Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-21 00:00:00

11.02.2022 року до суду звернувся адвокат скоробагатько В.Ю. в інтересах [PERSON] з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КІФ» про захист прав споживачів. В обґрунтування позову зазначено, що в період часу з 18.06.2021 року по 19.06.2021 року шляхом шахрайських дій, невідомими особами оформлені онлайн договори позики (кредитні договори) на [PERSON] внаслідок перепуску sim-карти оператора Київстар з позивача номером телефону [NUMBER] у ТОВ «ФК «КІФ». 19.06.2021 позивач в усній формі та за своєї особистої фізичної присутності звернувся до мережі ПрАТ «Київстар» з приводу того, що не працював його мобільний телефон і співробітники ПрАТ «Київстар» повідомили позивачу, що його sim-карта напередодні була пере випущена і притягнута до паспорту позивача. З липня місяця 2021 року на телефон позивача стали надходити SМS-повідомлення про сплату заборгованості по кредитам та телефонні дзвінки від відповідача по справі про заборгованості за отримані грошові кошти у позику. В липні 2021 року позивач звернувся до органів поліції з заявою, щодо вчинення відносно позивача шахрайських дій і 06.08.2021 року за вищевикладеним фактом внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12021046730000477 за ч. 1 ст. 190 КК України, досудове розслідування триває. Позивач особисто не вчиняв будь-яких дій, направлених на укладення кредитного договору, тому просить визнати його недійсним; зобов`язати відповідача скасувати та списати в повному обсязі згідно бухгалтерського обліку заборгованість позивача перед ним, вилучити з кредитної історії на ім`я [PERSON] інформацію про кредитний договір №7874460 від 19.06.2021р., яка розміщена на сайті ТОВ «Українське бюро кредитних історій»; стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн. Ухвалою суду від 16.02.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 23.012.023 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити з підстав, зазначених в позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, у встановлений судом строк без поважних причин, відзив не надав. За таких обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 19.06.2021 року укладено кредитний договір №7874460, в якому сторонами зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КІФ» та [PERSON] . Позика надана позичальнику за допомогою вебсайту Позикодавця, здійснена його ідентифікація та використано Електронний підпис одноразовим ідентифікатором. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором отриманий Позичальником за допомогою СМС-коду, надісланого на телефон, зазначений у договорі - [NUMBER] . Даний телефонний номер обслуговувався в мережі ПрАТ «Київстар» відповідно до публічного договору, телекомунікаційні послуги за яким надавались знеоособлено (анонімно) і ПрАТ «Київстар», як оператору, не відомо, хто саме користувався зазначеним телефонним номером у період часу з 18.06.2021 по 19.06.2021. Зі слів позивача, він є користувачем даного телефонного номера, але 19.06.2021 приблизно у період часу з 03-00 год. невідомою особою було здійснено блокування цього мобільного номера і він відновив свою SIM-карту 19.06.2021, перейшовши на умови обслуговування даного номера за контрактом для забезпечення подальшої безпеки від шахрайських дій. Грошові кошти в сумі 3000,00 грн. перераховані 19.06.2021 о 03:37:52 на номер банківської карти [NUMBER] без визначення особи, якій вона належить, банк-емітент AKTSENT BANK. 30.07.2021 року [PERSON] звернувся до ВП №3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області з письмовою заявою про вчинення злочину щодо оформлення на його ім`я за допомогою шахрайських дій кредитних договорів, про що 06.08.2021 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12021046730000477, розпочато досудове розслідування. Зміст спірних правовідносин витікає із факту підписання договору іншою особою, ніж сторона договору - відсутності волевиявлення особи на його укладення. Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, тобто до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. Підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). Підроблення підпису однієї із сторін означає, що сторони згоди з будь-яких умов договору не досягали. Статтею 3 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що сфера дії закону поширюється на відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит. Статтею 14 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. При вирішенні даної справи судом також враховується Постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц, відповідно до якої до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. У випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, суд вважає встановленим, що кредитний договір №7874460 від 19.06.2021 позивачем не підписувався та не укладався. Отже, спірний договір слід вважати неукладеним. За таких обставин, спосіб захисту порушеного права обраний позивачем (визнання правочину недійсним відповідно до п.2 ч.2 ст. 16 ЦК України) не може бути застосовано до правочину, який фактично не відбувся. Питання про припинення такого зобов`язання вирішенню також не підлягає. При цьому, посилання позивача на те, що відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» він вважає порушеними свої права як споживача фінансових послуг не є слушним, оскільки положення зазначеного закону не поширюється на договори кредиту, які фактично не були укладені. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не є обґрунтованими, в розумінні норм пункту 2 частини 2 статті 16 ЦК України, отже задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Відповідно доположень п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Приймаючи до уваги, що позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог, витрати на правничу допомогу, понесені позивачем, відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed