Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

позивач в поданому позові посилається на те, що в жовтні 2017 року він запустив новий проект "monоbank", в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки "monоbank". На останніх за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт, а банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та ідентифікаційного коду в мобільний додаток, а видача картки після верифікації фізичної особи здійснюється в точці видачі чи спеціалістом банку за адресою, яку вказує клієнт. Умови обслуговування рахунків фізичних осіб в банку опубліковані на офіційному сайті цього банку та доступні для ознайомлення. Відповідно до п.п.4.3., 4.8.1. цих Умов клієнт погоджується, що операції, здійснені з використанням коду доступу до додатка, вважаються вчиненими клієнтом і оскарженню не підлягають, за винятком прямо передбачених в законодавстві. Клієнт може скористатися послугами банку через мобільний додаток та інші канали обслуговування в Інтернет для отримання інформації та здійснення операцій. Підпунктами 3.1., 3.4., 3.5. пункту 3 розділу ІІ Умов визначено, що для надання послуг банк видає клієнту картку. Підписанням анкети-заяви клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг «monоbank». Датою укладення договору є дата підписання клієнтом анкети-заяви та отримання картки. Карта передається клієнту не активованою, для її активації необхідно додати інформацію в мобільний додаток з авторизацією за номером телефону. При проведенні операції з карткою встановлюється пін-код, який є аналогом власноручного підпису клієнта. Надання і обслуговування кредиту обумовлюється п.5 розділу ІІ Умов. Клієнт повинен здійснювати операції в межах кредитного ліміту з урахуванням вартості послуг банку, відповідно до тарифів. На суму наданого кредиту банк нараховує відсотки, які нараховуються за кожен календарний день використання кредитного ліміту, з розрахунку 365/366 календарних днів в році, за процентними ставками, зазначеними в тарифах, а процентна ставка за кредитом на календарний місяць, наступний за звітним, вказується у мобільному додатку. Клієнт зобов`язаний щомісячно сплачувати мінімальний платіж в розмірі та термін, зазначені в мобільному додатку. При несплаті щомісячного мінімального платежу нараховується штраф. В разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом клієнт сплачує банку відсотки в подвійному розмірі від зазначених в тарифі, що діють на дату нарахування. У разі порушення терміну сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів вся заборгованість за кредитом вважається простроченою. На залишок такої простроченої заборгованості банк нараховує штраф, який не може бути більше 50% від суми одержаного клієнтом кредиту та діє відсоткова ставка за користування кредитом в розмірі 0,00001%. При істотному порушенні зобов`язань банк надсилає на мобільний додаток повідомлення про порушення із зазначенням дій, щодо їх усунення. Позивач зазначає, що відповідач 12.09.2019 року звернувся в банк з метою отримання кредиту, підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг та отримав кредит в розмірі 100000 грн. у вигляді кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Проте, умови договору відповідачем не виконувалися належним чином, що призвело до утворення заборгованості, загальний розмір якої станом на 01.02.2022 року складає 10 178, 64 грн., що складається із заборгованостей за тілом кредиту в розмірі 8 996,46 грн. та за порушення грошового зобов`язання в розмірі 1 182,18 грн. На даний час відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань і заборгованості не погашає, що є порушенням прав позивача. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у встановлений договором строк. Тому позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість в загальному розмірі 10 178,64 грн. та судові витрати в сумі 2 481,00 грн., понесених позивачем по сплаті судового збору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання 01.02.2022 року про розгляд справи в його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив проти заочного розгляду справи (а.с.47). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а саме за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності та не подав відзив на позов. Крім того, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У рішенні від 03.04.2008 Р. у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Передбачене ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 р.). Таким чином, Верховний Суд зазначив, що особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви. Отже, оскільки інформація про судові засідання, яка розміщена на веб-порталі «Судова влада України», є відкритою, то суд вважає, що сторони є належним чином повідомлені про судовий розгляд. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч. 4 ст. 223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, дійшов наступних висновків. Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 вказаного Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1054 вказаного Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 12.09.2019 року відповідач звернувся в банк з метою отримання кредиту, підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг та отримав кредит в розмірі 100 000 грн. у вигляді кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка (а.с.7). Позивачем вказано, що відповідач станом на 01.02.2022 року порушив умови зазначеного кредитного договору і має заборгованість в загальному розмірі 10 178, 64 грн., що складається із заборгованостей за тілом кредиту в розмірі 8 996,46 грн. та за порушення грошового зобов`язання в розмірі 1 182,18 грн. Вказане також стверджується даними відповідного розрахунку (а.с.6). На підставі наведеного суд дійшов висновку що позивачем надано належні, допустимі та достатні докази на підтвердження своїх позовних вимог. Зокрема, суд погоджується із вищевказаним фактом укладення сторонами 12.09.2019 року зазначеного договору про надання банківських послуг «monоbank», а також погоджується із визначенням позивачем складових загальної заборгованості за цим договором та їх розмірами. Судом також встановлено, що на час ухвалення даного рішення вказана заборгованість добровільно не погашена відповідачем, оскільки суду не надано жодних відомостей про протилежне. Тому позов підлягає задоволенню. Судом також встановлено, що позивачем за звернення з даною позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 2 481 грн., що стверджується платіжним дорученням від 12.09.2022 року (а.с.5). Дані судові витрати підлягають присудженню з відповідача на користь позивача у зв`язку із задоволенням позовних вимог. На підставі ст.ст. 509, 525, 526, 530, 610, 1050 ЦК України та,

Outcome: approved