Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 03 листопада 2022 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] , за участі третьої особи: Органу опіки та піклування Подільської міської ради Подільського району Одеської області, про визначенням місця проживання малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , разом з батьком. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 26 вересня 2020 року перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 02.08.2022, після чого почали жити окремо. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Після припинення між сторонами фактичних шлюбних відносин, відповідачка забрала сина та поїхала проживати в м. Одеса, де перебувала там з сином деякий час. В подальшому, [PERSON] неодноразово дзвонила та повідомляла про те, що їй не вистачає коштів на утримання дитини та винаймання житла. Також колишня дружина погрожувала забрати їх спільного сина та виїхати в інше місто. Після чого позивач забрав сина, та на даний час, дитина проживає разом з ним, та знаходиться на повному його утриманні. [PERSON] є власником трикімнатної квартири по [ADDRESS] . Для дитини облаштована окрема кімната зі всіма зручностями, новими меблями та іграшками для належного зростання сина. Крім того, батьки позивача допомагають йому піклуватися про сина, вони обожнюють свого онука. Позивач зазначив, що працює комерційним директором у ФОП [PERSON] та має постійний дохід у розмірі 15 000,00 грн. В зв`язку з вищенаведеним, враховуючи тривалість проживання малолітнього сина з батьком, добросовісне виконання ним батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення його усім необхідним, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з ним, чи негативно впливали на його виховання та розвиток. Тому він вимушений звернутися до суду з вказаним позовом та просить визначити місце проживання малолітнього сина разом з ним. Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка у підготовче судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій позовні вимоги визнала, просила розгляд справи проводити без її участі. Представник Органу опіки та піклування Подільської міської ради Подільського району Одеської області в у підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив розгляд справи проводити без участі представника, та врахувати висновок органу опіки та піклування наданий раніше. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Встановлено, що між сторонами 26 вересня 2020 року був зареєстрований шлюб. Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 02.08.2022, шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було розірвано. У сторін народився син, [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 07 травня 2021 року. На даний час, малолітній син, [PERSON] , [INFO] , проживає разом із батьком, що підтверджується рішенням Виконавчого комітету Подільської міської ради Подільського району Одеської області за № 392 від 07.12.2022. Відповідно до характеристики наданої ФОП [PERSON] , [PERSON] займає посаду комерційного директора у ФОП [PERSON] . За час роботи проявив себе як грамотний фахівець, який вміло застосовує наявний досвід і прагне подальшого вдосконалення, до своїх посадових обов`язків ставиться з відповідальністю та виконує сумлінно. Працьовитий та ініціативний у своїй справі. Не конфліктний, завжди допомагає іншим співробітникам у вирішенні службових питань. Згідно до довідки про доходи за № 28/2022 від 16.12.2022, [PERSON] з 04 листопада 2022 року працює у ФОП [PERSON] та займає посаду комерційного директора та отримує дохід в розмірі 15000,00 грн. щомісячно. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Подільської міської ради Подільського району Одеської області, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього, [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] , [INFO] , що відповідатиме інтересам дитини. У зв`язку із тим, що сторони разом не проживають, між ними виник спір щодо визначення місця проживання дитини. Задовольняючи позов, суд враховує тривалість проживання малолітньої дитини з батьком, добросовісне виконання позивачем батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення його усім необхідним, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з батьком, чи негативно впливали на його виховання та розвиток, згоду матері на проживання малолітньої дитини з батьком, через що, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Ухвалюючи рішення суд, зазначає, що визначення місця проживання дитини разом із батьком не позбавляє права відповідачки спілкуватися з дитиною та не обмежує її у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків, оскільки матір дитини у разі визначення місця проживання останньої з батьком, не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, прояву турботи відносно неї та участі у її вихованні. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною 1 ст. 161 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Враховуючи, що позивач займається вихованням малолітньої дитини, [PERSON] , піклується про нього, має всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, із урахуванням віку дитини, суд вважає, що на даний час проживання малолітнього сина з батьком, який фактично проживає з ним, буде відповідати саме інтересам дитини, яка потребує постійного догляду та турботи й позитивно сприятиме його розвитку як психологічному так і фізичному. Крім цього, визначення місця проживання дитини разом із батьком, не позбавляє матір права на особисте спілкування з дитиною та прийняття участі у його вихованні. Таким чином, враховуючи, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з батьком відповідає інтересам дитини, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог. Згідно вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно вимог ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що визнання позову відповідачкою не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд знаходить всі підстави для ухвалення за результатами підготовчого провадження рішення про задоволення позову.

Outcome: approved