Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

громадянка [PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Івахненко Олександр Олександрович, звернулася до Томаківського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Мирівська сільська рада Нікопольського району Дніпропетровської області в особі Виконавчого Комітету, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 15.12.1989 року, позивач являється власником житлового будинку [ADDRESS] . Однак, за зазначеною адресою житлового будинку в ньому зареєстровані відповідачі по справі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Факт їх реєстрації підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 49 від 18.01.2023 року, наданою виконавчим комітетом Мирівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області. Проте, починаючи з 2010 року, відповідач [PERSON] не проживає за вищевказаною адресою, відповідачка [PERSON] та відповідачка [PERSON] також не проживають за зазначеною адресою, починаючи з 2015 року. Дані обставини підтверджуються актом обстеження матеріально -побутових умов, складеного депутатом сільської ради, засвідченим належним чином. Відповідачі тривалий час в належному позивачу домоволодінні не проживають, їх реєстрація за вказаною адресою спричиняє своєрідні незручності, так як позивачка має намір розпорядитися належним їй будинком на власний розсуд. Знятись з реєстраційного обліку в добровільному порядку відповідачі відмовляються. Сторони в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача - адвоката Івахненка Олександра Олександровича до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять суд їх задовольнити у повному обсязі. Не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася судом у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася судом у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України. Представник третьої особи: ВК Мирівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області в судове засідання також не з`явився, надав листа з проханням провести розгляд справи без їх участі. У зв`язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивачка на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 15.12.1989 року, позивач являється власником житлового будинку [ADDRESS] . Однак, за зазначеною адресою житлового будинку в ньому зареєстровані відповідачі по справі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Факт їх реєстрації підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 49 від 18.01.2023 року, наданою виконавчим комітетом Мирівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області. Згідно довідки виконавчого комітету Мирівської сільської селищної ради № 49 від 18.01.2023 року в будинку [ADDRESS] зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно акту обстеження матеріально -побутових умов, складеного депутатом сільської ради, починаючи з 2010 року, відповідач [PERSON] не проживає за вищевказаною адресою, відповідачка [PERSON] та відповідачка [PERSON] також не проживають за зазначеною адресою, починаючи з 2015 року. Згідно розпорядження сільського голови Вищетарасівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області № 3-р від 17.02.2016 року про перейменування вулиць в с. Вищетарасівка вулиця Чапаєва перейменована на вул. Каховську. За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ві Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як передбачено приписами ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунення свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які свідчать про доведення відсутності обставин про існування поважних причин непроживання відповідачів в спірному житловому приміщенні. Аналізуючи надані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про можливість задоволення позову та визнання відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлений і підтверджений факт того, що вони без поважних причин не проживають в спірній квартирі вже тривалий час, втратили до цього житла будь-який інтерес, оскільки взагалі до квартири не приходили, житлово-комунальні послуги не сплачують. Таким чином, всі зазначені дії відповідачів свідчать про те, що вони не ставяться до вказаного житлового приміщення як до свого постійного місця проживання, в зв`язку з чим вони можуть бути визнані такими, що втратили право користування ним. При цьому суд враховує, що відповідачі в судове засідання не з`явилися, не скористувалися своїми правами сторони в процесі і не надали суду жодного з доказів, що спростовують доводи позивача, а відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, судом було встановлено, що реєстрація відповідачів в будинку створює позивачці перешкоди у користуванні власністю. Виходячи з вищевикладеного, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, вирішуючи питання щодо витрат по справі, суд керується вимогами ст.141 ЦПК України, однак враховує те, що позивач в позовній заяві не ставить питання щодо стягнення понесених судових витрат. У зв`язку з чим суд вважає за можливе залишити їх за позивачем.

Outcome: approved