Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про визначення права на частку в праві спільної сумісної власності подружжя. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 20.10.2012 року по 25.03.2021 року позивач і відповідач перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . За час шлюбу сторони набули у спільну сумісну власність квартиру за адресою: [ADDRESS] , відповідно до договору купівлі-продажу квартири, який було укладено між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, власником квартири [ADDRESS] , є відповідач. Просить суд визначити право на частку в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] та визнати за позивачем та відповідачем право власності на частку у праві власності на зазначену квартиру за кожним, припинивши право спільної сумісної власності. В судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. В судове засідання відповідач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просить суд винести рішення відповідно до чинного законодавства. Суд, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Дійсно між 12 листопада 2011 року зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 20.10.2012 року. Відповідно до копії заочного рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 25.03.2021 року у справі №186/251/21 шлюбу [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Згідно договору купівлі-продажу квартири від 23.09.2015 року посвідченого приватним нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу Баден А.С., та зареєстрованого в реєстрі за №948, вбачається, що [PERSON] придбав у [PERSON] , квартиру [ADDRESS] , вартість якої згідно договору склала 149000 гривень 00 копійок. Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №44390875 від 23.09.2015 року квартира [ADDRESS] , перебуває в приватній власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 23.09.2015 року. Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного. Стаття 60 Сімейного кодексу України /далі СК України/ - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При тому, що не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього майно зареєстровано лише за одним з подружжя. Крім того, за загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують. Такий висновок суду кореспондується також з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду в постанові від 21.11.2018 року в справі № 372/504/17. Згідно правового висновку висловлено Верховним Судом в Постанові від 15.04.2020 року у справі № 565/495/18 не виключається звернення одного із подружжя, при наявності спору, з позовом про визнання права на частку в праві спільної власності без вимог щодо поділу майна в натурі. Враховуючи вище викладене позовні вимоги підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат слід здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved