Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-09 00:00:00

В жовтні 2022 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати зареєстрований 10.02.2001 р. з відповідачем [PERSON] шлюб, в якому вони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що сімейне життя між ними не склалось через відсутність спільних інтересів, різні погляди на життя, втрати почуття любові один до одного, в результаті вони припинили шлюбні відносини, спільно господарства не ведуть та спільного бюджету не мають, внаслідок чого їх сім`я розпалася остаточно. Ухвалою від 18.11.2022 р. вищевказаний позов був залишений без руху з наданням строку для усунення недоліків, а саме: сплатити судовий збір. Провадження у справі відкрито ухвалою від 06.01.2023 р. (після усунення недоліків) з призначенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у справі. Позивач та/або його представник в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог закону, 06.03.2023 р. через канцелярію суду від представника позивача - адвоката Крушинської А.А. засобами поштового зв`язку надійшла заява про розгляд справи без участі позивача, в якій зазначено про те, що сторона позивача категорично заперечує проти надання строку на примирення, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи у встановленому законом порядку повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, електронною поштою 02.03.2023 р. через канцелярію суду надійшла заява [PERSON] , в якій остання не заперечує проти розірвання шлюбу та просить розглянути справу без її участі, строк на примирення просить не надавати. Враховуючи подані обома сторонами у справі клопотання про розгляд справи за їх відсутності, на підставі ст.211 ч.3 ЦПК України суд розглядає справу без учасників справи на підставі наявних у справі матеріалів. Суд, встановивши обставини справи на перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10 лютого 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 70, що підтверджено оригіналом свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 10.02.2001 р., що міститься в матеріалах справи. Від даного шлюбу сторони мають дитину - неповнолітню (на час розгляду справи) дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13.09.2005 р. Відділом РАЦС Шевченківського РУЮ у м.Києві. Шлюбні відносини між сторонами припинені через відсутність взаєморозуміння та втрату почуття любові один до одного. Спору про поділ майна подружжя та місце проживання дитини на час розгляду справи між сторонами немає. Відповідно до ст.1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. В силу положень ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Приписами ч. 1 ст. 24 СК України встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом положень частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України). За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст.111 ч.1 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Надання сторонам строку на примирення суд вважає недоцільним, оскільки сторони вже певний час припинили шлюбні відносини, обидві сторони бажають розірвання шлюбу та заперечують проти надання такого строку. Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст.115 СК України визначено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили підлягає направленню до Подільського РВ ДРАЦС у м.Києві як органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем знаходження суду для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі викладеного,

Outcome: approved