Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом Братського районного споживчого товариства Миколаївської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним. В своєму позові позивач зазначає, що 25 грудня 2002 року між нею та Братським районним споживчим товариством Миколаївської області, в особі голови правління Соловйова Сергія Григоровича, який діяв на підставі Статуту і постанови правління № 38 від 03.10.2001 року, укладено договір купівлі- продажу магазину по [ADDRESS] . Договір в цей же день було зареєстровано універсальною товарною біржею "Ріко- Альянс" в журналі реєстрації біржових угод за № 3-152. Зобов`язання по цьому договору сторонами виконано в повному обсязі. Позивач сплатив оговорену суму 1200 грн., а відповідач віддав документи на магазин і ключі. В пункті 10 вище зазначеного договору купівлі-продажу вказано, що договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає, а це свідчить про те, що при купівлі-продажу будинку сторони не знали про необхідність нотаріального посвідчення такого договору. В даний час виникло питання реєстрації права власності на магазин в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Звернувшись у відповідні органи позивач дізналась, що вказаний договір купівлі-продажу не оформлений нотаріально, не являється документом, який посвідчує право власності на магазин, оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Однак, нотаріально посвідчити договір в нотаріальній конторі не мають можливості, так як відповідно до документів в БТІ власником є [PERSON] , а до нотаріуса потрібно подати правовстановлюючі документи на магазин, де власником повинен бути зазначений продавець - Братське РайСТ. Представник позивача до початку судового засідання звернулась із заявою, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила справу слухати без їх участі. Відповідач в судове засідання не з`явились, представник відповідача надав до суду заяву в якій просив слухати справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечували. Дослідивши надані докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. 25 грудня 2002 року між позивачем та Братським районним споживчим товариством Миколаївської області, в особі голови правління Соловйова Сергія Григоровича, який діяв на підставі Статуту і постанови правління № 38 від 03.20.2001 року, укладено договір купівлі- продажу магазину по [ADDRESS] . Договір в цей же день було зареєстровано універсальною товарною біржею "Ріко- Альянс" в журналі реєстрації біржових угод за № 3-152. (а.с. 8-10). Зобов`язання по договору позивачем було виконано в повному обсязі: він сплатив оговорену суму - 1200 грн. за купівлю вказаного майна, а продавець віддав документи на будівлю та ключі від нього. Право власності на вказаний магазин по [ADDRESS] зареєстровано в Вознесенському МБТІ 17 січня 2003 року, реєстраційний номер № 1 (а.с 10). На даний час постало питання щодо оформлення права власності нотаріально посвідчити договір в нотаріальній конторі не мають можливості, так як відповідно до документів в БТІ власником є [PERSON] , а до нотаріуса потрібно подати правовстановлюючі документи на магазин, де власником повинен бути зазначений продавець - Братське РайСТ. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Тому, оскільки цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року, а саме договір купівлі-продажу житлового будинку було укладено 31 січня 2000 року, тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 224 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р., який діяв на час укладення угоди), за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 1 ст. 227 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р.) передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Зобов`язання за договором купівлі-продажу магазину сторонами були виконанні. Проте, в порушення вищевказаних вимог оформлення обумовленого договору купівлі-продажу нерухомого майна в нотаріальному порядку не відбулося. Згідно з ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р.), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Враховуючи вище викладене, зважаючи на те, що сторони за договором домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується договором купівлі-продажу № 3-152 від 25 грудня 2002 року, укладеним на універсальній товарній біржі "Ріко-Альянс"; крім того, відбулося повне виконання договору, зазначене в даному конкретному випадку, виходячи з принципу розумності та справедливості, є підставою для визнання дійсним договору купівлі-продажу магазину. Судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved