Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить: визнати його батьком дитини [PERSON] , [INFO] ; зобов`язати Компаніївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) внести зміни до актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] № 77 складеного 26 жовтня 2022 року Компаніївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), виключивши відомості про батька [PERSON] та вказати батьком [PERSON] , [INFO] , громадянина України, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , змінити прізвище малолітньої дитини [PERSON] [INFO] з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Позовні вимоги мотивовані наступним. Позивач у період до червня 2022 року проживав в цивільному шлюбі з відповідачем [PERSON] . Зареєструвати народжену доньку на прізвище позивача в органах РАЦСу є неможливим через відмову відповідача з`являтися в призначений органами час для спільної реєстрації. Посилаючись на норми СК України, в тому числі на ч.3 ст. 128 СК України, згідно якої позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини, просить задовольнити позовні вимоги. На виконання вимог п. п.2, 3 ч.3 ст.265 ЦПК України суд зазначає, що заяви та клопотання за даною цивільною справою до суду не надходили. Ухвалою суду від 03.02.2023 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористалася. Позивач просив розглянути справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги. Відповідач надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала. Представник третьої особи Компаніївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), надала до суду заяву про розгляд справи у відсутність їх представника, проти задоволення позовних вимог, не заперечувала. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст.ст. 141, 150, 153, 155 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У відповідності до ч.3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. За змістом ст.121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно ч.1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. У відповідності до ч.1,2 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позивач, згідно паспорту громадянина України, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] .а.с.7-8. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , в графі батьки дитини значяться: батько- [PERSON] , мати - [PERSON] . (а.с.11). Відомості про батька дитини [PERSON] , [INFO] , зазначено відповідно до ст. 135 СК України, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с.28). Відповідачка, згідно паспорту громадянина України, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . а.с.11. Згідно матеріалів справи, судом встановлено, що між сторонами існували стосунки як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу до червня 2022, в жовтні 2022 року в сторін народилася донька [PERSON] , позивач бажає бути батьком дитини, займатися її вихованням, піклуватися та бути поруч. Оскільки з боку відповідача будь-яких заперечень щодо обставин, викладених в позовній заяві не надійшло, суд вважає, що тим самим відповідачка визнає спільне проживання з позивачем, народження дитини і те, що саме він є біологічним батьком дитини. Крім того, матеріали позовної заяви, на думку суду, свідчать й про те, що в подальшому позивач також бажає приймати участь у вихованні дитини, матеріально її забезпечувати. Визнання позивача батьком малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] відповідає інтересам останньої, негативних наслідків для дитини судом не встановлено. Згідно зі ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Ніяких моральних та правових обмежень будь-які діти не знають. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державними органами реєстрації актів цивільного стану в установленому законом порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім' я, набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Також, держави-учасниці гарантують рівноправність дітей (ст.2); неприпустимість будь-яких форм дискримінації (ст.2); пріоритет інтересів дитини при вирішенні будь-якого питання, що стосується дітей, так званий принцип якнайкращого забезпечення інтересів дитини (ст.3); принцип забезпечення захисту і турботи про благополуччя дитини (ст.5); невід`ємність і пріоритет права на життя (на держави покладається обов`язок забезпечити їх виживання і розвиток, ст. 6); право дитини висловлювати свою думку, викладати інформацію про свої проблеми (діти мають право бути почутими, ст. 12-15); принцип збереження індивідуальності дитини (ст. 8); неприпустимість катувань та інших жорстоких, нелюдських і принижуючих гідність видів поводження і покарання (ст.37 а); принцип відповідальності батьків за виховання і розвиток дитини (ст. 18). Рішення щодо визнання/встановлення батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Як встановлено ч.1 ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п.20 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року №52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (далі по тексту - Правила), що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про: визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п.2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Приймаючи до уваги вищевикладене, з врахуванням визнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі, суд вважає, що встановлені судом обставини і надані позивачем відомості свідчать про походження дитини [PERSON] , [INFO] , від позивача [PERSON] , тому позовні вимоги щодо визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження є законними та обґрунтованими, та є такими, що підлягають задоволенню. Зі згоди позивача судовий збір залишити по фактично понесеному. Враховуючи викладене та

Outcome: approved