Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Позовну заяву мотивовано тим, що вона перебувала із [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду розірвано. Від шлюбу мають спільну доньку, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Галицького районного суду Івано - Франківської області від 18.06.2018 року збільшено розмір аліментів, що стягуються зі [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] з 300,0 гривень до 1000,0 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] зазначає, що на сьогоднішній день збільшилися потреби для доньки та визначений рішенням суду розмір аліментів не забезпечує найнеобхідніших потреб дитини. З вересня 2022 року донька навчається у вищому навчальному закладі на денній формі навчання, за освітньою програмою психологія. Необхідно оплачувати вартість: навчання, проїзду до навчального закладу, проживання; купувати канцелярське приладдя, книги, одяг, взуття, засоби гігієни, продукти харчування, тощо. Аліментів, що стягуються за рішенням суду недостатньо для забезпечення належного рівня життя дитини. Відповідач може надавати належну матеріальну допомогу на утримання дитини, оскільки є працездатним, однак працює неофіційно. За ним зареєстровано рухоме і нерухоме майно. Ураховуючи викладене, [PERSON] просила суд: - змінити спосіб стягнення аліментів відповідно до рішення Галицького районного суду від 18.06.2018 та стягувати зі [PERSON] аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття; - стягнути з відповідача на іі користь 13000,0 гривень додаткових витрат (половину вартості навчання доньки за 2022-2023 навчальний рік); - стягувати з відповідача на її корист додаткові витрати на дитину, у розмірі 3000,0 гривень щомісячно, до досягнення донькою повноліття; - стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі 2000,0 гривень. Відповідач, інтереси якого представляє адвокат Дяків Д. І., заперечуючи проти задоволення позову, надав відзив та зазначив, що відповідач вчасно сплачує позивачу аліменти на утримання доньки [PERSON] , які були збільшенні за рішенням суду. На цей час у відповідача змінилось матеріальне становище, не у кращу сторону. Після розірвання шлюбу із позивачем, у нього створилась друга сім`я, є дружина та двоє неповнолітніх дітей, які перебувають на його утриманні. Відповідач не має постійного місця роботи, працює неофіційно, посезонно. Дружина відповідача також не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за дітьми. Квартира та земельні ділянки, про які зазначає позивач, [PERSON] були придбані ще у 2018 році. Крім цього, на цей час відповідач займається волонтерством та є студентом Коломийського політехнічного фахового коледжу Національного університету «Львівська політехніка». Також зазначив, що щодо стягнення додаткових витрат позивач не надала суду жодних переконливих доказів того, що донька потребує цих витрат, а навчання дитини у закладі освіти є звичайним здобуттям професійних навиків та компетентностей, а отже таке здобуття і витрати на нього не можуть бути віднесені до особливих обставин. Це є основні витрати, які батьки несуть на утримання дітей, виходячи зі своїх матеріальних можливостей, а тому вважає, що витрати, понесені позивачем на навчання доньки не викликані особливими обставинами, а відтак не є додатковими у розумінні ст. 185 СК України.\~ Вважає, що розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами, проте позивачем жодного доказу на підтвердження позовних вимог суду надано не було. Оскільки позивач не навела переконливих доказів того, що відповідач має можливість сплачувати доньці додаткові витрати, тому у позові необхідно відмовити. З огляду на відмову у задоволенні позову, просить відмовити і у стягненні з нього витрат на правову допомогу. 07.11.2022 судом направлявся запит щодо підтвердження місця реєстрації відповідача [PERSON] . Відповідь на запит до суду надійшла 09.11.2022, відповідно до якої [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 10.11.2022 провадження по справі відкрито, справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, та зазначила, що з огляду на своє право, просила змінити саме спосіб аліментів, що стягуються з відповідача на іі кори сть на утримання неповнолітньої доньки, ухваливши рішення про стягнення у частці. Підтвердила сплату нею коштів на навчання доньки у вищому навчальному закладі у ромірі 26000 грн, проте не змогла надати докази на підтвердження додаткових витрат, пов"язаних з проїздом до навчального закладу, орендую квартири, придбанням підручників та іншого канцелярського приладдя. Не заперечувала щодо сплати аліментів відповідачем на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн., і навіть у більшому розмірі, 1372 гривні. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення сторін по справі, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на таке. Фактичні обставини справи Батьками [PERSON] (після зміни прізвища та по батькові [PERSON] ), [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9,10). Сторони перебували у шлюбі, який рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 07.08.2009 року, розірвано (а.с.8). Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 18.06.2018 збільшено розмір аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивача на утримання доньки [PERSON] , з 300,0 гривень до 1000,0 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с.12). За довідкою № 350 від 28.10.22 року [PERSON] проживає з матір"ю [PERSON] (а.с.20). Відповідно до Договору про надання освітніх послуг Прикарпатським національним університетом імені Василя Стефаника № 641/06-13с від 15.09.2022 року [PERSON] навчається на 1 курсі за денною формою навчання за освітньою програмою "Психологія" строком до 26.06.2025 року ( а.с. 14). За Договором про надання платної освітньої послуги Прикарпатським національним університетом імені Василя Стефаника № 641/06-13с від 15.09.2022 року [PERSON] за здобуття вищої освіти [PERSON] за 2022-2023 навчальний рік сплачено 26000 грн. (а.с.13). За Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, [PERSON] є власником: - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 50,9 кв.м. за адресою: [ADDRESS] ; - трьохкімнатної квартири загальною площею 69,3 кв.м у [ADDRESS] ; - земельної ділянки площею 0,15 га (а.с.16-18). [PERSON] також є власником рухомого майна: транспортного засобу - MERCEDES-BENZ, 2000 року випуску (а.с. 19). Згідно довідці від 26.09.22 року [PERSON] зарахований на денну форму здобуття освіти у ВСП "Коломийський політехнічний фаховий коледж" Національного уеіверситету "Львівська політехніка" з 30.09.22 року (а.с. 52). [PERSON] має на утриманні двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ( а.с. 54,55 на звороті). Судом встановлено та не заперечується сторонами у судовому засіданні, що заборгованість по сплаті аліментів відсутня, аліменти сплачуються у розмірі 1372 грн. ( а.с. 57). Мотиви, з яких виходить суд, і норми застосованого права Згідно\~статті 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За змістом\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Щодо позовної вимоги про зміну способу стягнення аліментів Згідно зі статтею 48 Конституції України\~кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Розмір аліментів з урахуванням\~статті 48 Конституції України\~має забезпечувати такий достаток, який би забезпечив покриття поточних основоположних життєвих потреб. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 СК України). Суд враховує, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку із чим певним чином з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного. При розгляді цієї справи необхідно керуватись частиною 3\~статті 181 СК України, якою унормовано, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина 3\~статті 181 СК України\~в редакції Закону №2037-V-ІІІ від 17 травня 2017 року) . Право вибору способу стягнення аліментів, у твердій сумі або в частині від заробітку (доходу), Закон закріпив виключно за одержувачем аліментів, при цьому законом не встановлено підстав,\~\~за яких\~\~це право одержувача може бути обмежено. Суд, з урахуванням встановлених обставин справи та відповідно до вимог Закону, може лише визначати величину стягнення аліментів. У цій справі позивачем [PERSON] позов пред`явлено щодо зміни способу стягнення аліментів, а не збільшення розміру аліментів, що унормовано положеннями\~статті 192 СК України, згідно якій розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в цій частині. Щодо позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою\~статті 8 Закону України "Про охорону дитинства"\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із різновидів аліментних зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину (частина перша\~статті 185 СК України): той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається у цій статті. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення. У\~постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі N 6-1489цс17\~зроблено висновок, що\~СК України\~виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. У постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі N 183/1679/17 (провадження N 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі N 756/4947/17-ц (провадження N 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі N 521/16268/18 (провадження N 61-20458св19), від 08 грудня 2021 року у справі N 607/12170/20 (провадження N 61-17663св21) викладено правові висновки про те, що особливі обставини, яких стосується\~стаття 185 СК України, можуть бути зумовлені як негативними фактами (хворобами), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Виходячи із аналізу\~статті 185 СК України\~та встановлених обставин справи, суд вважає, що надання послуг із організації вступу до вищих навчальних закладів для здобуття професійної освіти, вступ до навчального закладу є тими особливими обставинами, щодо яких передбачено стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини, відповідно до положень\~статті 185 СК України. За частиною другою\~статті 185 СК України\~розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суд враховує особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення.\~\~Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані\~ витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене вище, суд вважає за необхідне задовольнити позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача 13000,0 гривень додаткових витрат (половину вартості навчання доньки за 2022-2023 навчальний рік у Прикарпатському \~національному \~університеті ), підтверджених відповідними доказами. Щодо позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання дитини з відповідача у розмірі 3000 грн. щомісячно, то суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення цієї вимоги, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на обґрунтування та підтвердження її. Окрім того, Главою 16 СК Украіни врегульовано обов"язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина та його виконання, що не позбавляє можливості позивача та особисто [PERSON] після досягнення повноліття ( [INFO] ) звернутися з відповідними вимогами. Щодо позовної вимоги про стягнення витрат на правову допомогу Згідно вимогам ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Крім цього, витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св 19). Також, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124 св 20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.\~ На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. З наданих до матеріалів справи вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються: свідоцтвом про право заняття адвокатською діяльністю, ордером про надання правової допомоги, розрахунковою квитанцією № 933795 від 01.11.2022 та попереднім орієнтовним розрахунком судових витрат про оплату 2000,00 грн за надання професійної правничої допомоги за складання позовної заяви, надання консультації та представництво інтересів у Галицьому районному суді, яке позивач здійснювала особисто. Отже суд вважає, що є всі правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на правову допомогу у зазначеному розмірі в 2000,0 гривень. Суд не приймає до уваги надані позивачем витяги із соціальних мереж на підтвердження трудової діяльності та отримання доходів [PERSON] та [PERSON] як таких, що є неналежними та недопуститими у розумінні доказів. Оскільки суд задовольняє позов [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів та стягнення з відповідача аліментів розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходів) але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, то за змістом положень ч. 3\~ст. 81 СК України\~стягнення аліментів у раніше визначеному розмірі 1000 грн щомісячно, з часу набрання рішенням законної сили припиняється. Позивач звільнена від сплати судового збору згідно\~з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VІ. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України суд стягує судовий збір з відповідача. Відповідно до Закону України «Про судовий збір на 2022 рік» за поданням позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За поданням позовної вимоги немайнового характеру, яка подана фізичною особою складає 992,40 гривень. Тобто, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір за дві позовні вимоги по 992,40 гривень кожна (за вимогу про зміну способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат (половину вартості навчання доньки за 2022-2023 навчальний рік). На підставі ст. ст. 141, 185 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial