Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-21 00:00:00

I. Зміст позовних вимог. [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс»» (далі відповідач), в якому просить визнати виконавчий напис, зареєстрований 20.11.2020 в реєстрі за №102811, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. Судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 992,40 гривень, а також витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 гривень просить покласти на відповідача. II. Позиція позивача. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 20.11.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. було вчинено виконавчий напис №102811 про стягнення заборгованості із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» у розмірі 25632,50 гривень. 22.07.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Кушніром О.В. відкрито виконавче провадження №66189065 на підставі оспорюваного виконавчого напису. Вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням норм ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», підпункту 3.1. пункту 3 Глави 16 Роділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженими Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зазначена у виконавчому напису сума грошових вимог розрахована неправильно; сума грошових вимог не є безспірною, відповідачем не було подано нотаріусу документи, визначені п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172, а тому виконавчий напис має бути визнано таким, що не підлягає виконанню. У судове засідання позивач та представник позивача не прибули, представник подав заяву про розгляд справи без їх участі, у якій зазначили що позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. ІІІ. Заперечення відповідача. Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив, про час і місце його проведення повідомлений належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не заявив, відзиву на позов не надав, тому на підставі ст. 280 ЦПК України, за письмової згоди позивача, суд постановив здійснювати заочний розгляд справи. IV. Пояснення третіх осіб. Третя особа правом на подання письмових пояснень щодо позову не скористалася, в судове засідання не прибув, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, судових повісток, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду не повідомили. V. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від\~15.12.2022\~відкрито провадження\~у справі,\~постановлено розглядати\~справу в\~порядку спрощеного\~позовного провадження,\~призначено судове\~засідання на\~12.01.2023,\~задоволено клопотання\~позивача про\~витребування у\~відповідача та\~у приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Кушніра О.В. копій виконавчого напису та матеріалів, на підставі яких вчинений виконавчий напис №102811 від 20.11.2020. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, враховуючи згоду представника позивача про розгляд справи у його відсутності у заочному порядку із ухвалення рішення при заочному розгляді справи на підставі поданих позивачем документів та повторної неявки у судове засідання належним чином повідомленого про день, час та місце судового розгляду справи відповідача і відсутності будь-яких заяв від нього, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи із ухваленням заочного рішення, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. VІ. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] 16.11.2019 укладений договір №259270420 (далі Договір), за умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язалось надати позивачу кредит на суму 7250 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позивач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п. 1.4. цього Договору. Кредит надається строком на 30 (тридцять) днів (п. 1.3. Договору). У пункті 1.4. Договору сторони встановили, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюються у розмірі 1,70 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту, визначеного в п. 1.3. цього Договору. У додатку до Договору «Графік розрахунків» сторони погодили термін повернення кредиту 16.12.2019, сума кредиту 7250 гривень, нарахований процент 3697,50 гривень, до сплати (разом) 10947,50 гривень. Також в матеріалах справи наявна довідка, видана ТОВ «Таліон плюс», щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», у якій зазначено, що даний кредит було відступлено ТОВ «Таліон плюс». Крім того, відповідачем до матеріалів справи додано Договір факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020, згідно умов якого ТОВ «Таліон плюс» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Таліон плюс» за плату на умовах, визначених цим договором. Додатками до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 є: форма Реєстру прав вимог; форма повідомлення боржника за кредитним договором; форма акту повернення права вимоги. Вказані додатки до договору факторингу не містять жодної інформації про конкретні кредитні зобов`язання, що передаються за цим договором. Згідно доданої до матеріалі справи виписки (без дати) з особового рахунку за Кредитним договором № 259270420, складеної відповідачем, сума заборгованості [PERSON] перед відповідачем за період станом на 04.11.2020 (включно) складає 24432,50 гривень, з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту 7250 гривень, прострочена заборгованість за процентами 13557,50 гривень, пеня, штрафи 3625 гривень. 20.11.2020 приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинив виконавчий напис про звернення стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №259270420 від 16.11.2019, укладеним з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами 28/1118-01 від 28.11.2018 є ТОВ «Таліон плюс», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 05/0820-01 від 05.08.2020 є ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», заборгованість за період з 04.11.2020 по 04.11.2020 в розмірі 24432,50 гривень, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 7250 гривень, прострочена заборгованість за процентами 13557,50 гривень, строкова заборгованість за штрафами і пенями 3625 гривень. За вчинення цього виконавчого напису стягнуто плати зі стягувача в розмірі 1200 гривень, які за вказаним виконавчим написом також мають бути стягнуті з позивача. Загальна сума, що підлягає стягненню 25632,50 гривень. Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.07.2021 ВП №66189065 відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису №102811 від 20.11.2020, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «ФК\~«Онлайн Фінанс»заборгованість у сумі 25632,50 гривень. VІІ. Норми права, які застосував суд Статтями\~15,\~16 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.\~\~ Відповідно до\~ст. 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом України «Про нотаріат»\~від 02.09.1993 №3425-XII (далі по тексту Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5 (далі Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону). Відповідно до\~ст. 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За правилами ст. 88 Закону\~\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 (далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Стаття 50 Закону передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. VIІІ. Оцінка суду Матеріалами справи встановлено, що 16.11.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і [PERSON] укладено договір №259270420, відповідно до умов якого кредитор надав позичальникові кредит у розмірі 7250 гривень строком на 30 днів. Зазначений договір нотаріально не посвідчений, що підтверджується його копією. Таким чином, вчиняючи 16.11.2020 виконавчий напис №102811, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови №662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 №23. Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 у справі №158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив, що укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв?язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису №102811 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат»\~та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов?язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов?язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 15,\~16,\~18 ЦК України, ст. ст. 50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна.\~Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. ст. 87, 88 Закону\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.\~ Вказана позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.03.2019 у справі №137/1666/16-ц та у постанові від 02.07.2019 у справі №916/3006/17. З вищезазначеного випливає, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Документи, які підтверджують безспірність заборгованості, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж беззаперечно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі та саме за цей період. Так в оспорюваному виконавчому написі вказано що заборгованість за кредитним договором укладеним позивачем з ТОВ «Манівео\~швидка фінансова\~допомога» та\~16.11.2019\~була відступлена\~ТОВ «Таліон\~плюс» на\~підставі договору\~від 28.11.2018,\~тобто за\~рік до\~укладення кредитного\~Договору.\~Крім того\~Договору про\~відступлення прав\~вимоги за\~кредитними договорами\~28/1118-01\~від 28.11.2018,\~укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» до матеріалів справи не додано. Також в матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують фактичну передачу зобов`язань позивача з повернення кредиту, його обсяг та період виникнення. За таких обставин надані документи не можна вважати такими, що беззаперечно підтверджують\~наявність у\~боржника перед\~кредитором заборгованості\~саме в\~такому розмірі\~та саме\~за цей\~період,\~що також\~є підставою\~для визнання\~виконавчого напису\~таким,\~що не\~підлягає виконанню.\~ ІХ. Висновок суду Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частинами 2, 3 ст. 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Приватним нотаріусом порушено вимоги чинного законодавства при вчиненні оспорюваного виконавчого напису, у зв?язку із недотриманням вимог ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат»\~та Переліку документів. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Х. Розподіл судових витрат Згідно ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частинами 1,\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~передбачено,\~що\~судовий\~збір покладається\~на\~сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог.\~Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~вимог ч.\~ч.\~2,\~3\~ст.\~137\~ЦПК України\~за результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу між\~сторонами разом\~із іншими\~судовими витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат: 1)\~розмір витрат\~на правничу\~допомогу адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану зі\~справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою; 2)\~розмір суми,\~що підлягає\~сплаті в\~порядку компенсації\~витрат адвоката,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги,\~встановлюється згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги на\~підставі відповідних\~доказів,\~які підтверджують\~здійснення відповідних\~витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. У ч.\~ч.\~4-6\~ст.\~137\~ЦПК України\~визначено,\~що розмір\~витрат на\~оплату послуг\~адвоката має\~бути співмірним\~із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4)\~ціною позову\~та (або)\~значенням справи\~для сторони,\~в тому\~числі впливом\~вирішення справи\~на репутацію\~сторони або\~публічним інтересом\~до справи. \~У разі\~недотримання вимог\~частини четвертої\~цієї статті\~суд може,\~за клопотанням\~іншої сторони,\~зменшити розмір\~витрат на\~правничу допомогу,\~які підлягають\~розподілу між\~сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 21.10.2021 у справі №750/2055/20 вказано, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має врахувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14.04.2021 №757/60277/18-ц. На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу позивачем подано договір про надання правничої допомоги від 28.11.2022, укладений між [PERSON] та адвокатом Безсмертним С.М.; Додаток №1 до вказаного Договору, у якому визначено вид послуги адвоката та її вартість 4000 гривень; Акт виконаних робіт від 07.12.2022, у якому наведено опис виконаних робіт та їх вартість; квитанцію №14 від 28.11.2022 на суму 4000 гривень, які позивач сплатив адвокату. Таким чином, позивачем надані належні та допустимі докази на підтвердження розміру понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 4000 гривень. Отже, з відповідача на користь позивача на підставі ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню 992,40 гривень витрат по сплаті судового збору та 4000 гривень витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved