Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

05 серпня 2022 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. В обгрунтування позовної заяви позивач зазначила, що від шлюбу з відповідачем сторони мають двох спільних дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час діти проживають разом з матір`ю. Як зазначає позивач, відповідач не бере участі у вихованні дітей з початку 2022 року, а тому просить суд винести рішення, відповідно до якого стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 від усіх видів доходу. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 серпня 2022 року цивільну справу № 753/8409/22 передано судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 09 серпня 2022 року. Ухвалою від 11 серпня 2022 року суд відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. 30 серпня 2022 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів (вх. № 38213). 05 вересня 2022 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №39246), відповідно до якого відповідач зазначає, що не заперечує щодо сплати аліментів на утримання доньки [PERSON] , однак заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання старшої доньки - [PERSON] , оскільки вона на даний час проживає разом з відповідачем за межами України. У період з 29 серпня по 16 вересня 2022 року включно суддя перебувала у відпустці. Ухвалою суду від 20 вересня 2022 року було призначено судове засідання у справі на 21 жовтня 2022 року на 10:30 год. Ухвалою суду від 21 жовтня 2022 року було задоволено клопотання представника позивача та витребувано від Головного управління ДПС у м. Києві та Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДПС у м. Києві інформацію щодо суми виплачених доходів та утриманих податків стосовно громадянина [PERSON] . Судове засідання було відкладено на 02 грудня 2022 року на 10:00 год. 14 листопада 2022 року на адресу суду від Головного управління ДПС у м. Києві надійшла інформація стосовного того, що останні не можуть виконати ухвалу суду від 21 жовтня 2022 року, оскільки судом не зазначено, за який саме період необхідно надати інформацію, яка підлягає витребуванню. Судове засідання призначене на 02 грудня 2022 року було відкладено на 17 січня 2023 року на 15:30 год. Ухвалою суду від 2 грудня 2022 року було задоволено клопотання представника позивача про повторне витребування від Головного управління ДПС у м. Києві інформації щодо відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків [PERSON] за період з 1 січня 2022 року по день виконання ухвали суду. Судове засідання 17 січня 2023 року було відкладено на 21 лютого 2023 року на 15:30 год. у зв`язку із ненадходженням до суду відомостей про доходи відповідача у справі. 31 січня 2023 року на адресу суду від Головного управління ДПС у м. Києві надійшла інформація щодо доходів та утриманих податків відповідача. У судове засідання призначене на 21 лютого 2023 року з`явилася позивач та її представник. Відповідач у судове засідання не з`явився, враховуючи те, що у відзиві на позов він зазначив, що фатично на цей час проживає в Іспанії, що не заперечувалось позивачкою та її представником, суд ухвалив проводити судовий розгляд у відсутність відповідача. Позивачка та її представник у судовом у засіданні підтримали доводи позовної заяви, просили суд позов задовольнити в повному обсязі. Проаналізувавши обставини справи у сукупності, заслухавши пояснення позивачки та її представника, вивчивши доводи відзиву на позов, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази наа підтвердження та спростування позовних вимог, суд доходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 25 листопада 2006 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 653, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4) Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис №346. Матір`ю дитини зазначено [PERSON] (позивач), батьком- [PERSON] (відповідач); та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис №399. Матір`ю дитини зазначено [PERSON] (позивач), батьком- [PERSON] (відповідач) (а.с 5-6). Відповідно із статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини другої статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (Постанова Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі №759/10277/18). Відповідно до частин першої, другої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При ухваленні рішення суд оцінює докази з урахуванням вимог статей 77-80 ЦПК України про їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. При цьому, згідно зі статтею 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись із позовом до суду, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання обох доньок у розмірі 1/3 частина від усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Поряд з цим, у відзиві на позовну заяву відповідач не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частина від усід видів його заробку (доходу) та заперечував проти стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] , мотивуючи це тим, що старша донька [PERSON] проживає наразі з ним в Іспанії, відвідує там навчальний заклад та перебуває на його повному утриманні. На підтвердження вказаного надав суду документи. Позивачка та її представник у судовому засіданні не заперечували, що дочка [PERSON] дійсно проживає на цей час в Іспанії разом з батьком, доказів того, що [PERSON] проживає разом з матір`ю суду надано не було. Згідно із частинами другою, третьою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Отже, враховуючи те, що разом з позивачкою проживає лише одна донька сторін у справі - [PERSON] та, відповідно перебуває на її утриманні, вказаний факт не заперечується відповідачем, а також те, що інша донька сторін - [PERSON] проживає з відповідачем та перебуває на його утриманні, що не спростовано та не заперечується позивачем, вимоги позивачки про стягнення аліментів на дітей підлягають частковому задоволенню. Щодо розміру аліментів слід зазначити, що відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» та пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 % заробітної плати цієї особи. Приймаючи до уваги викладене, з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів малолітньої [PERSON] , враховуючи вік дитини, працездатний вік відповідача та той факт, що відповідач фактично не заперечує щодо сплати аліментів на її утримання в розмірі 1/4 від усіх його видів заробітку (доходу), з огляду на інформацію щодо отриманого відповідачем доходу за період з 1 січня 2022 року, суд дійшов висновку про необхідність визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягненню нею повноліття. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів - їх розмір може бути зменшено або збільшено за рішенням суду (частина перша стаття 192 Сімейного кодексу України). Згідно зі статтею 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому аліменти слід призначити з 03 серпня 2022 року, тобто з дня пред`явлення позивачем вказаного позову. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи приписи статті 5 Закону України «Про судовий збір» та статті 141 ЦПК України, зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial