Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті громадянина України [PERSON] , який помер [INFO] на тимчасово окупованій території смт. Веселе, Мелітопольського р-ну, Запорізької області. Ухвалою Баришівського районного суду міста Києва від 09 березня 2023 року відкрито провадження в даній справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку окремого провадження, призначено судове засідання. Учасники справи в судове засідання не з`явились, причин неявки суду не повідомили. Представник заінтересованої особи - Баришівський ВДРАЦС у Броварському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) в судове засідання не з`явився. 13.03.2023 подали до суду лист, в якому не заперечували проти задоволення позовних вимог та просили розгляд справи здійснювати без їх участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд, приходить до наступного. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Як роз`яснено у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як встановлено матеріалами справи, заявник [PERSON] , [INFO] , є колишньою дружиною [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 18.10.2011. На підтвердження факту смерті заявником долучена копія свідоцтва про смерть від 10 серпня 2022 року за актовим записом № [NUMBER] , місце реєстрації 99100023 Сімферопольського районного відділу запису актів громадянського стану департаменту запису актів громадянського стану міністерства юстиції республіки Крим. З метою реєстрації смерті [PERSON] , за законами України заявник звернулася до Баришівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Київської області, надавши вище вказане, свідоцтво про смерть [PERSON] . Однак, Баришівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану, в державній реєстрації смерті [PERSON] , який помер [INFO] , було відмовлено, оскільки форма свідоцтва про смерть не відповідає опису та зразку бланка свідоцтва про смерть, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2010 року № 1025 ( в редакції Постанови КМУ від 16.09.2015 року № 755). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.08.2015 у [PERSON] та померлого [PERSON] народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Встановлення факту смерті [PERSON] за законами України необхідно заявнику для припинення його правоздатності як фізичної особи. Смерть батька сина [PERSON] є і тим юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну і виконання багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації своїх прав заявником та прав її малолітнього сина. За нормою ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. За змістом ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398-УІ від 01 липня 2010 року, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи з певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого. Відповідно до п. 1 Розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5 встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; г) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території (ст. 1, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). За положеннями ст. 19 Конституції України та ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами є недійсним і не створює правових наслідків. Наведені положення стосуються наявного в матеріалах справи свідоцтва про смерть, виданого «Сімферопольським районним відділом запису актів громадянського стану департаменту запису актів громадянського стану міністерства юстиції республіки Крим». З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт смерті [PERSON] і визначає датою його смерті [INFO] та місцем його смерті селище міського типу Веселе, Мелітопольський район, Запорізька область. Приписами п.8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті.

Outcome: approved