивач [PERSON] постійно проживав із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, належить до спадкоємців першої черги за законом, спадщину прийняв, інші спадкоємці, які прийняли спадщину відсутні, до складу спадщини увійшла частина житлового будинку з господарськими будівлями, щодо якого нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Судові витрати по оплаті судового збору не підлягають стягненню з відповідача, оскільки відповідач не вчиняв протиправних дій, що стали підставою даного позову.

Outcome: approved