Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом про стягнення заборгованості. На обґрунтування позовних вимог посилається на те, що АТ «Криворізька теплоцентраль» надає послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі оплату за отримані послуги належним чином не здійснювали, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за комунальні послуги за період з 01.10.2019 по 31.10.2022 в розмірі 22940,46 грн, плату за абонентське обслуговування в розмірі 90,16 грн, інфляційні втрати 1052,41 грн. та 3% річних 470,72 грн. В судове засідання сторони не викликались. Від відповідачів відзив не надходив. Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. У відповідності до вимог ст.\~ст. 280 - 281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідачі повідомлялись про перебування в провадженні суду даної справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подали, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Ухвалою від 30 січня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. АТ «Криворізька теплоцентраль» надає послуги з постачання теплової енергії. Відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , та є споживачами комунальних послуг позивача за вказаною адресою, відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Позивачем відповідно до тарифів на теплову енергію, постачалася теплова енергія до житла відповідачів, однак останні вчасно оплату за надані послуги не здійснювали, внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до наданого позивачем розрахунку сума заборгованості за період з 01 жовтня 2019 по 31 жовтня 2022 року нараховано 45423,46 грн, споживачами сплачено 22483,00 грн, заборгованість становить 22940,46 грн. Заборгованість із сплати за абонентське обслуговування за період з 01.11.2021 по 31.10.2022 склала 90,16 грн. Позивачем за період з грудня 2019 року по лютий 2022 року здійснено нарахування інфляційних втрат в розмірі 1052,41 грн; 3% річних за період з 01.11.2019 по 01.12.2021 в розмірі 470,72 грн. Правильність нарахування зазначених сум підтверджується розрахунками. Розмір наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачами не спростовано. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають з неналежного виконання споживачем зобов`язань зі сплати наданих послуг. Згідно зі статтею 67\~ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до положень ст.\~68\~ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також права та обов`язки зазначених учасників відносин регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII, який діє з 01 травня 2019 року. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 5 вказаного Закону\~до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, в тому числі з постачання теплової енергії. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої\~статті 1 Закону № 2189-VIII). Пунктами 2, 5 частини другої статті 7 вказаного Закону\~встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом,\~оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, оскільки укладення договору є обов`язком споживача. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні із споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (ч.3\~ст.9 Закону №2189-VІІІ). Відповідно до змін до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», внесених Законом України №1060-ІХ від 03.12.2020 (набрав чинності 01.05.2021), плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу та плати за абонентське обслуговування. Після опублікування позивачем 01.10.2021 Типового індивідуального договору про надання послугу з постачання теплової енергії та відсутності заперечень споживачів щодо обрання такої моделі договірних відносин, з 01.11.2021 вважається що такий договір укладено між позивачем і відповідачем. Тому з листопада 2021 року позивачем здійснено нарахування плати за абонентське обслуговування. Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.ст.12, 13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Встановлено, що позивач свої обов`язки з постачання теплової енергії виконував, доводи позивача щодо розміру заборгованості нічим не спростовуються і ці обставини слід вважати доведеними, суд вважає доведеним факт утворення заборгованості з оплати за надані послуги позивачем за адресою: [ADDRESS] , яка підлягає стягненню солідарно з відповідачів. Як видно із матеріалів справи, позивач заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь 3% річних від простроченої суми в розмірі 470,72 грн та інфляційних втрат в розмірі 1052,41 грн, нарахованих на суму несплаченої заборгованості та надав відповідні розрахунки. Оскільки неправомірними діями відповідачів позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями ч.2 ст.\~625\~ЦК України та погоджується з наданим позивачем розрахунками 3% річних та інфляційних втрат, які також підлягають стягненню солідарно з відповідачів. Отже, оцінив кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ч. 1\~ст.141\~ЦПК України понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають стягненню з відповідачів пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: approved