Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-09 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 26.08.2021 р. Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про що складено актовий запис № 2060. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.08.2021 р. між сторонами був укладений шлюб, який зареєстровано Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про що складено актовий запис № 2060. Позивач посилається на те, що одруження сторін виявилось невдалим, через відсутність взаєморозуміння та наявності різних поглядів на життя, різних життєвих прагнень. З лютого 2022 року вони з відповідачкою хоч і проживали в одній квартирі, але спільного господарства не вели, шлюбних відносин не підтримували, між ними втрачено почуття шлюбові. Позивач зазначає, що з серпня 2022 року сторони спільно не проживають, відносин не підтримують і рішення про розірвання шлюбу є виваженим та таким, що відповідає його інтересам. Оскільки примирення між сторонами неможливе, позивач просить шлюб розірвати. 07.02.2023 р. на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва було відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач не скористалась своїм правом на подання відзиву. Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до положень ст.ст. 274-279 ЦПК України, на підставі наданих доказів, без виклику сторін, за відсутності заперечень про розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який зареєстрований 26.08.2021 р. Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про що складено актовий запис № 2060. Від даного шлюбу сторони не мають спільних дітей. Частиною 2 ст.104 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Як визначено у ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явленим одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільне господарство та не пов`язані спільним побутом, мешкають окремо з серпня 2022 року. Подальше існування сім`ї є неможливим, оскільки між сторонами відсутнє почуття любові, взаєморозуміння, відсутнє бажання для відновлення шлюбних стосунків і подальшого існування сім`ї. Шлюб існує формально. Обставин, які б вказували на бажання сторін примиритися, відновити сумісний побут, піклуватися одне про одного, проживати разом, вести спільне господарство, судом не встановлено. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. В силу положень ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки подальше існування сім`ї є неможливим в зв`язку з відсутністю бажання сторін на відновлення шлюбних стосунків, втратою почуттів та відсутністю взаєморозуміння. Сім`я існує формально, а отже шлюб може бути розірваний. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved