Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-08 00:00:00

16.01.2023 позивачка звернулася до суду з зазначеною заявою у якій просить розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 11.12.2009, залишити їй прізвище « [PERSON] » після розірвання шлюбу та стягнути на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки доходу відповідача. Свої вимоги обґрунтовує тим що між нею та відповідачем було укладено шлюб від якого вони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що протягом останнього року сімейні відносини погіршилися, втратилося взаємопорозуміння, з`явилися різні погляди на сімейне життя, фактично шлюбне життя припинено, дитина проживає разом із нею, зазначає про обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення повноліття, а тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача. Ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми від 19.01.2023 позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, слухання справи призначено на 11:00 21.02.2023. Протокольною ухвалою суду від 21.02.2023 слухання справи відкладено для виклику учасників справи на 10:45 09.03.2023. 09.03.2023 до суду надійшла заява [PERSON] , яка клопотала про залучення її у якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги та згідно зазначеної заяви просить стягнути з відповідача, який є її сином, аліменти на її утримання у розмірі 40 % від його грошового забезпечення, починаючи з часу служби в Збройних силах України до зміни матеріального та сімейного стану сторін. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила задовольнити із зазначених в позові підстав, щодо залучення [PERSON] в якості третьої особи що заявляє самостійні вимоги заперечила. Представник відповідача не заперечував, щодо розірвання шлюбу, заперечив щодо визначення розміру аліментів у частці від доходу відповідача, не заперечував щодо визначення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі від 2000 до 5000 грн, обґрунтовуючи тим, що відповідач має високий заробіток, а позивачкою недоведено необхідність саме такої суми для утримання дитини. Не заперечував щодо залучення [PERSON] третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги, щодо стягнення аліментів на її користь. Протокольною ухвалою суду від 09.03.2023 у задоволенні клопотання [PERSON] про залучення її для участі у справі у якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги відмовлено. Дослідивши докази наявні в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. 11.12.2009 між сторонами укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис №2042 (а.с.6). Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] , актовий запис №1390), який проживає з позивачкою. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Враховуючи, що у сторін відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, позицію позивачки та відповідача щодо розірвання шлюбу викладену в заявах, шлюб між сторонами підлягає розірванню. Щодо вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання дитини суд зазначає наступне. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема ст. 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, враховуючи положення ст.182 СК України, обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення повноліття, суд вважає, що позовна вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду підлягає задоволенню. При цьому суд не може до уваги доводи представника відповідача, що позивачем не доведено розмір витрат, необхідний для утримання дитини, оскільки позовна вимога заявлена у визначеному ч. 5 ст. 183 СК України розмірі, а представником відповідача не надано доказів неможливості сплачувати аліменти в зазначеному розмірі чи що такий розмір буде більшим за достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Також суд не може прийняти до уваги доводи відповідача про необхідність сплачувати аліменти у фіксованому розмірі, оскільки визначення способу стягнення аліментів є правом стягувача. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує, що відповідач визнав позов в частині розірвання шлюбу до початку розгляду справи по суті, тому у відповідності до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч.3 ст.7 Закону України "Про судовий збір", необхідно повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а решту 50 відсотків судового збору стягнути на її користь з відповідача згідно приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України. Тому з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у загальній сумі 536,80 грн (50 % судового збору сплачених позивачем за подання позовної заяви). На підставі ч.6 ст.141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн за розгляд судом позовної вимоги про стягнення аліментів на неповнолітню дитину.

Outcome: approved