Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

Представник заявника звернувся до суду з вищезазначеною заявою та просить встановити факт проживання заявника однією сім`єю зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , не менше 5 років з грудня 2009 року по 27 квітня 2015 року за адресою: [ADDRESS] . Заява обгрунтована тим, що бабці заявника [PERSON] , її чоловікові [PERSON] та [PERSON] належала на праві власності квартира [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] померли у 2011 році і 2019 році відповідно, і після їх смерті заявник прийняв спадщину на належні їм частки спадкової квартири, у загальному розмірі 2/3 частки, якою він вже розпорядився на підставі договору дарування. Неоформленою залишалась 1/3 частка квартири, що належала [PERSON] , який теж помер [INFO] . Оскільки [PERSON] не був рідним дідом заявника, а був другим чоловіком його баби [PERSON] , то заявник є спадкоємцем за законом четвертої черги, інші спадкоємці після його смерті відсутні. Незважаючи на те, що баба заявника померла, у нього з дідом збереглися добрі стосунки, і в силу життєвих обставин, коли дід з станом здоров`я почав потребувати стороннього догляду, саме заявник проживав з ним декілька років, починаючи з 2009 року і до самої смерті за однією адресою: [ADDRESS] , допомагав йому у побуті, у ремонті жита, у купівлі продуктів харчування та інших товарів. Заповітну [PERSON] не залишив, із заявою про прийняття спадщини після його смерті ніхто не звертався. З метою оформлення спадщини після смерті [PERSON] заявник звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але отримав відмову в його видачі, оскільки пропустив строк подання заяви про прийняття спадщини і не надав у повному обсязі документів, які є підставою для спадкування. Зазначив, що встановлення факту проживання заявника зі спадкодавцем за однією адресою не менше 5 років до дня відкриття спадщини має для заявника юридичне значення та встановлюється з метою підтвердження обставин, які свідчать про фактичне прийняття ним спадщини після смерті [PERSON] . Справа надійшла в провадження суду 09.11.2021 року. 06.12.2021 заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено\~в судовому\~засіданні, задоволено клопотання представника заявника про витребування доказів. Належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи учасники в в судове засідання не з`явилися. Представник заявника надав заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності заявника, заяву просив задовольнити. Представник заінтересованої особи Виконавчого комітету Тернівськоїрайонної у місті Кривому Розі ради в судове засідання не з`явився, надав письмові пояснення, в яких зазначив, що виконком не володіє інформацією на підтвердження чи спростування заявлених вимог чи інших доказів по справ. Просив справу розглядати без його участі, прийняти законне та обгрунтоване рішення. За таких обставин суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності учасників. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Нормою ст.4 ЦПК України\~визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За змістом ч.2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення інших фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть та актовим записом про смерть № 425 від 28.04.2015 року /а.с.7, 44/. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із частки квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належала останньому на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого 13.01.1999 ВАТ «Північний гірничозбагачувальний комбінат» згідно з розпорядженням органу приватизації № 13 від 13.01.1999 року на праві спільної сумісної власності з [PERSON] , [PERSON] /а.с.10/. Згідно з договором дарування 2/3 часток квартири, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Саяпіною І.Г. 07.02.2020 року, і зареєстрованого в реєстрі за № 172, заявник подарував 2/3 частки належної йому трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] . Як зазначено в Договорі дарування, 1/3 частка квартири належала дарувальнику, тобто заявнику по справі [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданому приватним нотаріусом Перекопською О.О. 17.01.2020 по реєстру № 67; інша 1/3 частка квартири належала заявнику на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданому приватним нотаріусом Перекопською О.О. 17.01.2020 по реєстру № 68. Право власності [PERSON] на 2/3 частки вищевказаної квартири зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно /а.с.11-12/. Як видно із наданих заявником Актів від 17.07.2019 року, за адресою: [ADDRESS] , починаючи з грудня 2009 року по 27.04.2015 року проживав [PERSON] однією сім`єю із [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , надавав [PERSON] допомогу, доглядав за ним /а.с.15, 16/. Згідно з інформацією, отриманої судом в порядку витребування доказів, після смерті [PERSON] на підставі претензії ПАТ КБ «ПриватБанк» від 08.01.2016 року Третьою дніпродзержинською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 35/2016. Станом на 27.01.2016 року ніхто із спадкоємців для оформлення спадщини не звертався /а.с.46, 47/. 29.01.2020 року за заявою [PERSON] . Другою кам`янською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області заведено спадкову справу № 36/2016 після смерті [PERSON] /а.с.48/. Постановою державного нотаріуса Другої кам`янської державної нотаріальної контори від 29.01.2020 року у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON] [PERSON] було відмовлено, оскільки останнім не надано документи, які є підставою для спадкування, пропущено строк для прийняття спадщини /а.с. 51/. Постановою державного нотаріуса Другої кам`янської державної нотаріальної контори від 02.10.2021 року у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON] [PERSON] знов було відмовлено, оскільки останнім не надано документи, які є підставою для спадкування /а.с.13, 53/. Інші особи з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори не зверталися, заповіти та спадкові договори спадкодавцем не посвідчувалися, свідоцтва про право на спадщину після його смерті не видавалися, що підтверджено також інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи, заповіти/спадкові договори) /а.с.45/. Отже, спадкоємці першої третьої черги після смерті [PERSON] не встановлені, а заявник [PERSON] є спадкоємцем 4-ої черги за законом відповідно до ст.1264 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно зі ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Суд встановив, що факт відсутності реєстрації заявника разом з померлим на день його смерті за однією адресою став перешкодою в отриманні заявником свідоцтва про право власності на спадкове нерухоме майно. Відповідно до п.3.22. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Мінюстом від 22.02.2012, № 296/5, у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання, доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Водночас, згідно з частиною 1 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізично: тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Статтями\~2,\~3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених\~Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до ч.10 ст.6 вказаного Закону реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією адресою за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Відповідно до п.23 Постанови пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини,спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно з положеннями п.2 зазначеної Постанови, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд з заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору розглядається за правилами окремого провадження. Відповідно до п.9 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1268\~ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив відмову від неї. Як зазначалось вище, Актами від 17.07.2019 року підтверджено проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, суд вважає, що відсутність постійної реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що вони не проживали разом на момент смерті останнього, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно з положеннями ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч.3 ст.1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами. Таку позицію висловив Верховний Суд у постановах від 10.01.2019 по справі № 484/747/17, від 01.08.2018 по справі № 212/9157/15-ц, які відповідно до ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ч.4 ст.263 ЦПК України мають бути враховані судом, що розглядає справу з відповідними правовідносинами. Суд вважає, що наданими письмовими матеріалами доведено, що заявник останні п`ять років до дня смерті [PERSON] проживав з ним за однією адресою, а отже постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а встановлення юридичного факту постійного проживання заявника з померлою особою на час відкриття спадщини має для заявника юридичне значення, оскільки стане підтвердженням обставин фактичного прийняття ним спадщини відповідно до положень ч.3 ст.1268 ЦК України, та надасть йому змогу в подальшому реалізувати право на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на частку нерухомого майна після померлого. Іншого способу, окрім як звернення до суду для встановлення факту проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, заявник не має. За таких обставин, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню.

Outcome: approved