Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

У січні 2023 року [PERSON] звернувся в\~суд з\~позовом до\~ [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову зазначено, що сторони по справі з 08 серпня 2015 року перебувають\~у зареєстрованому\~шлюбі. За час спільного проживання в шлюбі в них народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя склалося невдало. У них різні погляди на сім`ю через що подружні відносини між ними припинені, кожен живе своїм особистим життям та власними інтересами. Шлюб носить формальний характер, а тому його подальше збереження є недоцільним та суперечитиме інтересам позивача. За даних обставин, позивач просить розірвати шлюб, малолітніх дітей залишити проживати разом з ним. Відповідачка відзиву на позовну заяву не подала. Ухвалою судді від 24 січня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового засідання. Представник позивача адвокат Падучак І.І. направила на адресу суду заяву, в якій позов підтримала та просила задовольнити заявлені позовні вимоги, розгляд справи проводити у відсутності сторони позивача. Відповідачка подала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення, просила розгляд справи проводити у її відсутності. \~ \~ \~ \~У зв`язку з тим, що особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у справі докази, які надані лише позивачем, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 08 серпня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Рогатинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 73. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 08 серпня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рогатинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області. Сторони про справі є батьками двох дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серія [NUMBER] та серія [NUMBER] , виданими 22 листопада 2016 року виконавчим комітетом Бабухівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області. Відповідно до довідок №17,18, виданих Центром надання адміністративних послуг Рогатинської міської ради30 березня 2021 року, діти [PERSON] та [PERSON] з 17 лютого 2017 року зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . За\~статтею 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини першої статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За статтею 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до\~частини другої\~ статті 104 СК України та частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється\~внаслідок його\~розірвання за\~позовом одного\~з подружжя\~на підставі\~рішення суду\~відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За змістом вказаної норми примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Також відповідно до вимог ч.4 ст.56 СК України суд не може примушувати дружину та чоловіка до збереження шлюбних відносин. Отже, з наведеного вбачається, що застосування строку для примирення є правом суду, а не його обов`язком. Вивчивши обгрунтування позову позивача, ту обставину, що між сторонами відсутні шлюбні відносини, вони не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету, суд прийшов до висновку, що застосування судом строку для примирення подружжя за наведених обставин суперечитиме інтересам позивача. Згідно статті\~112\~СК\~України\~підставами для\~\~розірвання\~шлюбу за\~позовом\~одного\~з подружжя є з`ясування фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки встановлено, що сторони протягом тривалого часу не підтримують сімейні стосунки, а також враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача, що має істотне значення. Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше збереження сім`ї сторін неможливе, тому суд дійшов до переконання, що шлюб слід розірвати. Відповідно до\~ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Заяви про відновлення дошлюбного прізвища відповідачка до суду не подавала. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою\~статті 7 СК України\~сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і\~мати мають\~рівні права\~та обов`язки\~щодо своїх\~дітей.\~Предметом основної\~турботи та\~основним обов`язком\~батьків є\~забезпечення інтересів\~своєї дитини\~(частинатретя\~статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Під час розгляду справи, судом не встановлено спору щодо того з ким з батьків будуть проживати діти, відповідачка подала суду заяву, в якому позив визнала, а тому суд вважає за можливе залишити дітей проживати разом з батьком.

Outcome: approved