Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

17.11.2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просила визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Свої вимоги мотивувала тим, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить їй на праві власності, разом з відповідачем вони проживали в вищезазначеній квартирі. Однак, після розірвання шлюбу відповідач не проживає в даній квартирі з 2019 року. Ухвалою суду від 22.11.2021 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно належним чином про час та місце розгляду справ. Крім того, на офіційному сайті Заводського районного суду м. Миколаєва (https://zv.mk.court.gov.ua/sud1412/), в розділі «Громадянам» у вкладці «Список судових справ, призначених до розгляду» з моменту призначення даної справи до розгляду було зазначено дату, час та місце розгляду справи. При цьому він клопотання про відкладення судових засідань не подав, причини неявки не повідомив.Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України» згідно з положеннями частини першої\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції.Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив розглядати справу за його відсутності. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Згідно свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 26.09.2002 року [PERSON] на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що відповідач у квартирі [ADDRESS] , не проживає більше року. Дослідивши в сукупності надані докази, суд вважає встановленим факт відсутності [PERSON] , [INFO] , у квартирі [ADDRESS] , понад один рік без поважних причин. Відповідно до ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК України, зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності до ст.\~156\~ч.\~1\~ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Частиною 1 статті 405\~ЦК України встановлено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ч. 2 ст.\~405\~ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки між позивачем та відповідачем відсутні будь-які договірні відносини з приводу користування житловим приміщенням, останній не проживає та не користується квартирою [ADDRESS] , суд вважає, що [PERSON] втратив право користування зазначеною вище квартирою.

Outcome: approved