Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради звернувся до Ленінського районного суду м.Харкова в інтересах малолітнього [PERSON] з позовом до [PERSON] , про позбавлення батьківських прав, вказуючи, що в Службі у справах дітей по Холодногірському р-ну м. Харкова на обліку перебуває малолітній [PERSON] , [INFO] , як дитина, що має статус дитини позбавленої піклування. Мати дитини - [PERSON] , відомості про батька дитини внесені на підставі ч.1 ст. 135 СК України. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 01.06.2021 малолітній [PERSON] відібраний від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Рішенням виконавчого комітету ХМР №199 від 31.03.2021 [PERSON] влаштовано до КНП ХОР «Обласний будинок дитини №2», де він перебуває по теперішній час. Мати дитини, [PERSON] , не забрала дитину з пологового будинку, у зв`язку із веденням асоціального способу життя, вона схильна до зловживання алкогольними напоями, не працює, постійно влаштовує сварки з матір`ю, з якою проживає разом, до конструктивного контакту із соціальними працівниками не налаштована. Дитина має безліч захворювань. Протягом перебування дитини у пологовому будинку та дотепер відповідач не цікавиться життям та здоров`ям дитини, не висловлювала бажання повернути його з державного дитячого закладу. На підставі викладеного, представник позивача просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно сина, [PERSON] , та стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі розмірів доходів відповідача. 04.01.2023 провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження, відповідачу надано строк на подання відзиву на позов. 09.02.2023 підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі, правом на надання відзиву на позовну заяву не скористалася. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважні причини такої неявки, в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи згоду представника позивача та не подання відзиву відповідачем, ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними в ній матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , матір`ю якого вказана [PERSON] , батьком - [PERSON] , про що Холодногірським районним у м. Харкові ВДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) зроблено актовий запис №787 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . (а.с. 4) З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідано до ч.1 ст. 135 СК України встановлено, що відомості про батька дитини, [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження 787, внесено на підставі ч.1 ст. 135 СК України за вказівкою матері. (а.с. 6) 27.04.2021 дитину [PERSON] передано з КНП «Міський перинатальний центр» ХМР до КНП ХОР «Обласний будинок дитини №2» на підставі рішення виконавчого комітету ХМР №199 від 31.03.2021. (а.с. 10, 11) Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 01.06.2021 ухвалено малолітнього [PERSON] , [INFO] , відібрати від матері, [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав. Також вирішено стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , до досягнення ним повноліття у розмірі частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з перерахуванням коштів на користь дитячого будинку, дитячого будинку сімейного типу, опікуна (піклувальника) або прийомних батьків, до яких буде влаштовано дитину. (а.с. 8-9) Рішенням ВК ХМР №560 від 21.07.2021 дитині, [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. (а.с. 12) Згідно відповіді ВП №2 ХРУП №3 ГУ НП в Харківській обл. від 25.07.2022, на громадянку [PERSON] згідно бази даних не складались адміністративні протоколи за асоціальну поведінку та остання не затримувалась співробітниками поліції, але одноразово робила виклики в поліцію в період з 19.02.2021 по 13.07.2021 в стані алкогольного сп`яніння. (а.с. 13) З відповіді т.в.о. начальника відділу соціальної роботи по Холодногірському району м. Харкова Харківського міського центру соціальних служб «довіра» Департаменту соціальної політики виконавчого комітету ХМР від 19.07.2022 №159 встановлено, що [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] , спільно зі своєю матір`ю, [PERSON] , яка є працюючою пенсіонеркою. Житло є двокімнатною квартирою зі всіма зручностями. У спілкуванні з [PERSON] та її матір`ю встановлено, що [PERSON] веде асоціальний спосіб життя, схильна до зловживання спиртними напоями, до конструктивного контакту із соціальними працівниками не налаштована. Із заявами про бажання забрати дитину з пологового будинку [PERSON] не зверталась (а.с. 14) Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 1 ст. 18 Конвенції ООН «Про права дитини», держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини та ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, турбуватися про його здоров`я , фізичний, моральний та духовний розвиток. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 164 СК України передбачений вичерпаний перелік правових підстав позбавлення особи батьківських прав. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 17 вищезазначеної постанови передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача. Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно сина, не забрала його з пологового будинку та не здійснює піклування про нього. Суду не надано доказів, які б свідчили про поважність причин невиконання відповідачем своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини, або чинення іншими особами їй перешкод у цьому. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов в частині позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню. Вирішуючи питання з приводу позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, суд зазначає наступне. У відповідності до ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Однак, як вбачається з матеріалів справи, рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 01.06.2021, яким ухвалено відібрати малолітнього [PERSON] , [INFO] , від матері, [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав, вже вирішено таке питання та ухвалено стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , до досягнення ним повноліття у розмірі частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з перерахуванням коштів на користь дитячого будинку, дитячого будинку сімейного типу, опікуна (піклувальника) або прийомних батьків, до яких буде влаштовано дитину. (а.с. 8-9) Таким чином, оскільки рішення про стягнення аліментів вже ухвалено, рішення чинне, суд відмовляє Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в даній позовній вимозі. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору згідно п.14 ч.2 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір», з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 2684 грн.

Outcome: partial