Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

У вересні 2022 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» (далі по тексту - відповідач), в якому просила суд стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в сумі 21 598, 48 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у зв`язку з введенням воєнного стану 24.02.2022 року та закриттям повітряного простору України для цивільних користувачів Авіакомпанія «МАУ» призупинила здійснення регулярних та чартерних рейсів з/до України до 23.03.2022 року. Таким чином, рейси Київ-Амстердам - Київ PS 101KBP-AMS18 MAR та Київ PS 102KBP-AMS21 MAR, дата вильоту 18.03.2022 року, дата зворотнього вильоту 21.03.22 року, на які позивач 03.02.2022 року придбала квитки, було скасовано. Позивач за рекомендацією відповідача відправляла на адресу останнього претензію щодо повернення коштів за невикористаний квиток, однак вартість квитків позивачу не повернута. Оскільки в досудовому порядку вирішити спір неможливо, позивач вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом, відповідно до вимог якого просила стягнути з відповідача вартість авіаквитків у розмірі 6993, 00 грн., компенсацію за відмову у перевезенні у розмірі 14605, 48 грн, а також понесені судові витрати. Ухвалою суду від 21 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 274 ЦПК України. Відзив на позов до суду не надходив, хоча, відповідач був повідомлений належним чином про розгляд цивільної справи, шляхом надсилання вказаної ухвали разом з матеріалами позову на офіційну юридичну адресу, про що свідчить отримання рекомендованого повідомлення, яке є врученим представнику відповідача 02.11.2022 року. Статтею 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, що відповідає положенню п.3 ч.1 ст.280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, у лютому 2022 року позивачем було придбано у відповідача квитки на рейс PS 101 та за маршрутом Київ - Амстердам, з датою вильоту 18.03.2022 року та на рейс Амстердам- Київ, з датою вильоту 21.03.2022 року За вказані квитки стороною позивачів було сплачено 6993,00 грн., що підтверджується випискою з карткового рахунку від 03.02.2022 р. Як вказує позивач, в подальшому, у зв`язку з введенням воєнного стану 24.02.2022 року в Україні, виліт не відбувся, в досудовому порядку відповідач не повертає сплачені позивачем кошти за придбані квитки. Згідно з п. 78 ч. 1 ст. 1 Повітряного кодексу України, повітряне перевезення - перевезення пасажирів, багажу, вантажу або пошти, яке здійснюється повітряним судном на підставі відповідного договору повітряного перевезення, а відповідно до п. 50 ч.1 ст. 1 вказаного Кодексу, квиток (пасажирський квиток та багажна квитанція) - виданий перевізником (його агентом) документ, у тому числі електронний, який містить умови договору перевезення, повідомлення, польотні та пасажирські купони. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 3 Монреальської Конвенції, для перевезення пасажирів оформлюється індивідуальний або груповий перевізний документ, який містить: а) зазначення пунктів відправлення й призначення; b) якщо пункти відправлення й призначення знаходяться на території однієї й тієї самої держави-сторони, а одна чи декілька передбачених зупинок знаходяться на території іншої держави, - зазначення, принаймні, однієї такої зупинки. Замість документа, згаданого в пункті 1, можуть використовуватися будь-які інші засоби, які зберігають інформацію, зазначену в цьому пункті. Якщо використовується будь-який з таких інших засобів, перевізник пропонує надати пасажиру інформацію, збережену таким чином, письмово. Згідно із ст. 910 ЦК України, за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов`язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення. Положеннями ч. 16 ст. 100 Повітряного кодексу України визначено, що пасажир має право на компенсацію від авіаперевізника і надання допомоги у разі відмови у перевезенні, скасування чи тривалої затримки рейсу, зниження класу обслуговування пасажиру в порядку, встановленому цим Кодексом, авіаційними правилами України та міжнародними договорами України. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 104 Повітряного кодексу України, у разі якщо авіаперевізник мотивовано очікує на відмову пасажирам у посадці на рейс, він зобов`язаний провести опитування з метою виявлення пасажирів, готових відмовитися від свого підтвердженого бронювання в обмін на узгоджену між пасажиром, який за власним бажанням відмовляється від посадки на рейс, та перевізником винагороду. Крім виплати винагороди, авіаперевізник зобов`язаний запропонувати пасажиру на вибір: 1) відшкодування впродовж семи днів, яке має бути виплачено готівкою, електронним банківським переказом, банківськими дорученнями або банківськими чеками чи, за наявності засвідченої у письмовій формі згоди пасажира, у вигляді дорожніх чеків, повної вартості квитка за ціною, за якою його придбано, за невикористану частину квитка та за використану частину або частини квитка, якщо рейс більше не задовольняє потреби пасажира, а також за потреби забезпечити зворотний рейс у початковий пункт відправлення за першої можливості; 2) зміну маршруту, яка здійснюється за відповідних транспортних умов: до кінцевого пункту призначення - за першої можливості або у пізніший час за бажанням пасажира та за наявності вільних місць. З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану та закриттям 24.02.2022 року повітряного простору України для цивільних користувачів до 23.03.2022 року включно, рейси, на які позивачем були придбані квитки, скасовано. Судом встановлено, що позивач двічі зверталася до з повідомленням про повернення грошових коштів за сплачені авіаквитки, у зв`язку з неможливістю здійснити виліт до місця призначення. Відповідно до п.5 глави 1 розділу XVIII Авіаційних правил України, затверджених Наказом Державної авіаційної служби України від 26 листопада 2018 року № 1239, повернення коштів авіаперевізник здійснює у день розірвання договору повітряного перевезення (пред`явлення квитків у день розірвання договору повітряного перевезення інформації від пасажира щодо бажання повернути кошти за невикористане повітряне перевезення, оформлене електронним квитком), а вразі неможливості повернути кошти у день розірвання договору повітряного перевезення в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. Строк повернення коштів розраховується з дня, наступного за днем отримання авіаперевізником або агентом з продажу документів, необхідних для здійснення операції повернення коштів. Позивач у своєму позові стверджує, що станом на момент подання позову до суду відповідачем не було повернуто вартість сплачених, але невикористаних квитків, у зв`язку з скасуванням рейсу авіаперевізником, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача вартість авіаквитків у сумі 6993,00 грн. та 14605,48 грн в якості компенсації за відмову у перевезенні. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути вартість невикористаних авіаквитків у розмірі 6993,00 грн. З приводу стягнення з відповідача компенсації за відмову у перевезенні в розмірі 14605, 48 грн. суд приходить до наступних висновків. Частиною 16 ст. 100 ПК України визначено, що пасажир має право на компенсацію від авіаперевізника і надання допомоги у разі відмови у перевезенні, скасування чи тривалої затримки рейсу, зниження класу обслуговування пасажиру в порядку, встановленому цим Кодексом, авіаційними правилами України та міжнародними договорами України. Якщо пасажирам відмовлено у перевезенні проти їхньої волі, авіаперевізник має виплатити їм компенсацію у таких розмірах: 250 євро - для рейсів дальністю 1500 кілометрів або менше; 400 євро - для рейсів дальністю понад 1500 до 3500 кілометрів; 600 євро - для рейсів дальністю понад 3500 кілометрів. Під час визначення відстані за основу береться останній пункт, у якому відмова від перевезення або невиконання рейсу, який було раніше заплановано та на який заброньовано принаймні одне місце, створить затримку прибуття пасажирів у запланований час, п.5 глави 2 розділу XV Авіаційних правил України. Аналогічне положення міститься також в ч.5 ст.104 ПК України. У пункті 3 глави 3 розділу XV Авіаційних правил України визначено, що авіаперевізник не зобов`язаний сплачувати компенсацію відповідно до пунктів 5, 6 глави 2 цього розділу, якщо він може надати підтвердження того, що причиною скасування рейсу була дія надзвичайних обставин або непереборної сили, якій не можна було запобігти, навіть якби було вжито усіх заходів. Відповідно до п. 15.3 Правил МАУ визначено, що у разі дії надзвичайних обставин (в тому числі, але не виключно, військові дії, масові безлади, заколоти чи загроза їх виникнення, диверсії, ембарго, пожежі, паводки, землетруси чи інші стихійні лиха, терористичні акти, вибухи, пандемії, епідемії, оголошення карантину, метеорологічні умови, не сумісні з безпечним виконанням рейсу, дії чи бездіяльність державних органів, рішення органів, що здійснюють керівництво у сфері повітряного сполучення, страйки, технічні перешкоди, що виникли внаслідок відмови чи збоїв, несправностей систем електропостачання, зв`язку, комунікацій, обладнання, програмного забезпечення), тобто обставин, які призводять до тривалої затримки або скасування одного або більше рейсів, навіть якщо перевізником було вжито всіх розумних заходів, щоб запобігти затримкам або скасуванням, Авіакомпанія має право без повідомлення пасажира скасувати чи затримати рейс, або анулювати раніше підтверджене бронювання. Згідно ст. 13 ч. 1, 3 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Позивач при зверненні до суду посилається на положення ч.5 ст. 104 ПК України, якими передбачено, що якщо пасажирам відмовлено у перевезенні проти їхньої волі, перевізник має виплатити їм компенсацію у таких розмірах: 250 євро - для рейсів дальністю до 1500 кілометрів; 400 євро - для рейсів дальністю від 1500 до 3500 кілометрів; 600 євро - для рейсів дальністю понад 3500 кілометрів. Під час визначення відстані за основу береться останній пункт, у якому відмова від перевезення або невиконання рейсу, який було раніше заплановано та на який заброньовано принаймні одне місце, створить затримку прибуття пасажирів у запланований час. Відповідно до ч. 1 ст. 922 ЦК України, ст. 19 Монреальської конвенції, Розділу XXVI Авіаційних правил України, перевізник не відповідає за шкоду, заподіяну внаслідок затримки, якщо доведе, що він, його працівники та агенти (з продажу та/або обслуговування) вжили всіх можливих заходів для того, щоб уникнути шкоди, або що він (вони) не мав (мали) змоги вжити таких заходів. Разом з тим, позивачу не було відмовлено у перевезенні проти її волі, а в даному випадку відбулось скасування рейсу на виконання вимог законодавства, оскільки урядом було прийнято рішення про закриття повітряного простору України для цивільних користувачів, в силу надзвичайних обставин, які виникли внаслідок запровадження в країні воєнного стану з 24.02.2022 року. Тобто обставин, передбачених вимогами чинного законодавства на момент виникнення спірних правовідносин, які б передбачали виплату позивачу компенсації в розмірі 400 євро, що станом на день звернення до суду з даним позовом становило 14605,48 грн, судом не встановлено, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

Outcome: partial