Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці із позовною заявою до відповідача [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. Позовні вимоги мотивує тим, що із [PERSON] він перебував у зареєстрованому шлюбі з 19 липня 2011 року по 13 березня 2014 року, що підтверджується рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 03 березня 2014 року. Після розірвання шлюбу, 23.02.2016 року, [PERSON] змінила своє прізвище на дошлюбне - « [PERSON] ». [INFO] в сім`ї народилась дитина, донька - [PERSON] , яка після розірвання шлюбу залишилась проживати з матір`ю. Зазначає, що з моменту припинення спільного подружнього життя, [PERSON] чинила йому перешкоди у зустрічах із донькою, у зв`язку з чим, в грудні 2015 року він звернувся до Шевченківського районного суду міста Чернівці з позовною заявою до [PERSON] про визначення способу участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею та Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 17 березня 2016 року йому, було надано право, без участі [PERSON] бачитись і спілкуватись з донькою щовівторка та щочетверга з 15:30 до 17:30 години: першої та третьої неділі місяця з 10.00 до 16.00 години та було визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] , з [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Окрім наведеного, позовні вимоги мотивує і тим, що [PERSON] добровільно виконувала наведене рішення суду, натомість, починаючи з березня 2022 року остання стала чинити йому перешкоди у зустрічах і спілкуванні із дитиною та на даний час він позбавлений можливості займатись вихованням доньки, цікавитись її життям, здоров`ям і бачитись з донькою та у такий спосіб підтримувати родинні зв`язки з дитиною. Просить суд, зобов`язати відповідачку, [PERSON] , не чинити перешкод у спілкуванні з донькою [PERSON] , [INFO] в порядку, визначеному Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 17 березня 2016 року, у справі № 727/9674/15-ц, а саме щовівторка та щочетверга з 15:30 до 17:30 години: першої та третьої неділі місяця з 10.00 до 16.00 години без участі матері [PERSON] . Рух справи та позиція сторін: Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29.11.2022 року відкрито провадження у справі. 19.12.2022 року до Шевченківського районного суду м. Чернівці представником відповідача скеровано відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого, посилається на те, що належних доказів того, що його довірителькою чиняться перешкоди у спілкуванні та зустрічах дитини із батьком [PERSON] не надано та спростовуються твердженнями самого ж [PERSON] за обставинами викладеними в позові, що він до доньки в школу (ліцей) прийшов не у встановлений за рішенням суду день, а інший день, що стало однією з підстав конфлікту. Зазначив, що після зустрічей із батьком і спілкування з ним, дитина повністю сама відмовляється з ним бачитися, і при цьому будь якого налаштування на це з боку матері немає. Просять відмовити в задоволенні позову. 27.12.2022 року до Шевченківського районного суду м. Чернівці представником позивача направлено в суд відповідь на відзив у якому просили позовні вимоги задовольнити. 29.12.2022 року до Шевченківського районного суду м. Чернівці в суд поступили заперечення на відповідь на відзив у яких відповідач просила відмовити в задоволенні позову. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17.01.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] , в його інтересах представник, адвокат Рендюк Н. позовні вимоги підтримали в повному обсязі. У вступному слові, позивач посилався на обставини викладені в позові. Позиція [PERSON] підтримана його представником адвокатом Рендюк Н. В судовому засіданні відповідач [PERSON] , в її інтересах адвоката Пустовіт Ю.О. заперечували проти позову. У вступному слові, відповідач посилалася на обставини викладені у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив. Позиція [PERSON] підтримана її представником адвокатом Пустовіт Ю.О. Представник третьої особи органу опіки і піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради у судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду лист про розгляду справи у відсутність представника, свою позицію стосовно позовних вимог висловив прийняття рішення згідно чинного законодавства в інтересах дитини. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами докази, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідно заперечення та об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, у межах заявлених вимог, заслухавши пояснення сторін, показання свідків, суд зважає на наступне. Відповідно до ст. 55 Конституції України; ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 11,13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні факти, досліджені докази і відповідно їм правовідносини. Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 03.03.2014 року розірвано шлюб між [PERSON] до [PERSON] (а.с.11) Відповідно до свідоцтва про зміну імені, виданого 23.02.2016 року (серії [NUMBER] ) [PERSON] змінила прізвище на дошлюбне прізвище - [PERSON] (а.с.12) Згідно свідоцтва про народження, виданого 02.01.2013 р. (серії [NUMBER] ) батьками дитини [PERSON] є: батько [PERSON] та - мати [PERSON] (а.с.13) Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 17.03.2016 року визначено спосіб прийняття участі у вихованні дитини та спілкуванні із нею батьками і зокрема [PERSON] (а.с.14-15) Згідно повідомлення Чернівецького районного управління поліції Головного управління національної поліції в Чернівецькій області від 14.06.2022 року №6377 було надано відповіді звернення [PERSON] зареєстровані, відповідно 05.06.2022 року та 07.06.2022 року і ознак злочину в діях останнього не встановлено (а.с.16-17). Із досліджених скріншотів від 14.11.2022 року між [PERSON] та [PERSON] (а.с.19-22) вбачається переписка між [PERSON] та [PERSON] . Згідно постанови Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21.10.2022 року відносно [PERSON] провадження по справі про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, було закрито за ст.. 247 КУпАП (а.с.23-24) Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01.08.2018 року було вирішено стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] з батька [PERSON] (а.с.25) та заборгованість зі сплати аліментів виданого 30.09.2022 року № 57482935 Першим відділом Державної виконавчої служби у м.Чернівці встановлено, що з примусового виконання виконавчого листа №727/6212/18 від 02.08.2018 року Шевченківським районним судом м. Чернівці про стягнення аліментів у розмірі 2000 грн. щомісячно, з [PERSON] на користь [PERSON] , борг по виплаті аліментів станом на 30.09.2022 р - відсутня (а.с.26) Згідно Акту оцінки потреб сім`ї за №374/02-06 від 29.09.2022 року та висновку оцінки потреб особи, встановлено, що [PERSON] (зі слів) хронічних захворювань не має; емоційний стан стабільний; шкідливих звичок не має; розлучений у 2014 р. з [PERSON] ; тимчасово не працює.(а.с.27-31) Відповідно до довідки про склад осіб, місце проживання яких зареєстроване у житловому приміщенні (будинку) за №425424 від 11.11.2022 року видана [PERSON] , встановлено, що згідно відомостей реєстру територіальної громади за адресою: [ADDRESS] зареєстроване місце проживання останнього (а.с.32) Сертифікат про проходження профілактичного наркологічного огляду серії РРУ № 043754 виданого [PERSON] (а.с.34) свідчить про те, що останній не знаходиться на обліку ЧОНД Медична довідка про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів серії ААН № 490946 виданого [PERSON] (а.с.35), останній не перебуває на обліку в психіатричній лікарні. Згідно витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» встановлено, що [PERSON] станом на 04.10.2022 р. до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої і не погашеної судимості не має, в розшуку не перебуває (а.с.36) Згідно довідки ТОВ «Захбуком» №10 від 02.11.2022 р. виданої [PERSON] , вбачається, що останній працює на посаді водія автотранспортних засобів ТОВ «Захбудком» з 01.11.2022 року (а.с.37) Відповідно до характеристики учениці 4-В класу Чернівецького ліцею №12 «Ювілейний» [PERSON] , встановлено, що дитина користується авторитетом серед однокласників, є лідером у дружньому спілкуванні, бере активну участь у громадському житті класу, батьки цікавляться навчанням дитини та відповідально ставляться до її виховання в сім`ї, надають допомогу класному керівнику в організаційних питаннях, регулярно відвідують ліцей.(а.с.38) З пояснювальної записки [PERSON] від 21.09.2022 р., встановлено, що дитина не бажає бачитися і спілкуватися з батьком, через те, що він її ображав, викручував їй пальці та вона його боїться (а.с.57) Аналогічне вбачається і з пояснювальної записки класного керівника учениці 4-В класу [PERSON] , із якої видно, що 21.09.2022 року батько дитини прийшов до школи, хоча відповідно до рішення суду це не його день, відповідно до прохання матері, вона попередила її про це. Дитина не хотіла цієї зустрічі і просила класного керівника щоб вона не віддавала її батьку. Дитина боїться щоб батько приходив до неї (а.с.58) Згідно висновку за результатами психологічної діагностики [PERSON] , встановлено, що дитина більш прихильно ставиться до матері, найбільш психологічно значимим членом сім`ї дівчинка вважає маму, зокрема у складних ситуаціях схильна опиратися на підтримку та допомогу матері і бабусі. Ставлення до батька характеризується страхом і образою та небажанням з ним спілкуватись. Основною потребою є потреба в емоційному комфорті (а.с.65) Згідно висновку за результатами роботи психолога [PERSON] встановлено, що поведінка та дії дитини мають ознаки і прояви формування емоційного відчуження від батька. В поведінці дитини спостерігаються ознаки феномену відчуження від батька та емоційна залежність у прийнятті власного рішення від матері, дитина знаходиться під її психологічним впливом та втягнута у конфліктну ситуацію батьків. Відновлення взаємодії та контакту з відчуженим батьком має критично важливе значення для формування особистості дитини, розвитку ресурсів для профілактики та подолання внутрішніх конфліктів, а також для розвитку повноцінної можливості формувати власні парні стосунки (а.с.122-126) Вищенаведені докази у їх сукупності є співмірними і з показами свідків. В судовому засіданні, [PERSON] , допитаний в якості свідка, пояснив, що його колишня дружина [PERSON] чинить перешкоди йому у спілкуванні з їх спільною донькою [PERSON] . Зазначив, що дитина перебуває під впливом матері; [PERSON] не виконує рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17.03.2016 року про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Не заперечував конфліктної ситуації яка відбулася в школі у присутності доньки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні заперечувала факт щодо заборони спілкування доньки із батьком. Стверджувала, що [PERSON] сама не має бажання бачитись та спілкуватись із [PERSON] через прояви фізичного насилля з його боку відносно доньки. В судовому засіданні свідок (сторони позивача) - [PERSON] , під присягою пояснила, що відносини [PERSON] та [PERSON] були позитивними. Її син не ображав та піклувався про онуку; приводив доньку додому. Не заперечувала при дачі пояснень, що був випадок коли син попросив дівчинку, доньку яка перебувала у них в гостях помити посуд, на що дитина відмовилася. У її присутності син не кричав на дитину, і не бив її. Свідок [PERSON] під присягою, пояснила що [PERSON] мала позитивні стосунки з рідними зі сторони батька та родини в цілому. Про те, що [PERSON] забороняє спілкуватися з батьком їй було відомо зі слів [PERSON] . Свідок [PERSON] під присягою поясний в суді, що працює в ліцеї охоронником та пам`ятає сторін по справі, між якими навесні чи восени минулого року стався у присутності дівчинки, їх доньки конфлікт. А, саме до ліцей прийшов [PERSON] , який точно то був день не пам`ятав і став чекати в коридорі, поряснивши що очікує доньку. Через деякий час по сходах спускалися мати з дівчинкою, і тоді [PERSON] до них підійшов, про що говорили він не чув, але побачив, як мати дівчинки відштовхнула руку останнього від дитини і повернула пакунок, що в ньому було не знає. Стався конфлікт було викликано працівників поліції. В судовому засіданні в присутності психологів була допитана відповідно до норм статті 171 СК України малолітня [PERSON] яка пояснила, що не бажає зустрічатися із батьком [PERSON] , боїться його, так як останній їй стикав руки, заставляв мити посуд, коли вона була в гостях в нього дома та називав такими речами, що їй було неприємно. Пояснила, що коли вона заснула в батька вдома, він прийшов до неї і ляг коло неї, їй також це було не зрозуміло і не приємно. Пояснила, що був випадок, що коли гуляла з батьком в парку, дуже хотіла їсти, просила його щось купити поїсти, що їй батько відповів «заробиш і купиш» на той час її це обурило, однак, оскільки вона була голодна, батько все ж таки замовив піцу, на яку довго очікували і вона вже її не хотіла їсти. Пояснила в засіданні, що дійсно мати їй говорила, про те, що батьком подав позов в суд, та якщо справу вона програє, то забере подарунок батька і продасть його. Пояснила, що на даний час вона спілкуватися з батьком не хоче. Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно із статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно зі статями 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У ст.9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків вимагатиме від судів ретельної перевірки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v.UKRAINE, №10383/09, §100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v.UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Положення ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються у тому числі і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (Рішення Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Kruskic v. Croatia» від 25 листопада 2014 року, п. 108). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема, вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність» (Рішення ЄСПЛ «Bogonosovy v. Russia» від 05 березня 2019 року, п.82). Згідно із ч.8-10 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року N 31111/04 у справі "Хант проти України" зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі "Olsson v. Sweden" (N 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі "Johansen v. Norway" від 07 серпня 1996 року, § 78). Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з ними, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини. Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17.03.2016 року визначено місце проживання дитини з матір`ю та надано право позивачу без участі відповідача бачитися і спілкуватися з донькою що вівторка і що четверга з 15.30 до 17.30 та 1 - та 3 неділю місяця з 10 до 16 год. (а.с. 14-16). Тобто визначений спосіб участі батька у спілкуванні з дитиною. При цьому суд звертає увагу, що вказане рішення суду не було звернуто до виконання. Як відповідно пояснили сторони в судовому засіданні, вони самостійно виконують рішення суду, без участі виконавця та органів опіки і піклування. Як зазначив в поясненнях і відповідно будучи допитаним як свідок [PERSON] він після конфлікту що мав місце в ліцеї і після того, що відповідачка йому забороняє спілкуватися з дитиною, до органів опіки і піклування в особі виконкому Чернівецької міської ради не звертався, ніяких заяв щодо протиправної поведінки [PERSON] не заявляв. Єдине його звернення було правоохоронних органів в червні 2022 року, на що йому була надана відповідь і роз`яснено право звернення до суду. [PERSON] пояснив в засіданні, в якості свідка, що він до ліцею прийшов у не визначений день і час до дитини, він просто хотів побачити доньку і не знав що у неї в той день був додатковий урок. Наміру зривати уроки доньці він не мав. Зазначив, що дійсно не очікував на реакцію дружини, а тому, можливо він і не достойно себе повів в тій ситуації ще й у присутності доньки. Дані твердження позивача є співмірними і з дослідженою відповідь на звернення [PERSON] (а.с. 18,19). Відносно конфлікту який мав місце 21.09.2022 року відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21.10.2022 року провадження в справі про адміністративне правопорушення було закрито у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (а.с. 23,24). На думку суду, небажанням дитини спілкуватися батьком [PERSON] , внаслідок того, що останній при спілкуванні з донькою стискував їй руку, що позивачем не заперечувалося в засіданні, заставляв мити посуд, і не ввічливо спілкувався з дитиною, у своїй сукупності є примушуванням дитини до спілкування, що може призвести до психологічного тиску на дитину та явно не відповідатиме якнайкращим інтересам дитини в аспекті забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. Згідно із частинами восьмою, дев`ятою та десятою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським Судом з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі за заявою «HANT v. UKRAINЕ», № 31111/04, § 54). У рішенні ЄСПЛ у справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі "Johansen v. Norway" від 07 серпня 1996 року, § 78). Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, у справі «М. С. проти України» та у рішенні ЄСПЛ від 16 липня 2015 року № 10383/09, § 100 «Мамчур проти України», ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). В силу ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд (справа 758/5545/18) підкреслив, що під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення в тому числі стан психологічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відтак, обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст.12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог. Судом не встановлено доказів на підтвердження того, що відповідачка створює негативний вплив дитини доньки [PERSON] на батька, та доводи позивача [PERSON] щодо вимог з боку матері відносно розвитку у дитини фобії після спілкування з ним що зазначено обставинами перешкоджання йому, як батькові спілкуватися з донькою не може вважатися беззаперечним доказом існування вказаної обставини та, в свою чергу, спростовують вищенаведеними доказами та показами свідків, і безпосередньо показами самої дитини [PERSON] . Суд вважає, що сторонам необхідно дійти спільної згоди щодо порядку спілкування між собою та дитиною на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17.03.2016 року та враховуючи вік та інтереси дитини, за спільною згодою відпрацювати умови побачень з дитиною, і це відповідатиме інтересами дитини та інтересам батьків, тобто буде справедливим по відношенню, як до малолітньої дитини, так і до її батьків. З урахуванням вищевикладеного, на підставі зібраних доказів, приймаючи до уваги те, що стороною позивача не представлено доказів, що [PERSON] чинить позивачу [PERSON] перешкоди у спілкуванні з донькою, а також беручи до уваги дослідивши наявні у справі докази, враховуючи рівні права батьків на участь у вихованні дитини та виходячи з інтересів дитини і вимог статей 157, 158 СК України, суд, врахувавши пояснення (думку) дитини та інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, вік дитини, дійшов висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру за- доволених позовних вимог. Оскільки в позові слід відмовити, тому судовий збір стягненню з від- повідача на користь позивача не підлягає. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed