Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог: орган опіки та піклування Вилоцької селищної ради про визначення місця проживання дітей. \~ Позовні вимоги мотивовані тим, що із відповідачкою по справі [PERSON] , позивач уклав шлюб 21.10.2020 року, про що у виконавчому комітеті Матіївської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, складено відповідний актовий запис\~ за\~ № 89. За час спільного проживання у сторін\~ народилася двоє дітей-донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . На протязі останнього часу сімейне життя між сторонами поступово\~ погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з сторін має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Проживати разом із відповідачкою однією сім`єю у позивача не має бажання. Відповідачка\~ [PERSON] не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у позивача та у сім`ї, вона не здатна підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідачка [PERSON] , залишила позивача разом із дітьми, та пішла проживати до своєї матері в [ADDRESS] . Зважаючи на те, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому\~ слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується\~ на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Разом з тим, в силу ст.110 СК України, наразі позивач законодавчо обмежений у праві на звернення до суду із позовом про розірвання шлюбу із відповідачкою [PERSON] . Майновий спір між сторонами буде вирішуватися в окремому порядку. На даний час сторони проживають окремо. Мати дітей відповідачка [PERSON] \~ самоусунулась від виховання та утримання своїх дітей, їхнім життям не цікавиться, зв`язків з дітьми не підтримує. Позивач являється єдиним піклувальником дітей, здійснює за ними постійний догляд, якого вони потребують, самостійно здійснює їх утримання та виховання.\~ Фактично позивач є одиноким батьком, що самостійно виховує дітей. На даний час у сторін виникло питання пов`язане із подальшим визначенням місцем проживання їх спільних дітей, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із відповідним позовом. Ухвалою від\~ 21.12.2022\~ року відкрито загальне позовне провадження у даній справі, призначено підготовче судове засідання. Позивач та відповідач в судове засідання не прибули, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, однак надали через канцелярію суду заяви, в яких просять справу розглянути в їх відсутність, при цьому позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, відповідач [PERSON] заявлені до неї позовні вимоги визнала повністю. Представник третьої особи без самостійних вимог органу опіки та піклування Вилоцької селищної ради, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та про те, що не заперечує проти задоволення заявленого позову, крім того просив суд при прийнятті рішення врахувати Висновок органу опіки та піклування\~ за №16-02/128 від 01.02.2023 року, з якого вбачається, що визначення місця проживання спільних дітей сторін з позивачем, буде відповідати інтересам дітей. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і захищає права, свободи та інтереси осіб у спосіб, визначений законами України. Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем склалися сімейні правовідносини щодо визначення місця проживання дитини, які врегульовані Сімейним кодексом України. Під час судового слідства встановлено, що дійсно\~ між позивачем [PERSON] та\~ відповідачкою [PERSON] 21.10.2020 року, було укладено шлюб про що у виконавчому комітеті Матіївської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, складено відповідний актовий запис\~ за\~ № 8 (а.с.13). За час спільного проживання у сторін\~ народилася двоє дітей-донька [PERSON] , [INFO] (а.с.14) та син [PERSON] , [INFO] (а.с.17). Позивач являється єдиним піклувальником своїх дітей, здійснює за ними постійний догляд, якого вони потребують, самостійно здійснює їх утримання та виховання.\~ Фактично позивач є одиноким батьком, що самостійно виховує своїх малолітніх дітей-доньку\~ [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Відповідачка [PERSON] самоусунулась від виховання та утримання своїх дітей, їх життям не цікавиться, зв`язків з дітьми не підтримує. На даний час у сторін виникло питання пов`язане із подальшим місцем проживання їх спільних дітей. \~ Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. У ст. 13 ЦПК України вказано, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно з ч.2 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. У випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.161 СК України). Згідно з положенням ст.8 ЗУ Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини. Згідно ст.150 СК України, обовязками батьків є піклування про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. Відповідно до ч 2, 8, 9, 10 ст.7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради від 27.02.91, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. У п.1 ст.9 конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї або коли батьки проживають роздільно й необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, виконують їх державні чи приватні установи, що займаються питаннями соціального забезпечення, суди, адміністративні чи законодавчі органи, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч.1 ст.3 конвенції). Відповідно до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.\\ Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні й має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст.142 СК), у тому числі й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» зазначено, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Європейський суд з прав людини 11.07.2017 року у справі «М.С. проти України» виніс рішення де визначив «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати 2 аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків випливає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток і належне виховання, у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків, за вирішенням питання про визначення місця проживання дитини. Відповідно до ч. 1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Місце проживання малолітньої дитини з одним з батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. У разі зміни обставин у відносинах сторін спору, в першу чергу, відносин між батьками, а також встановлення можливості їхнього спільного спілкування та проведення часу з дітьми, визначене у цій справі місце проживання дітей може бути змінено як за згодою батьків, так і в судовому порядку. Крім того, суд звертає увагу обох сторін на те, що для гармонійного та повноцінного розвитку дітей участь обох батьків у вихованні дітей є важливою, та, останніми, як батьками дітей, в свою чергу, слід налагодити відносини між собою з метою досягнення належного спільного виховання дітей. При прийнятті рішення судом також враховано Висновок органу опіки та піклування\~ Вилоцької селищної ради Закарпатської області за №16-02/128 від 01.02.2023 року, з якого вбачається, що визначення місця проживання малолітніх дітей доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] із їх батьком -позивачем [PERSON] , буде відповідати інтересам\~ дітей. Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог\~ та визначення місця проживання дітей, а саме доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] із її батьком [PERSON] .

Outcome: approved