Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

До суду із даним позовом звернувся позивач. Свої вимоги обґрунтував тим, що він є правонаступником ВАТ «Універсал Банк». Відповідно до умов кредитного договору №102-2008-2143 від 02.07.2008 року [PERSON] отримав у ВАТ «Універсал Банк» кредит в сумі 64\~000 доларів США строком до 01.08.2028 року зі сплатою 14,95 % річних за користування кредитом. З 26.08.2008 року відповідно до п. 5.1 Кредитного договору процентна ставка становила 8, 20 % річних, з 01.12.2010 року - 16, 30 %, з 01.05.2011 року - 6,22 % річних і з 01.05.2012 року - 16, 83 % річних. Для забезпечення виконання договірних зобов`язань між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки №102-2008-2143-Р/1 від 02.07.2008 року. Відповідно до п.1.4 цього договору відповідальність Поручителя і Боржника є солідарною. Для забезпечення виконання договірних зобов`язань між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №102-2008-2143-Р від 02.07.2008 року. Відповідно до п.1.4 відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Банк виконав свої зобов`язання у повному обсязі, а саме - в порядку передбаченому договором а саме надав відповідачу кредитні кошти, в сумі 64 000, 00 доларів США. Однак, станом на 27.12.2012 року заборгованість відповідача по кредиту та несплачених відсотках складає 72 540, 46 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ (7,993 за один долар) на дату виконання розрахунку становить 579 815, 90 гривень. В зв`язку з цим, просить суд стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вищезазначену заборгованість. Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21.20.2013 року позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28.09.2020 року заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21.10.2013 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості скасовано, цивільну справу призначено до судового розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 11 годину 00 хвилин 06 листопада 2020 року. 13.10.2020 року [PERSON] подала до суду зустрічний позов до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа [PERSON] про визнання договору поруки недійсним. Свої вимоги обґрунтувала тим, що договір поруки №102-2008-2143-Р/1 від 02.07.2008 року вона не підписувала, а тому просить суд визнати цей договір недійсним. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06.12.2022 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 11 год. 30 хв. 17.01.2023 року. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07.03.2023 року провадження по цивільній справі за позовом акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом [PERSON] до акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа [PERSON] про визнання договору поруки недійсним закрити в частині позовних вимог акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В судовому засіданні представник позивача первісний позов підтримав в повному обсязі з підстав зазначених в ньому, просив суд його задовольнити. В задоволенні зустрічного позову просив суд відмовити з підстав його необґрунтованості. Представник позивача за зустрічним позовом первісний позов не визнав, пославшись на те, що його довіритель договір поруки не підписувала. Зустрічний позов підтримав в повному обсязі з підстав зазначених в ньому. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні первісний позов визнав в частині стягнення з нього суми боргу зазначеного позивачем в прохальній частині позовної заяви. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 02.07.2008 року між ВАТ "Універсал Банк" правонаступником якого є ПАТ "Універсал Банк" та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 102-2008-243. Відповідно до умов кредитного договору ВАТ "Універсал Банк" зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 64000 доларів США, з процентною ставкою за користування кредитом 14,95%, з датою остаточного повернення кредиту 01.07.2028р (т.1 а. с. 6-11,21). З метою забезпечення вищевказаних договірних грошових зобов`язань 02.07.2008 року між ВАТ "Універсал Банк" та [PERSON] укладено Договір поруки № 102-2008-2143-Р, за умовами якого [PERSON] поручилася перед банком за належне та своєчасне виконання [PERSON] кредитного договору № 102-2008-243 (т.1 а.с.35-37). Також, 02.07.2008 року між ВАТ "Універсал Банк" та [PERSON] укладено Договір поруки № 102-2008-2143-Р/1, за умовами якого [PERSON] поручилася перед банком за належне та своєчасне виконання [PERSON] кредитного договору № 102-2008-243 (т.1 а.с.38-40). Банк свої зобов`язання виконав надавши позичальнику грошові кошти в розмірі 64 000 доларів США, про що свідчать виписка по рахунку № [NUMBER] відкритого на ім`я [PERSON] та заявою на видачу готівки №102в501081840006 (т.1 а.с.43,44). Згідно висновку експерта №СЕ-19/111-21/44162-ПЧ від 12.11.2021 року Київського НДЕКЦ підписи від Імені [PERSON] ,які розташовані в графі «Поручитель» наданого оригіналу договору поруки №102-2008-2143-Р/1 від 02.07.2008-виконані не [PERSON] , а іншою особою з наслідуванням її підпису (т.2 с.6-11). За змістом\~статті 11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно із частиною першою\~статті 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Частиною третьою\~статті 203 ЦК України\~передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої\~статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Як у частині першій\~статті 215 ЦК України, так і у\~статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. За частиною першою\~статті 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. \~Стаття 207 ЦК України\~встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Згідно із частиною першою\~статті 627 ЦК України\~і відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша\~статті 638 ЦК України). \~ \~ \~ \~ \~ Велика\~Палата Верховного\~Суду у\~постанові від\~16\~червня 2020\~року у\~справі N 145/2047/16-ц зазначила, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено) не підлягає визнанню недійсним. За змістом статей\~15\~і\~16 ЦК України\~кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини другої\~статті 16 цього Кодексу\~способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Разом із цим суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної в позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі N 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі N 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі N 569/17272/15-ц. Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що вибраний [PERSON] спосіб захисту порушеного права, а саме визнання недійсним договору поруки не є ефективним у спірних правовідносинах. На думку суду, ефективним способом захисту порушеного права [PERSON] є визнання такого договору неукладеним. Незастосування його судом призведе до безпідставного стягнення з неї грошових коштів на користь ПАТ «Універсал Банк» по договору поруки, який вона не підписувала, що є неприпустимим. З огляду на це, зустрічний позов [PERSON] до акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа [PERSON] про визнання договору поруки недійсним слід задовольнити частково та визнати договір поруки №102-2008-2143-Р/1 від 02.07.2008 року, що укладений між [PERSON] та публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» неукладеним. У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Встановлено, що відповідач [PERSON] неналежним чином виконував грошові зобов`язання, тому у нього виникла заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 72540,46 доларів США. Вказана обставина підтверджується письмовим розрахунком заборгованості станом на 27.12.2012 року (т.1 а.с.41-43). В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач [PERSON] добровільно сплатив заборгованість за кредитним договором в повному обсязі. Тому суд вважає, що з [PERSON] на користь АТ «Універсал Банк» належить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 72540,46 доларів США, оскільки провадження в вищезазначеній справі в частині позовних вимог акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості закрито, а договір поруки №102-2008-2143-Р/1 від 02.07.2008 року, що укладений між [PERSON] та публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» судом визнано неукладеним. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжного доручення від 21.01.2013 року вбачається, що при пред`явленні позову ПАТ «Універсал Банк» сплатив судовий збір у розмірі 3441 гривень(т.1 а.с.1). На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України. з [PERSON] на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 3441 гривень. З квитанції від 13.10.2020 №0.0.1867441468.1 року вбачається, що при пред`явленні позову [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 840,8 гривень(т.2 а.с.177). На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з ПАТ «Універсал Банк» на користь [PERSON] слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 840,8 гривень.

Outcome: partial