Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-02 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з вищевказаним позовом посилачись на наступні обставини. Він має у власності наступне нерухоме майно: 7/17 часток у праві спільної часткової власності на двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зазначене майно ним було придбано на підставі акту про проведення електронних торгів, затвердженого Жовтоводським міським відділом державної виконавчої служби Південно Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) 29.10.2020 із подальшою видачею 23.11.2020 року йому свідоцтва приватним нотаріусом Нікопольського МНО Іопель С.О., про право приватної власності на зазначене майно із внесенням відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4557412116. Колишнім власником зазначеного майна 7/17 часток у праві спільної часткової власності на двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , [INFO] . Крім того, йому стало відомо із довільних джерел, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником іншої частини (10/17) двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , [INFO] . На сьогоднішній день в цій квартирі зареєстрованим значиться [PERSON] , [INFO] , при цьому місцезнаходження останнього позивачу невідомо, його особистих речей в квартирі немає, він не є його родичем чи знайомим, а також він не сплачує комунальні платежі. Зазначає, що реєстрація місця проживання відповідача у вказаному приміщенні житлового будинку створює для нього перешкоди у вільному користуванні майном, отриманні житлових соціальних пільг, оскільки в їх розрахунку визначається сукупний дохід та кількість усіх зареєстрованих осіб за вказаною адресою, реалізації своїх прав на розпорядження зазначеним майном. Протягом півроку позивач не може вільно розпоряджатись своїм майном, що становить для нього незручності та перешкоди, які потребують вирішення. А тому просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти з реєстрації місця проживання: [ADDRESS] та стягнути сплачений за позовну заяву судовий збір. Ухвалою про відкриття провадження від 26.10.2021 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідачеві 10.01.2022 року та 11.05.2022 року за місцем перебування (Державна Установа «Софіївська виправна колонія (№55)» направлено судом копію ухвали про відкриття провадження, копію позовної заяви з додатками, заяв, клопотань, відзиву на позов від нього не надходило. Від [PERSON] до суду надійшла заява, в якій вона просить суд розглянути справу у її відсутність, проти задволення позову не заперечує. Третій особі - Відділу реєстрації та обліку громадян Нікопольської міської ради направлено судом копію ухвали про відкриття провадження, копію позовної заяви з додатками, заяв, клопотань, відзиву на позов не надходило. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, оглянувши матеріали кримінального провадження за обвинуваченням [PERSON] у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України (справа № 182/6265/18), суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що згідно витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності на підставі свідоцтва виданого 23.11.2020 року приватним нотаріусом Нікопольського мімького нотаріального округу Дніпропетровської області Іопелем С.О. [PERSON] належить 7/17 частин квартири [ADDRESS] (а.с.6). 10/17 частин квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 08.07.2019 року приватним нотаріусом Нікопольського міського округу Дніпропетровської області Іопелем С.О. належить [PERSON] (а.с.5). У квартирі [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON] (а.с. 28). Згідно зі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За змістом ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. З досліджених судом матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням [PERSON] у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України (справа № 182/6265/18), зокрема вироку Дніпровського апеляційного суду від 21 листопада 2019 року (а.с. 55-61) вбачається, що відповідач [PERSON] з 25.06.2018 року перебуває під вартою, з 18.05.2021 року відбуває покарання в Державній Установі «Софіївська виправна колонія (№ 55)» (а.с. 44). До взяття відповідача під варту останній зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, доводи позову про відсутність у відповідача поважних причин не проживання за місцем реєстрації не можуть бути прийняті судом до уваги. Позивачем не доведено передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України обставин щодо річного строку не проживання відповідача за місцем реєстрації та відсутності на це поважних причин, а тому в задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з його безпідставністю. В силу вимог ст. 141 ЦПК України також не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати.

Outcome: dismissed