Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до Обухівського районного суду Київської області з вказаною позовною заявою, у якій просила суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 1 275 грн. 71 коп. за період з березня 2019 року по листопад 2022 року. На обґрунтування позову зазначила, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 07 жовтня 2010 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх його видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 вересня 2010 року до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 20 січня 2022 року з відповідача на користь позивача стягнуто неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини у розмірі 180 810 грн. 73 коп. за період з вересня 2010 року по лютий 2019 року. Відповідач аліменти не сплачує та має заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 01 серпня 2022 року становить 358 482 грн. 95 коп. Вказана заборгованість виникла з вини відповідача, позивач як одержувач аліментів, має право на стягнення неустойки (пені), тому вона звернулась до суду з вказаною позовною заявою. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 11.01.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судовий розгляд по суті. Позивач у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, хоч про час і місце слухання справи належним чином повідомлений, заяв, клопотань чи заперечень суду не надав. Положеннями ст. 280 ЦПК України передбачається, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.03.2007 року, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 07.10.2010 року шлюб сторін був розірваний. Рішенням суду від 07.10.2010 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки всіх його видів заробітку але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 29 вересня 2010 року до досягнення дитиною повноліття. На виконання рішення суду видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 20 січня 2022 року з відповідача на користь позивача стягнуто неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини у розмірі 180 810 грн. 73 коп. за період з вересня 2010 року по лютий 2019 року. Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості по виконавчому листу № 2077/10, виданого Обухівським районним судом Київської області 07.10.2010 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки всіх його видів заробітку але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 29 вересня 2010 року до досягнення дитиною повноліття вбачається, що заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.08.2021 року становить 358 482 грн. 95 коп. Згідно розрахунку, наданого позивачем, розмір пені по сплаті аліментів за період з березня 2019 року по листопад 2022 року складає 1 275 грн. 71 коп. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України та ст.196 СК України, неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання, що має на меті сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, а навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини відповідача, у вказаний період своєчасно та у визначеному розмірі відповідач аліменти не сплачував, до суду відповідач не з`явився, не заперечив проти вимог позивача та приведених нею доказів, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та стягнення з відповідача 1 275 грн. 71 коп. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з березня 2019 року по листопад 2022 року. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі. Згідно ч. 1,2 ст. 136 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. За змістом ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову, судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно. Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено у повному обсязі, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 992,40 грн., від сплати якого позивач була звільнена при зверненні до суду.

Outcome: approved