Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

27.12.2022 року позивач звернулася до суду з позовними вимогами, якими просить визначити, що частка [PERSON] , який помер [INFO] та частка [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель, площею 0,0585 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 5110600000:01:007:0027, є рівними та становлять по 1/2 частки кожному та визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на: житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] ; частку земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0585 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 5110600000:01:007:0027; транспортний засіб марки ВАЗ 21.02.1986 року виготовлення, жовтого кольору реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , мотивуючи свої вимоги тим, що письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Арнаут О.В. № 61/02-14 від 03.02.2022 року, їй було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину у зв`язку з тим, що право власності на житловий будинок не зареєстровано та не визначені частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягає на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що на підставі договору забудови від 30 травня 1979 року, посвідченого нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі під № 1-1021 [PERSON] та [PERSON] належить житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки КП Ізмаїльське МБТІ №2315 від 05.01.2022 року, житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , побудовано у 1984 році. Згідно п. 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: 1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. У своєму листі № 8.4-35/18/1 від 23.02.2016 року, Міністерство юстиції України зазначило: «Враховуючи наведене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 5 серпня 1992 року не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі». Отже, будинки, які побудовані до 1992 року не підлягають введенню в експлуатацію, не належать до самочинного будівництва і документом, який підтверджує відповідність його будівельним нормам, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Крім того встановлено, що [PERSON] належить транспортний засіб марки ВАЗ 2102, 1986 року виготовлення, жовтого кольору реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] на підставі технічного паспорту автомобілю серії [NUMBER] виданого 20.04.1990 року, та [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності земельна ділянка для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель, площею 0,0585 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 5110600000:01:007:0027 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 907393 виданого Ізмаїльською міською радою 27.04.2010 року. Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Таким чином, встановлено, що частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель, площею 0,0585 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 5110600000:01:007:0027, є рівними та становлять по 1/2 частки кожному [PERSON] та [PERSON] . Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданим 09.02.2017 Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якого входить 1/2 частка житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , частка земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель загальною площею 0,0585га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 5110600000:01:007:0027, транспортний засіб марки ВАЗ 2102, 1986 року виготовлення, жовтого кольору реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] . Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 68254928 від 26.01.2022 року, наданого приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Арнаут О.В., інформація про заповіт складений [PERSON] , відсутня. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: -\~дружина [PERSON] ,\~що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 28.03.1973 року Багатянською сільською радою Ізмаїльського району; -\~син [PERSON] ,\~що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 03.04.1986 року Багатянською сільською радою Ізмаїльського району; -\~донька [PERSON] ,\~що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 28.03.1977 року Ізмаїльським міським бюро ЗАГС та свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 14.02.1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської Ради Одеської області. Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлено, що згідно відомостей будинкової книги будинку [ADDRESS] на день своєї смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав за вищевказаною адресою, а спільно з ним були зареєстровані та проживали, позивачка по справі, і таким чином прийняла спадщину. Крім того, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини відмовились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають та не заперечують проти визнання права власності на спадкове майно після смерті [PERSON] за [PERSON] . Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Арнаут О.В. № 61/02-14 від 03.02.2022 року, їй було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину у зв`язку з тим, що право власності на житловий будинок не зареєстровано та не визначені частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved