Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача 39477,72 грн. страхового відшкодування пов`язаного із лікуванням позивача, 4868,50 грн. страхового відшкодування шкоди пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності та 2217,31 грн. страхового відшкодування моральної шкоди позивача. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.01.2019 року близько 20 год. 30 хв. по вул. Мусоргського у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області відбулася дорожньо-транспортна пригода, де водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «МERCEDES-BENZ», д.н.з. [NUMBER] , здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] . Внаслідок даної ДТП [PERSON] отримав тілесні ушкодження. Позивач [PERSON] є особою, якій внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було завдано шкоду здоров`ю. Так, позивачу заподіяна: шкода, пов`язана з лікуванням, шкода пов`язана з тимчасовою втратою працездатності, та моральна шкода. 04.01.2019 року за фактом настання даної ДТП було внесено відомості про таку подію до ЄРДР за № 12019040230000016 з кваліфікацією по ч.1 ст. 286 КК України та розпочато досудове розслідування. 27.02.2020 року прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 3 складено обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно [PERSON] внесеному в ЄРДР за № 12019040230000016 від 04.01.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. 13.07.2020 року Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області постановив ухвалу по справі № 212/1639/20 щодо кримінального провадження внесеного в ЄРДР за № 12019040230000016 від 04.01.2019 року про призначення судового розгляду кримінального провадження відносно [PERSON] . На момент подання позовної заяви судовий розгляд кримінального провадження по справі № 212/1639/20 щодо кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 12019040230000016 від 04.01.2019 року, ще тривав. У випадках завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки іншим особам (які не є власниками (володільцями) джерел підвищеної небезпеки, від взаємодії яких завдана шкода, наприклад пасажир транспортного засобу) застосовується положення частини другої статті 1188 ЦК України, згідно з яким, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. За змістом цієї норми обов`язок з відшкодування шкоди покладається на власників (володільців) джерел підвищеної небезпеки, незалежно від вини обох водіїв або одного з них, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України). В ході проведення розслідування страхового випадку відсутні жодні докази, які б підтверджували той факт, що позивачу спричинена шкода внаслідок непереборної сили або внаслідок умислу потерпілого. Також підтвердженням того, що шкода не заподіяна внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого є той факт, що кримінальне провадження розслідується за статтею 286 КК України, як дорожньо-транспортна пригода, і жодних підстав для перекваліфікації немає. Викладене вище свідчить, що позивач має всі підстави для відновлення свого порушеного права і одержання грошової компенсації за спричинену йому шкоду. Оскільки відповідальність водія за спричинену шкоду третім особам є застрахована, позивач вирішив відновити своє порушене право шляхом одержання грошової компенсації за спричинену шкоду у вигляді страхового відшкодування саме від відповідача. І таке право вибору, як відновити своє порушене право, це виключне право позивача, і ніхто не може йому вказувати, як його відновлювати, оскільки таке гарантоване законом. В зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля [PERSON] марки «МERCEDES-BENZ», д.н.з. [NUMBER] , на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю "Страхове товариство" "Домінанта" (далі - ТДВ "СТ "Домінанта") згідно полісу № АМ3994449, який діяв на момент настання ДТП станом на 03.01.2019 року, то ТДВ "СТ "Домінанта", як страховик, є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Викладене вище свідчить, що позивач має всі підстави для відновлення свого порушеного права і одержання грошової компенсації за спричинену йому шкоду. Оскільки відповідальність водія за спричинену шкоду третім особам є застрахована, позивач вирішив відновити своє порушене право шляхом одержання грошової компенсації за спричинену шкоду у вигляді страхового відшкодування саме від відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи з її відсутності та без участі позивача, позов підтримала повністю. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через оголошення на сайті суду, причини неявки суду невідомі. Пунктом 1 частини 3\~статті 223 ЦПК України\~передбачено,\~що якщо\~учасник справи\~або його\~представник були\~належним чином\~повідомлені про\~судове засідання,\~суд розглядає\~справу за\~відсутності такого\~учасника справи\~у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав. 03.01.2019 року близько 20 год. 30 хв. по вул. Мусоргського у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області відбулася дорожньо-транспортна пригода, де водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «МERCEDES-BENZ», д.н.з. [NUMBER] , здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] . Внаслідок даної ДТП [PERSON] отримав тілесні ушкодження. 04.01.2019 року за фактом настання даної ДТП було внесено відомості про таку подію до ЄРДР за № 12019040230000016 з кваліфікацією по ч.1 ст. 286 КК України та розпочато досудове розслідування. 27.02.2020 року прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 3 складено обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно [PERSON] внесеному в ЄРДР за № 12019040230000016 від 04.01.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. 13.07.2020 року Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області постановив ухвалу по справі № 212/1639/20 щодо кримінального провадження внесеного в ЄРДР за № 12019040230000016 від 04.01.2019 року про призначення судового розгляду кримінального провадження відносно [PERSON] . Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.01.2022 року (справа № 212/1639/20) [PERSON] , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст.49 КК України та закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12019040230000016 від 04.01.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Цивільний позов потерпілого [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої злочином, залишено без розгляду. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.01.2022 року (справа № 212/1639/20) було встановлено, що о 20:30 годин 03.01.2019 року, у темний час доби, по проїзній частині вул. Мусоргського з боку вул. Тимірязєва в напрямку вул. Сержанта Калантая в Покровському районі міста Кривого Рогу, Дніпропетровської області рухався технічно справний автобус «Mercedes Benz» реєстраційний номер [NUMBER] , обладнаний автоматичними дверми салону, під керуванням водія [PERSON] . У подальшому вищезазначений водій зупинив керований ним транспортний засіб на зупинці громадського транспорту «16 міська лікарня» та здійснив висадку пасажирів. В цей же час, до автобусу «Mercedes Benz», реєстраційний номер [NUMBER] , підійшов [PERSON] , [INFO] , який почав заходити до салону автобуса «Mercedes Benz» реєстраційний номер [NUMBER] , а саме тримався правою рукою за вертикальний поручень, який розташований в салоні автобусу з правої сторони та однією ногою стояв на східцях до салону. Так, водій [PERSON] натиснув важіль для закриття автоматичних пасажирських дверей салону автобусу, внаслідок чого, затиснув руку пасажира [PERSON] , маючи об`єктивну можливість спостерігати за місцезнаходженням останнього на східцях автобусу, який перебував за межами салону. В подальшому, не переконавшись в тому, що пасажир [PERSON] знаходиться в салоні автобусу та автоматичні двері повністю зачинені, відновив рух та почав рухатись по проїзній частині вул. Мусоргського, чим порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б), 10.1, 21.4\~Правил дорожнього руху\~України, відповідно до яких: - 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.»; - 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.»; - 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням табудь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним інестворить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.» - 21.4 «Водію забороняється починати рух до повного зачинення дверей та відчиняти їх до зупинки транспортного засобу.» В ході подальшого руху автобусу «Mercedes Benz», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] пасажир [PERSON] не втримавшись за поручень, який знаходився в салоні автобусу, впав на проїзну частину вул. Мусоргського та потрапив під заднє праве колесо автобусу «Mercedes Benz», реєстраційний номер [NUMBER] . Внаслідок порушення зазначених правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною та достатньою умовою для запобігання події пасажир [PERSON] був травмований та отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому нижньої третини правої плечової кістки, закритий перелом лонної і сідничної кістки ліворуч, перелом лонної кістки праворуч,садна області верхньої третини правого передпліччя, правої і лівої сідниці, які згідно висновку експерта № 2028 від 29.12.2019 року\~за своїм характером відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби, П. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених\~наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року. Згідно висновку експерта № 19/104-17/1/4/75 від 25.02.2020 року в діях водія [PERSON] по керуванню мікроавтобусом «Mercedes Benz», реєстраційний номер [NUMBER] , вбачається невідповідність вимог п.10.1,\~21.4 ПДР\~України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з ДТП. Між порушенням водієм [PERSON] правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог п.п.\~10.1,\~21.4 Правил дорожнього руху України та настанням наслідків спричиненням середньої тяжкості тілесного ушкодження [PERSON] є прямий причинний зв`язок. Таким чином, доведеним є той факт, що позивач [PERSON] є особою, якій внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було завдано шкоду здоров`ю. Так, позивач, внаслідок отриманих травм в ДТП з 03.01.2019 року до 30.01.2019 року та з 18.04.2019 року по 24.04.2019 року знаходився на стаціонарному лікуванні в КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» Дніпропетровської обласної ради, що підтверджується витягами з медичної карти стаціонарного хворого № У-116 та № У-4627. Відповідно до призначених медикаментів лікарем, за вищезазначений період стаціонарного лікування, позивачем було понесено витрати на лікування в сумі 39477,72 грн., що підтверджується листками лікарських призначень, рецептами, чеками, видатковими накладними. Також, потерпілому [PERSON] , який офіційно не працевлаштований та був тимчасово непрацездатний внаслідок ДТП було спричинено шкоду, що пов`язана з тимчасовою втратою працездатності з 03.01.2019 року до 30.01.2019 року та з 18.04.2019 року по 24.04.2019 року - 35 днів х 139,10 (4173,00 х 1/30) = 4868,50, що підтверджується витягами з медичної карти стаціонарного хворого № У-116, № У-4627, та довідками про тимчасову втрату працездатності (лікування) потерпілого у дорожньо-транспортній пригоді Форми первинної облікової документації № 094-1/о. В судовому засіданні встановлено, що\~цивільно-правова відповідальність водія автомобіля [PERSON] марки «МERCEDES-BENZ», д.н.з. [NUMBER] , на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю "Страхове товариство" "Домінанта" (далі - ТДВ "СТ "Домінанта") згідно полісу № АМ3994449, який діяв на момент настання ДТП станом на 03.01.2019 року Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Згідно до ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Положенням ст.23\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» передбачено,\~що шкодою,\~заподіяною життю\~та здоров`ю\~потерпілого внаслідок\~дорожньо-транспортної\~пригоди,\~є: шкода,\~пов`язана з\~лікуванням потерпілого; шкода,\~пов`язана з\~тимчасовою втратою\~працездатності потерпілим; шкода,\~пов`язана із\~стійкою втратою\~працездатності потерпілим; моральна\~шкода,\~що полягає\~у фізичному\~болю та\~стражданнях,\~яких потерпілий\~-\~фізична особа\~зазнав у\~зв`язку з\~каліцтвом або\~іншим ушкодженням\~здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до\~частин 1,\~2\~та 5\~ст.1187\~ЦК України,\~джерелом підвищеної\~небезпеки є\~діяльність,\~пов`язана\~з використанням,\~зберіганням або\~утриманням транспортних\~засобів,\~механізмів та\~обладнання,\~використанням,\~зберіганням хімічних,\~радіоактивних,\~вибухо-\~і вогненебезпечних\~та інших\~речовин,\~утриманням диких\~звірів,\~службових собак\~та собак\~бійцівських порід\~тощо,\~що створює\~підвищену небезпеку\~для особи,\~яка цю\~діяльність здійснює,\~та інших\~осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у абз.1 п.4 постанови №4 від 01 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" роз`яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язку та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно п.7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК). Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид). Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. Шкоду потерпілому [PERSON] було завдано саме джерелом підвищеної небезпеки, а не внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого, що підтверджується висновком експерта №19/104-17/1/4/75 від 25.02.2020 року, який був здійснений в ході досудового розслідування кримінального провадження № 12019040230000016. «Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела, а завдана ним шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, у тому числі якщо шкоду завданої здоров`ю особи» (постанови Верховного Суду у справах: №751/8121/17 від 14 січня 2019 року; №500/2095/)5-ц від 10 січня 2019 року; №757/59802/16-ц від 05 грудня 2018 року; №126/1439/17 від 01 лютого 2018 року). Відповідно п.24.1. ст.24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Згідно ст.25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюється в таких розмірах: для непрацюючої повнолітньої особи допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством. Таким чином судом встановлено, що позивач має право на отримання страхового відшкодування шкоди пов`язаної з лікуванням у розмірі 39477,72 грн. та шкоди пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності у розмірі 4868,50 грн. Щодо відшкодування моральної шкоди, судом встановлено наступне Згідно ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Оскільки, страхова виплата за шкоду, заподіяну здоров`ю становить 44346,22 грн. (понесені витрати на лікування та тимчасова втрата працездатності), то відповідач має здійснити виплату страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди позивачу у розмірі 2217,31 грн. ((39477,72+4868,50)?5%=2217,31 грн.), Отже, позивач має право на отримання страхового відшкодування, в порядку пункту 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у розмірі 2217,31 грн. При розподілі судових витрат суд враховує , що позов задоволено, тому судовий збір у розмірі 908,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved