Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

25 листопада 2022 року [PERSON] , від імені якого діє адвокат Шлянта Надія Романівна, звернувся в суд з позовом до [PERSON] , третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради у якому просив: -позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; -встановити опіку на позбавленим батьківського піклування [PERSON] , [INFO] ; -призначити [PERSON] опікуном над малолітнім [PERSON] , [INFO] . В обгрунтування вимог зіслалась на те, що [PERSON] (надалі - позивач) є рідним братом [PERSON] , у якої [INFO] народився син - [PERSON] , [INFO] . Запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень було здійснено за дівочим прізвищем матері дитини, а ім`я та по батькові за її вказівкою, згідно п.1 ст.135 Сімейного кодексу України. 31 жовтня 2018 року сестра позивача [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] (надалі - відповідач) у Галицькому районному у місті Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Цього ж дня, 31 жовтня 2018 року [PERSON] подав заяву про визнання батьківства, в порядку, встановленому ст.126 Сімейного кодексу України, у зв`язку з чим Галицьким районним у м.Львові відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області внесено зміни до відомостей актового запису про народження дитини та батька дитини, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень №00024104692 від 01.10.2019 року. Зокрема, прізвище дитини змінено на [PERSON] , по батькові - на [PERSON] . В результаті цього, 31 жовтня 2018 року повторно отримано свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] . Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 13 лютого 2020 року у справі №464/5472/19, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. 02 квітня 2021 року [PERSON] уклала контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України строком на 3 (три) роки. З моменту укладення контракту, та відповідно - проходження військової служби, дитина [PERSON] проживає з позивачем та його дружиною [PERSON] . [INFO] , сестра позивача та мати дитини, [PERSON] загинула від численних осколкових поранень тіла внаслідок вибуху, при виконанні бойових завдань, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 16 вересня 2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) а також лікарським свідоцтвом про смерть №3469, виданим 13 вересня 2022 року. Дитина, як за півтори року до смерті своєї матері, так і після цього проживає з позивачем та його дружиною за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідним Актом, складеним 03 жовтня 2022 року ОСББ «Хвильового 36». Про батька дитини - [PERSON] жодних відомостей немає. Ще задовго до розірвання їх з матір`ю малолітнього [PERSON] шлюбу, він не спілкувався з дитиною, не опікувався нею, жодним чином не цікавився їх життям. Ще в період перебування в шлюбних відносинах між сестрою позивача та її колишнім чоловіком [PERSON] часто виникали конфлікти, сварки, та навіть бійки. За фактом одного з таких інцидентів, 16 липня 2019 року до ЄРДР внесено відомості про кримінальне провадження за №12019140070001811 відносно [PERSON] за ч.1 ст.125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження). В результаті примирення, ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 20.08.2019 року у справі №464/3828/19 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення на підставі ст.46 КК України. Батько дитини жодним чином не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя. Жодного разу батько не відвідував садок, не був присутній на святкових та урочистих заходах свого сина, не цікавився його досягненнями, не вітав з днем народження. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, батьки зобов`язані турбуватися про здоров`я дитини, її фізичний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст.164 Сімейного кодексу України, один з батьків може бути позбавлений батьківських прав, якщо буде встановлено, що він ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Таким чином, [PERSON] свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками відносно дитини, а його поведінка є винною, оскільки він достеменно знає про свій батьківський обов`язок піклуватися про дитину, проте не виконує такий протягом тривалого часу, що в свою чергу вказує на ухилення від виконання батьківських обов`язків та наявність підстав для позбавлення його батьківських прав. Поведінка [PERSON] свідчить про його небажання займатися вихованням дитини, нехтування покладених на нього, як батька обов`язків. Всі обов`язки щодо виховання дитини здійснювала мати дитини та сім`я позивача. На підставі викладеного, просить позов задовольнити. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 листопада 2022 року справу передану для розгляду судді Шевченківського районного суду м.Львова Кавацюку В.І. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Львова від 28 листопада 2022 року зазначену вище позовну заяву прийнято до розгляду та ухвалено проводити розгляд в порядку загального позовного провадження. У встановлений ухвалою строк відповідачем відзиву на позовну заяву до суду не подано. Ухвалою підготовчого судового засідання від 24 січня 2023 року за заявою представника позивача [PERSON] - адвоката Шлянти Н.Р. позовну заяву в частині позовних вимог про встановлення опіки над позбавленим батьківського піклування [PERSON] , [INFO] та призначення [PERSON] опікуном над малолітнім [PERSON] , [INFO] - залишено без розгляду з підстави, передбаченої п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК України. Цією ж ухвалою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання, яке було призначено на 13 березня 2023 року о 09.45 год. позивач та його представник Шлянта Н.Р. не з`явились, та адвокат Шлянта Н.Р. подала заяву про розгляд справи у її та позивача відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судові засідання жодного разу не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому порядку. Представник Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради Миргород В.В. в судове засідання не з`явився, подав на адресу суду клопотання, у якому просив розглядати справу у його відсутності та при ухваленні рішення просив врахувати висновок органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 10 січня 2023 року №260001-вих-3203 та ухвалити рішення в інтересах дитини. У відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних в ній доказів. У відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання 13 березня 2023 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до положень, викладених у ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У ст. 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є рідним братом [PERSON] , у якої [INFO] народився син - [PERSON] , [INFO] . Запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень було здійснено за дівочим прізвищем матері дитини, а ім`я та по батькові за її вказівкою, згідно п.1 ст.135 Сімейного кодексу України. 31 жовтня 2018 року сестра позивача [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] у Галицькому районному у місті Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Цього ж дня, 31 жовтня 2018 року [PERSON] подав заяву про визнання батьківства, в порядку, встановленому ст.126 Сімейного кодексу України, у зв`язку з чим Галицьким районним у м.Львові відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області внесено зміни до відомостей актового запису про народження дитини та батька дитини, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень №00024104692 від 01.10.2019 року. Зокрема, прізвище дитини змінено на [PERSON] , по батькові - на [PERSON] . В результаті цього, 31 жовтня 2018 року повторно отримано свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] . Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 13 лютого 2020 року у справі №464/5472/19 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. 02 квітня 2021 року [PERSON] уклала контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України строком на 3 (три) роки. З моменту укладення контракту, та відповідно - проходження військової служби, дитина [PERSON] проживає з позивачем та його дружиною [PERSON] . [INFO] , сестра позивача та мати дитини, [PERSON] загинула від численних осколкових поранень тіла внаслідок вибуху, при виконанні бойових завдань, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 16 вересня 2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) а також Лікарським свідоцтвом про смерть №3469, виданим 13 вересня 2022 року. З позовної заяви вбачається, що дитина, як за півтори року до смерті своєї матері, так і після цього проживає з позивачем та його дружиною за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідним Актом, складеним 03 жовтня 2022 року ОСББ «Хвильового 36». Крім цього, з позовної заяви вбачається, що про батька дитини - [PERSON] жодних відомостей немає. Ще задовго до розірвання з матір`ю малолітнього [PERSON] шлюбу, він не спілкувався з дитиною, не опікувався нею, жодним чином не цікавився їх життям. Ще в період перебування в шлюбних відносинах між сестрою позивача та її колишнім чоловіком [PERSON] у них часто виникали конфлікти, сварки, та навіть бійки. За фактом одного з таких інцидентів, 16 липня 2019 року до ЄРДР внесено відомості про кримінальне провадження за №12019140070001811 відносно [PERSON] за ч.1 ст.125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження). В результаті примирення, ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 20.08.2019 року у справі №464/3828/19 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення на підставі ст.46 КК України. Відповідач жодним чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя. Жодного разу він не відвідував садок, не був присутній на святкових та урочистих заходах свого сина, не цікавився його досягненнями, не вітав з днем народження. З долученого до справи висновку органу опіки і піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 10 січня 2023 року №260001-вих-3203, вбачається, що Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, яка орган опіки, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ст. 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, а також зобов`язані поважати дитину. Згідно ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Положеннями п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо, зокрема, вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. За змістом ст. 165 цього Кодексу право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставним та таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved