Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У жовтні 2021 року позивачі звернулися до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідачка є матір`ю неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , батько якого записаний за вказівкою матері згідно ч.1 ст.135 СК України, тобто батьківство не встановлено. Відповідачка була засуджена за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23.12.2019р., зміненого постановою ВС від 04.11.2020р. за ст. 121 ч.1, 71 КК України на 3 роки 8 днів позбавлення волі, і звільнилася 06.07.2021р., а вони є опікунами вказаної дитини. З 2018 р. та до цього часу, зокрема і після відбуття покарання, відповідачка свідомо порушує батьківські обов`язки, злісно не виконує жодних дій стосовно дитини, жодним способом не цікавиться його життям, навіть не спілкується з ним, також не цікавиться станом його здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток, навчання, не проявляє зацікавленості в його подальшій долі, тобто нехтує своїми батьківськими обов`язками. В той час, позивачами проводиться повне матеріальне забезпечення дитини, його виховання, створюються відповідні умови для навчання, необхідності лікуванням. У зв`язку з наведеним, позивачі просять позбавити відповідачку батьківських прав стосовно сина [PERSON] , [INFO] . Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі За ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 29.10.2021р. позов залишено без руху (а.с.22-24). 15.11.2021р. за ухвалою суду відкрито загальне позовне провадження (а.с.33,34). 10.01.2022р. винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті (а.с.64,65). Згідно ухвали Машівського районного суду від 28.02.2023р. до участі у справі залучено третю особу Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради. Позиції учасників судового провадження В судовому засіданні позивачі позов підтримали з підстав викладених у позовній заяві та просили його задовольнити. Позивач [PERSON] пояснила, що відповідачка є її донькою, яка веде негативний спосіб життя. З 16 років дочка почала вживати наркотичні засоби, пізніше вийшла заміж та народила доньку [PERSON] , якою опікується позивачка з чоловіком, оскільки донька залишила її без нагляду 2-х місячного віку. У 2012 році донька народила сина [PERSON] , вони її забрали з пологового будинку та привезли до себе і до 2-річного віку вона жила з ними, потім почала вести антисоціальний спосіб життя, продовжувала вживати наркотики, була двічі судима, останній раз за ст. 121 КК України та відбувала покарання в місцях позбавлення волі до 06.07.2021р. Вони її протягом цього часу в тюрмі провідували, привозили дітей, і забрали додому в день звільнення, вона обіцяла виправитися, але вже наступного дня прийшла додому під наркотиками. Нині вона вживає найтяжчий наркотичний засіб «солі». Дочка витримала вдома близько пів року після звільнення з місць позбавлення волі, але через таку поведінку залишила домівку. З дітьми, зокрема з сином, донька спілкується інколи, коли з`являється у них вдома, також спілкується по телефону, частіше вночі, також дає їм певні кошти, які заробляє проституцією. За весь час, дочка взагалі не займалася сином, не доглядала його, не водила до лікаря, в дитячий садок, в школу, не займається його вихованням, не відвідує батьківські збори, не утримує матеріально. В той час, у них після відвідування дитиною дитячого садка почали виникати труднощі щодо опіки над дитиною, оскільки офіційно батько не записаний, а вони не мають жодних законних прав. Позивач [PERSON] пояснив, що він одружений з [PERSON] з 1999 року і відповідачка є донькою його дружини. З [PERSON] відносини не дуже складалися, спочатку було більш-менш нормально, але потім вона навіть відмовлялася називати його по імені. Діти постійно живуть з ними, вони ними опікуються, водили в дитячий садок, школу, матеріально їх утримують. Відповідач отримала копію позовної заяви з додатками, що підтверджується її розпискою від 18.12.2021р. (а.с.53), належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи (а.с.121), в судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила. Треті особи повідомлялись про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, направили клопотання про розгляд справи без їх участі (а.с.69, 73, 88, 126, 130). Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом установлено, що [INFO] в м. Харків народився [PERSON] , батьками якого записані: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 01.04.2016 р. (а.с.8). Батько дитини [PERSON] записаний за вказівкою матері згідно ч.1 ст.135 СК України, що вбачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження згідно з ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України для призначення допомоги №00013856001 від 10.05.2014 р. (а.с.15). З довідки про звільнення серія ХАР №00444 від 06.07.2021 р. виданої ДУ «Качанівська виправна колонія (№54) вбачається, що [PERSON] , [INFO] була засуджена вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, зміненого постановою ВС від 04.11.2020 р., за ст. ст. 121 ч.1, 69, 71, 72 КК України на 3 роки 8 днів позбавлення волі та відбувала покарання з 28.06.2018 р. по 06.07.2021 р., звільнена по відбуттю строку покарання (а.с.16). За розпорядженням Великобурлуцької РДА Харківської області №73 від 11.04.2019 р. «Про встановлення опіки над дитиною, позбавленою батьківського піклування» було призначено опікунами над малолітнім [PERSON] , [INFO] - [PERSON] та [PERSON] - позивачів у справі та покладено на них права та обов`язки опікунів щодо дитини (а.с.17). Відповідно до характеристики учня 3-Б класу Харківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №75 Харківської міської ради Харківської області [PERSON] має добрий загальний розвиток, до виконання громадських доручень ставиться дбайливо, бере активну участь у громадському житті школи і класу, емоційний хлопець. Його опікуни приділяють належну увагу його вихованню, беруть активну участь у житті класу, відвідують батьківські збори (а.с.18). Згідно довідки Міської дитячої поліклініки Харківської міської ради №16 від 07.10.2021 р. діти [PERSON] : [PERSON] та [PERSON] знаходяться під її опікою. Вона завжди виконує медичні обстеження та лікування, до поліклініки завжди з`являється бабуся (а.с.19). За висновком Служби у справах дітей та сім`ї Великобурлуцької селищної ради від 27.10.2021р. № 01-33/548, орган опіки вважає за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав відносно її дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки [PERSON] була двічі судима та відбувала покарання в установах виконання покарань з 28.06.2018 р. по 06.07.2021 р., а в подальшому була звільнена. У вказаний період часу її малолітній син перебував під опікою його бабусі [PERSON] , вона одна займається вихованням онука та його матеріальним забезпеченням, натомість його мати не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням та медичним доглядом, не бачиться з ним, не проявляє інтересу до нього, навіть після звільнення з місць позбавлення волі. [PERSON] відвідує школу, за час навчання його мати жодного разу не цікавилася успіхами сина та не відвідувала його (а.с.46,47). Як видно з висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 24.01.2022 р. №71, орган опіки вважає за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав відносно її дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки дитина перебуває на обліку у Службі у справах дітей по Індустріальному району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, має статус дитини позбавленої батьківського піклування, так як його мати перебувала в установі виконання покарання. Опікунами дитини є [PERSON] та [PERSON] , які мешкають разом з [PERSON] . Мати дитини зареєстрована за іншою адресою і постійного місця проживання не має. Після звільнення з місць позбавлення волі [PERSON] не зверталася до органів опіки та піклування з питання повернення дитини, у зв`язку з цим опікуни звернулися до суду для позбавлення її батьківських прав. В ході бесіди з [PERSON] вона повідомила, що після звільнення вона працювала не офіційно, а тому наразі підшукує офіційне місце роботи, по можливості надає дитині матеріальну допомогу на утримання та продукти харчування, через напружені відносини зі своєю матір`ю вона не має можливості спілкуватися з сином. За наявною інформацією опікуни [PERSON] приділяють йому належну увагу, активно беруть участь у його шкільному житті, доглядають за його здоров`ям. За місцем їх проживання з`ясовано, що вони виконують свої обов`язки у повному обсязі, діти забезпечені всім необхідним для життя і розвитку (а.с.74-76, 90,91). Згідно акту обстеження умов проживання в [ADDRESS] , встановлено, що для виховання динтини, зокрема і [PERSON] створені належні умови є окрема кімната та необхідні меблі і речі (а.с.78, 92). За довідкою Харківського РУП № 2 10.12.2022р. [PERSON] вчинила домашнє насильство стосовно своєї матері, погрожувала фізичною розправою (а.с.134). В судовому засіданні дитина [PERSON] пояснив, що пам`ятає себе з 3 років, і за весь цей час проживав лише з бабусею та дідусем, а також сестрою [PERSON] . Також він спілкується з іншими дідусем та бабусею, відвідує їх, а тата бачить дуже рідко можливо раз на три місяці. Мама приходила останній раз 10.12.2022р., а після цього вони спілкуються з нею по телефону десь 2 рази в неділю можливо більше. Він її любить, а вона його, але жити з нею він не хоче, бажає залишитися проживати з дідусем та бабусею, привик до них, водночас хотів би спілкуватися з мамою. Під час спілкування мама запитує про справи, інколи про друзів, знає не всіх, грають у спільну гру, при цьому вона не доглядала за ним, не водила в школу, в лікарню, проживає в іншому місці, але де саме, не знає. Мотиви суду Відповідно до ч.1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, вказаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Звертаючись до суду із позовною вимогою про позбавлення відповідачки батьківських прав стосовно сина [PERSON] , позивачі посилалися на те, що відповідачка жодним чином не піклується про дитину, не проявляє зацікавленості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток, його навчання, не створює умови для отримання ним освіти, взагалі не спілкується з дитиною та не виявляє будь-якого бажання його бачити, при цьому ніяких перешкод у цьому немає, також була засуджена за вчинення умисного злочину. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер. Водночас, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. В судове засіданні відповідачка не з`явилася, ніякого ставлення до вирішення даного питання не висловила. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Отже на виконання вимог ст. 171 СК України судом з`ясовано думку неповнолітнього [PERSON] , який зазначив, що жити з мамою він не хоче, але хотів би з нею спілкуватися, в той час бажає залишитися проживати з дідусем та бабусею. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Як убачається з досліджених у судовому засіданні доказів малолітній [PERSON] з народження проживає весь час з дідусем і бабусею, позивачами у справі, які є його опікунами, про нього піклуються, виховують та доглядають. В той час, відповідач доказів зворотного не надала, зокрема, що вона має житло придатне для проживання дітей, місце роботи чи будь-які доходи та взмозі опікуватися дитиною, тощо, у зв`язку з чим органами опіки прийнято рішення про позбавлення її батьківських прав. Отже, даючи оцінку доказам у справі, суд враховуючи те, що майже з народження малолітній [PERSON] проживає спільно з опікунами: дідусем і бабусею, позивачами у справі, відповідач хоча інколи і спілкується зі своїм сином, але ухиляється від його виховання, здобуття повної загальної освіти, не піклується про його здоров`я, не забезпечує духовний і фізичний розвиток, а також необхідного харчування, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, була засуджена за вчинення умисного злочину проти здоров`я людини, тобто, в сукупності, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, а тому, враховуючи думку дитини, яка не бажає проживати спільно з матір`ю, дійшов висновку, що відповідачку слід позбавити батьківських прав відносно її сина [PERSON] . Мотив рішення щодо розподілу судових витрат Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, а тому з відповідачки на користь позивачів необхідно стягнути сплачений кожним з них судовий збір у розмірі 908, 00 грн, а всього 1096,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved