Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати укладений між ними шлюб, зареєстрований 22 жовтня 1988 року Нагачівською сільською радою Яворівського району Львівської області, актовий запис № 39. На обґрунтування позову покликається на те, що 22 жовтня 1988 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Позивач зазначає, що спільне життя у них з відповідачем не склалося, вони мають різні погляди на життя та не сходяться характерами. Протягом тривалого часу у них не має спільних захоплень та інтересів, вона втратила будь-які почуття любові та поваги до чоловіка, та не має наміру перебувати з ним у шлюбі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею визначено Білецьку М.О. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 03 серпня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 06 жовтня 2022 року надано сторонам строк для примирення тривалістю 1 місяць. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 грудня 2023 року головуючим суддею визначено Поворозника Д.Б. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 13 лютого 2023 року надано сторонам строк для примирення. В судове засідання позивач [PERSON] не прибула, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав. Пояснив, що від любить дружину і не хоче розривати шлюб. Він намагається зберегти шлюб, однак дружина категорично відмовляється. На даний час вони проживають в одній квартирі, спілкуються. Також вважає, що підстави розірвання шлюбу, наведені [PERSON] в позовній заяві, є надуманими та не відповідають дійсності. Крім того, у них є невирішені матеріальні питання щодо розподілу спільного майна, тому, на його думку, шлюб може бути розірвано лише після вирішення цих питань. Оцінивши доводи позивача, заслухавши та оцінивши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке. Як встановив суд, позивач та відповідач зареєстрували шлюб 22 жовтня 1988 року Нагачівською сільською радою Яворівського району Львівської області, актовий запис № 39, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 22 жовтня 1988 року Нагачівською сільською радою Яворівського району Львівської області. Під час шлюбу у них народились двоє дітей, які на даний час є повнолітніми. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно з поясненнями позивачки, наведеними позивачем у позовній заяві, сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин. Між ними втрачено почуття любові та взаєморозуміння. Шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Також суд враховує, що [PERSON] у позовній заяві та у поданих суду заявах постійно наголошує на тому, що підтримує позов і наполягає на розірванні шлюбу. При цьому, суд враховує, що у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно зі ст. 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як описано вище, суд виконав такий обов`язок та двічі надавав сторонам строк на примирення, однак, зважаючи на описану вище категоричну позицію позивачки щодо розірвання шлюбу, очевидним є те, що даний примирення між сторонами не відбулось і наданий судом час не дав позитивного результату. Це ж підтвердив в судовому засіданні відповідач [PERSON] , зазначаючи, що позивачка категорично не бажає примирюватися і зберігати шлюб. Щодо заперечень відповідача щодо розірвання шлюбу, суд зазначає, що відсутність згоди на розірвання шлюбу одного з подружжя (в даному випадку відповідача), не є безумовною і достатньою перешкодою для розірвання шлюбу судом. А як зазначено вище, шлюб може бути розірвано в судовому порядку за умови, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них. Враховуючи описане вище, суд погоджується з твердженнями позивачки про те, що їх з відповідачем шлюб існує лише формально, а збереження шлюбу суперечитиме інтересам [PERSON] , а тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову про розірвання шлюбу. Також суд враховує висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 03 грудня 2020 року у справі № 456/848/16-ц, про те, що суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Зазначені обставини, які описано вище, на думку суду є підставою для задоволення позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання\~позовної заяви\~ [PERSON] , сплатила судовий збір в розмірі 992, 40 гривень, що підтверджується квитанцією № N1ІН13362М від 13 липня 2022 року. Судовий збір сплачено в розмірі, встановленому статтею 4 Закону України «Про судовий збір». Таким чином суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved