Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-08 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до ТДВ "Страхова компанія "Гардіан", [PERSON] про відшкодування шкоди. В обґрунтування позивачі посилаються на те, що 25.02.2022 року близько 19:15 год. на ділянці автодороги Н-09 «Мукачево - Львів» по вул. Івасюка у с.Гвізд Надвірнянської ТГ сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП), внаслідок якої відбувся наїзд автомобіля марки ВАЗ-21114, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] на пішохода [PERSON] . За наслідками отриманих від ДТП травм пішохід [PERSON] загинула на місці пригоди. Обставини ДТП були предметом ДРКП №12022090000000044 від 27.02.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, в якому 29.07.2022 року винесена постанова про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України. [PERSON] здійснював експлуатацію належного йому на праві власності автомобіля марки ВАЗ-21114, реєстраційний номер [NUMBER] , цивільно - правова відповідальність його застрахована в Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН» (далі - СК «ГАРДІАН») згідно полісу №АР2159002, діючого на момент ДТП. Страховий випадок настав в межах дії договору страхування, а тому на страховика СК «ГАРДІАН» покладається обов`язок відшкодування шкоди в межах ліміту його відповідальності. Померла [PERSON] була для позивачів [PERSON] - дружиною, [PERSON] та [PERSON] - матір`ю. Смертю потерпілої [PERSON] за наслідками даної ДТП позивачам завдано матеріальної і моральної шкоди. Так, організацією поховання потерпілої [PERSON] займалася [PERSON] , витрати по якому становили 7690 грн. З метою отримання страхового відшкодування [PERSON] подано до ТДВ «СК «ГАРДІАН» відповідну заяву від 13.05.2022 року, яка згідно відстеження поштового відправлення отримано страховиком 23.05.2022 року. Однак жодної відповіді від СК «ГАРДІАН» не отримано, в зв`язку з чим дані витрати підлягають стягненню в судовому порядку. Разом з тим, позивачам заподіяна моральна шкода. Так, через смерть [PERSON] , загиблою в результаті ДТП, [PERSON] як чоловіку загиблої завдано непоправимої моральної шкоди, що полягає в душевних стражданнях за наслідками смерті дружини, тяжкість та глибину яких неможливо передати словами. Він втратив дружину з якою спільно прожили багато років, виховували дітей та онуків, і були опорою одне для одного. З її смертю розірвано звичні для нього соціальні зв`язки, втрачено почуття впевненості на майбутнє. Будучи немічним та потребуючим постійного стороннього догляду він залишився самотнім та втратив моральну і фізичну підтримку. З часу смерті дружини дім наповнився смутком, горем та сльозами. Обсяг завданої йому моральної шкоди він оцінює в сумі 50000,00 гривень. Через смерть [PERSON] , загиблої в результаті ДТП, сину [PERSON] та дочці [PERSON] завдано непоправимої моральної шкоди, що полягає в душевних стражданнях за наслідками смерті матері, тяжкість та глибину яких неможливо передати словами. Вони втратили рідну людину, між ними з матір`ю були теплі довірливі відносини, мати була для них другом і порадником, опорою по житті. За наслідками її смерті вони зазнають щоденних душевних страждань від усвідомлення втрати рідної людини, того, що спільні з нею плани вже ніколи не реалізуються, вони ніколи більше не побачать матір. Обсяг завданої їм моральної шкоди оцінюють кожен в сумі 50000,00 гривень. Вважають, що вказаний розмір моральної шкоди є розумним і справедливим, хоч ніколи не компенсує обсягу понесених ними втрат немайнового характеру. Відповідно до п.27.3 ст.27 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон 1961-IV) страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. На день настання страхового випадку розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі становив 6500 грн. (ст.8 Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік»). Загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди виходячи з 12 мінімальних заробітних становить 78000 грн. Вони входять до кола осіб, що мають право на отримання страхової виплати на відшкодування моральної шкоди завданої смертю [PERSON] і частка виплати моральної шкоди від страховика для кожного з них становить по 26000 грн. Однак вказаний розмір не покриває весь обсяг завданої їм моральної шкоди за наслідками смерті [PERSON] і є недостатнім. А тому, відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою покладається на відповідача [PERSON] у відповідності до вимог закону та становить по 24000 грн. для кожного з позивачів. На підставі викладеного, позивачі просять стягнути з СК «ГАРДІАН» на користь [PERSON] 7690 на відшкодування витрат на поховання 7690 гривень і 26000 гривень моральної шкоди. Короткий зміст відзиву на позов: 22.11.2022 від представника відповідача СК «ГАРДІАН» поступив відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач позовні вимоги не визнає в повному об`ємі. Позиція відповідача СК «ГАРДІАН» ґрунтується на тому, що 13 травня 2022 року позивач [PERSON] скерувала до СК «ГАРДІАН» заяву про виплату страхового відшкодування, відповідно до якої просила здійснити на її користь відшкодування шкоди заподіяної в результаті ДТП, що сталася 25 лютого 2022 року в с. Гвізд Надвірнянської ТГ за участю транспортного засобу «ВАЗ», д.р.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та пішохода [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ», д.р.н. [NUMBER] забезпечена СК «ГАРДІАН» за полісом №АР/2159002 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 260 000,00 грн., за шкоду, заподіяну майну 130 000,00 грн., франшиза 2 600,00 грн. Відповідно до п. 35.1. ст. 35 Закону 1961-IV, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування з відповідними документами. В той же час позивачі [PERSON] та [PERSON] не зверталися до СК «ГАРДІАН» з заявою на виплату страхового відшкодування. Крім того, [PERSON] не було надано всіх документів для розрахунку страхового відшкодування. Позовна заяви містить вимоги про здійснення відшкодування в повному розмірі 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку на користь позивачів. Але, до позовної заяви не долучено належних доказів, які свідчать про відсутність інших осіб, частка яких має бути врахована при визначенні розміру страхового відшкодування. Оскільки Закон 1961-IV встановлює граничний розмір страхового відшкодування, який має бути поділений серед всіх дітей, батьків та чоловіка загиблої рівними частинами, то задоволення вимог без встановлення повного переліку осіб, які мають право на отримання страхового відшкодування, призведе до порушення прав таких осіб. Оскільки [PERSON] не було повідомлено про наявність інших осіб, що мають право на виплату страхового відшкодування у СК «ГАРДІАН» виникли обґрунтовані сумніви, щодо наявності й інших осіб, що мають право на таке відшкодування. Повний перелік осіб, що мають право на отримання страхового відшкодування може містити витяг з Держаного реєстру актів цивільного стану, який би містив інформацію про дітей загиблої, її батьків (усиновлювачів), а також інформацію про перебування загиблої на момент смерті у шлюбі. Відповідач зазначає, що [PERSON] просить стягнути з СК «ГАРДІАН» витрати на поховання у розмірі 7 690,00 грн,, які нібито підтверджуються товарним чеком від 03.05.2022 року. На думку СК «ГАРДІАН», наданий товарний чек не відповідає вимогам встановленим, зокрема Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», тому не може бути прийнятий в якості доказу. На підставі викладеного СК «ГАРДІАН» посилається на те, що не порушувало прав та інтересів позивачів, а останніми не доведено протилежного, а тому просить відмовити у задоволені позовних вимог до СК «ГАРДІАН». Короткий зміст відзиву на позовну заяву: 13.12.2022 року до суду від відповідача [PERSON] поступив відзив на позовну заяву, в якому вказує, що заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи із наступного. Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу ВАЗ 2106, державний номерний знак [NUMBER] ), тобто [PERSON] , на момент скоєння ДТП застрахована в СК «Гардіан» на підставі полісу №АР/2159002 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 09.08.2021 року. Згідно із п. 4 даного Полісу, страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю складає 216 000,00 грн, тобто охоплює собою загальну вартість позову, яка складає 157 690,00 грн. Як випливає з позовної заяви, позивачі звернулися з відповідною заявою про відшкодування до «СК «Гардіан» 13.05.2022 року, тобто в межах строку передбаченого чинним законодавством. Згідно з судовою практикою, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом 1961-IV. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Таким чином, будучи особою, відповідальність якої застрахована на випадок дорожньо-транспортної пригоди, [PERSON] не є зобов`язаною особою у правовідносинах, що виникли в даному випадку, оскільки з моменту укладення полісу такий обов`язок лежить на страховику, в даному випадку СК «Гардіан» . В даному ж випадку заявлена сума спричиненої шкоди не перевищує страхову суму, яка зазначена в страховому полісі (216 000,00 грн). Покладення одночасно обов`язку зі сплати розміру моральної шкоди і на [PERSON] і на Страховика суперечить Закону 1961-IV, оскільки в даних правовідносинах Страховик несе відповідальність замість страхувальника та від його імені в межах суми страхового полісу. На підставі викладеного відповідач [PERSON] просить відмовити [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в задоволенні позовних вимог до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Стислий виклад позицій сторін: В судовому засіданні представник позивача - адвокат Рогів Т.Р. позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Зазначила, що відповідно до Закону 1961-IVфраншиза за умовами страхування в даному випадку не застосовується. Позивачами подані усі документи до СК «Гардіан» необхідні для виплати страхового відшкодування. На підтвердження матеріальної шкоди наданий товарний чек на суму 7690 грн, який містить всі необхідні реквізити і пов`язаний з обставиною смерті загиблої. А також позивачами надані документи про ступень спорідненості із померлою особою. Щодо заперечень відповідача [PERSON] зазначила, що ліміт виплати моральної шкоди встановлений законом і обмежується сумою 78000, а тому на відповідача покладається різниця між фактичним розміром моральної шкоди, яку позивачі оцінують в сумі 150 000 грн, і страховою виплатою. Просить суд задовольнити позов в повному обсязі. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. В судове засідання позивач [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, про час і місце слухання справи повідомлені вчасно та належним чином. При подачі позовної заяви [PERSON] та [PERSON] зазначили, позовні вимоги підтримали повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, просили постановити рішення, яким позов задовільнити. Представник відповідача СК «ГАРДІАН» в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі представника відповідача. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - адвокат Буряк Б.В. заперечував проти позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву, вважає, що позовні вимоги повинні бути задоволені СК «ГАРДІАН», оскільки заподіяна шкода повністю покриваються страховою сумою, зазначеною у договорі страхування. Відповідач [PERSON] підтримав думку свого представника. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25.10.2022 року по даній справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Фактичні обставини, встановлені судом: 25.02.2022 року близько 19:15 години на ділянці автодороги Н-09 «Мукачево - Львів» по вул. Івасюка у с. Гвізд Надвірнянської територіальної громади Івано - Франківської області сталася дорожньо - транспортна пригода, за якої відбувся наїзд автомобіля марки ВАЗ-21114, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] на пішохода [PERSON] . За наслідками отриманих від ДТП травм пішохід [PERSON] , [INFO] , загинула на місці пригоди. На момент смерті [PERSON] було 74 роки. За фактом вказаної події слідчим управлінням ГУНП в Івано-Франківській області 27.02.2022 р. внесені відомості до ЄРДР під № 12022090000000044. 29.07.2022 року слідчим винесена постанова про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України.(а.с. 23-24). Так, під час досудового розслідування встановлено, що в діях водія автомобіля [PERSON] відсутня об`єктивна сторона складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, оскільки проведеними слідчими діями встановлено, що дане ДТП сталося внаслідок необережних дій пішохода [PERSON] , яка будучи одягнута в одяг темного кольору, в темну пору доби не виділила себе, вийшла на проїзну частину дороги поза межами пішохідного переходу не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, чим порушила Правила дорожнього руху України, а саме пункти 1.3, 1.5, 4.4, 4.7, 4.14 а) і б). Тим самим [PERSON] поставила водія автомобіля [PERSON] в такі умови, коли останній був позбавлений можливості уникнути наїзду шляхом своєчасного застосування екстреного гальмуванню. З огляду на відсутність у діях водія [PERSON] порушень Правил дорожнього руху України, які б перебували у прямому причинному зв`язку з настанням ДТП та її наслідками, тому в його діях відсутній склад злочину, передбачений ст.286 КК України. Смерть [PERSON] 25 лютого 2022 року також підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.17). Цивільно - правова відповідальність водія автомобіля марки ВАЗ-21114, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] застрахована в СК «ГАРДІАН» згідно полісу №АР2159002, діючого на момент ДТП (а.с.18,41). Договір страхування укладений 09.08.2021 і діяв до 17.06.2022. Страхова сума на одного потерпілого становить: за шкоду заподіяну життю і здоров`ю 216 000 гривень, за шкоду заподіяну майну 130 000 гривень. Розмір франшизи 2600 гривень, яка згідно з пунктом 12.2 статті 12 Закону не застосовується. Померла [PERSON] приходилася для позивача [PERSON] дружиною, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 9), а для позивачів [PERSON] та [PERSON] матір`ю, що стверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с. 10-11). [PERSON] одружилася з [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 12,13). Відповідно до товарного чеку від 03.05.2022, виданого ФОП [PERSON] , продавець продав товари ритуального призначення і надав послуги з перевезення на загальну суму 7690,00 гривень (а.с.22). [PERSON] відповідно до статей 35,41 Закону 1961-IV звернулась до СК «ГАРДІАН» із заявою про отримання страхового відшкодування заподіяної шкоди в результаті ДТП від 13.05.2022, яка відповідно до поштових документів отримана страховою компанією 23.05.2022 (а.с.19-21). Дані обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди і факт наявності страхового випадку сторонами не заперечуються. Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права: У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права. Відповідно до частини першої, другої статті 1166 Цивільного Кодексу України (далі ЦК) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Частиною другою статті 22 ЦК збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Стаття 3 Конституції України проголошує, що людина, її життя і здоров"я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.23 ЦК особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із загибеллю близької людини. Згідно зі ст. 23 ЦК, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. За загальним правилом особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, тому поряд із компенсацією матеріальної шкоди позивач має право на компенсацію за заподіяну моральну шкоду. Під власне моральною шкодою маються на увазі душевні страждання, пов`язанні із заподіянням як фізичної, так і майнової шкоди, а також душевні страждання, не пов`язанні ні з тією, ні з іншою. Моральну шкоду, на відміну від майнової, не можна вимірювати у грошах, але це не означає, що вона не може бути компенсованою в будь-якій формі. Нічого дивного в тому немає, що людина, в котрої через чужу провину відібрали життєві радощі, задоволення, духовні блага, бажає компенсації грошима, які відкривають джерела людських задоволень. Можливою є, зокрема грошова компенсація, розмір якої визначений не за принципом еквівалентності, а виходячи з обставин конкретної справи, ступеня й характеру моральної шкоди, майнового стану потерпілих. Компенсацією за заподіяну моральну шкоду призначають для пом`якшення якоюсь мірою тяжких для потерпілих наслідків. Відшкодування - монетизація уявлення потерпілого про заподіяні йому збитки. Згідно зі ст. 1167 ЦК, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 1168 ЦК моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Згідно зі ст.1201 ЦК особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується. Також, відповідно до роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у пункті 4 його Постанови №4 від 01 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно з ч.1, 2, 5 ст.1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. За результатами аналізу встановлених обставин справи та вищенаведених правових норм можна дійти таких висновків. Аналіз положень ст.ст.1166, 1167, 1187 ЦК свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в т.ч. моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб`єктами, у спеціальний спосіб тощо). Статтями 1187, 1188 ЦК відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості суб`єктного складу відповідальних осіб (коли обов`язок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану у законі особу - власника джерела підвищеної небезпеки) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача. Так, ст.1187 ЦК встановлює особливого суб`єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки. Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК таким суб`єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Таким чином, закон містить указівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Враховуючи те, що в ході розгляду справи обставин непереборної сили або умислу потерпілого не встановлено, смерть [PERSON] наступила внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, позивачі є чоловіком і дітьми загиблої, а тому шкода заподіяна позивачам смертю близької людини підлягає відшкодуванню. Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, або володільцем джерела підвищеної небезпеки , а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.979 ЦК - за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути, майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, в тому числі, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності), що встановлено п.3 ч.1 ст.980 ЦК. Згідно зі ст. 6 Закону 1961-IVстраховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. У статті 22 Закону 1961-IV передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 23 цього Закону 1961-IV такою шкодою є шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до п. 27.1 ст.27 Закону 1961-IVстрахове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. У відповідності до п. 27.3 ст. 27 цього Закону 1961-IV страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Відповідно до п. 27.4. ст. 27 Закону 1961-IVстраховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Згідно зі п. 27.5 ст.27 Закону 1961-IVвідшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Відповідно до ст.35 Закону 1961-IVдля отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Законом передбачений строк на звернення тривалістю три роки з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого (п. 37.1.4. ст.37 Закону). За змістом Закону (статті 9, 22 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Відповідно до ст.1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Аналіз положень законодавства, що регулює страхування в Україні свідчить, що уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. З огляду на те, за фактом настання страхового випадку, особи, які мають право на отримання відшкодування (позивачі), звернулись до страхової компанії, у встановлений законом строк і надали відповідні документи на підтвердження вчинення дорожньо-транспортної пригоди, спорідненості із загиблою особою, на підтвердження смерті потерпілої і понесених витрат, в такому разі позивачі мають право, відповідно до норм страхового законодавства, на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої смертю потерпілої, а також витрат, пов`язаних із її похованням. Суд не бере до уваги доводи представника відповідача СК «ГАРДІАН» про те, що не всі позивачі звернулись до страхової компанію із заявою про отримання страхового відшкодування, а також про відсутність документів для розрахунку страхового відшкодування, зокрема, витягу з Державного реєстру актів цивільного стану, товарного чеку оформленого відповідно до вимога Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» як підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування. У Законі № 1961-IV прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору. Не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування. Тому у контексті вказаних обставин справи можна зробити висновок, що у Законі № 1961-IV не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду. У будь-якому разі строк звернення обмежується щодо стягнення майнової шкоди річним строком, а шкоди заподіяної здоров`ю або життю потерпілого трирічним строком, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Інших обмежень щодо порядку звернення із заявою про виплату страхового відшкодування норми Закону № 1961-IV не містять. Такі висновки суду відповідають правовій позиції, сформованої у постанові ВП ВС від 11.12.2019 в справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19) На переконання суду позивачами надані усі документи, необхідні для здійснення страхового відшкодування. На підтвердження спорідненості із загиблою особою позивачами надані свідоцтва про народження, свідоцтва про укладання шлюбу. Надання документів, про відсутність інших осіб, які мають право на отримання страхового відшкодування, положенням Закону № 1961-IV не встановлено. На підтвердження витрат на поховання потерпілого, наданий товарний чек, якій містить всі необхідні реквізити розрахункового документу, і пов`язаний із обставиною смерті потерпілої. Витрати на поховання за твердженням позивачів здійснені [PERSON] , доказів того, що витрати на поховання її матері здійснила інша особа матеріали справи не містять. За таких обставин, враховуючи те, що витрати на поховання в сумі 7690 гривень заявлені в межах ліміту, встановленого п. 27.4. ст. 27 Закону, і підтверджуються документально, такі витрати підлягають відшкодуванню СК «ГАРДІАН». Щодо визначення розміру моральної шкоди. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд керується положеннями ч.3 ст.23 ЦК, згідно з якою враховується характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також інші обставини, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування матеріальної шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілих. Відповідно до роз`яснень, наведених у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно з положеннями статті 1193 ЦК, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням кримінального правопорушення. Відповідач [PERSON] повідомив суд, що відповідно до пенсійного посвідчення (а.с.68) з 20.02.2013 року знаходиться на пенсії за віком. Розмір пенсії становить 2600 гривень. Вдовець, проживає один. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує вимоги розумності та справедливості, встановлені судом обставини, майновий і сімейний стан відповідача, глибину та тривалість моральних страждань позивачів, яких вони зазнали внаслідок смерті своє дружини та матері відповідно, характер та тривалість їх немайнових втрат, часу та зусиль, необхідних для відновлення душевного спокою та попереднього життєвого стану, зважаючи на невідворотність завданої шкоди. Суд також враховує, що смерть [PERSON] настала з її власної вини, внаслідок її грубої необережності, яка в ролі пішохода, будучи одягнута в одяг темного кольору, в темну пору доби не виділила себе, вийшла на проїзну частину дороги поза межами пішохідного переходу не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а отже однією з причин загибелі є грубе порушення померлою вимог Правил дорожнього руху України. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). За таких підстав суд дійшов висновку щодо стягнення на користь позивачів моральної шкоди у розмірі по 40 000 грн кожному позивачу і вважає, що такий розмір моральної шкоди при встановлених обставинах становитиме достатню справедливу сатисфакцію для позивачів. Як зазначено в п.27.3 ст.27 Закону № 1961-IV страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи в межах розміру 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Дорожньо-транспортна пригода відбулася 25.02.2022. На день настання страхового випадку розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі становив 6500 грн. (ст.8 Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік»). Таким чином, загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, у відповідності до п. 27.3 ст. 27 З Закону № 1961-IV, виходячи з 12 мінімальних заробітних становить 78000 гривень. Позивачі входять до кола осіб, що мають право на отримання страхової виплати на відшкодування моральної шкоди завданої смертю [PERSON] і частка виплати моральної шкоди від страховика для кожного з них становить по 26000 гривень (78000/3). Однак вказаний розмір не покриває весь обсяг завданої їм моральної шкоди за наслідками смерті [PERSON] . А тому, відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою покладається на відповідача [PERSON] на підставі ст.1194 ЦК та становить по 14000 гривень для кожного з позивачів (40000-26000). Щодо доводів представника відповідача - адвоката Бурака В.В. про відсутність підстав для стягнення шкоди з відповідача [PERSON] при наявності договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, суд, звертаючись до окремих положень Закону № 1961-IV, яким унормовано вирішення питань, пов`язаних з відшкодуванням шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, зазначає про таке. За загальним правилом, відповідно до пункту 9.4 статті 9 Закону № 1961-IV, страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Водночас, спеціальні норми Закону № 1961-IV обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності при відшкодуванні моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи у розмірі 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку (п. 27.3 ст. 27 цього Закону); За таких обставин, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Таким чином, наявні всі законні підстави для покладання на відповідача [PERSON] обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки смертю потерпілого, яка перевищує ліміт відповідальності страховика. Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п.2 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Висновки суду: Заслухавши пояснення учасників справи і дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з "Страхова компанія "Гардіан", [PERSON] слід задовольнити частково. Оскільки позивачі звільнені від сплати судового збору з відповідачів слід стягнути на користь держави 1276,90 гривень судового збору пропорційно задоволених позивних вимог: з СК "Гардіан" 856,90 гривень, з [PERSON] 420 гривень. На підставі ст.ст. 4, 22, 23,979, 980, 1166,1187 ЦК України, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та

Outcome: partial