Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-23 00:00:00

Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 09лютого 2023 року позов [PERSON] до Антонінської селищної ради Хмельницької області, третя особа: СТОВ «Довіра» задоволено, визнано незаконним та скасовано Рішення сьомої сесії восьмого скликання Антонінської селищної ради Хмельницької області №29 від 17 вересня 2021 року про відмову у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та зобов`язано Антонінську селищну раду повторно розглянути заяву [PERSON] . Вирішено стягнути з Антонінської селищної ради Хмельницької області на користь [PERSON] судовий збір в сумі 992 гривні 40 копійок. 16 лютого 2023 року представник позивача [PERSON] - адвокат Рівнячок Л.С. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу понесених ним витрат, а саме про стягення з відповідача Антонінської селищної ради Хмельницької області на користь [PERSON] на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000 грн. та судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп. В ході виготовлення повного тексту рішення встановлено, що при розгляді справи судом не вирішено питання про розподіл судових витрат, а саме компенсації позивачу [PERSON] коштів на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача [PERSON] надіслав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його та позивача відсутності, заяву щодо розподілу судових витрат задовольнити. Представник відповідача Антонінської селищної ради Хмельницької області надав суду письмові заперечення про зменшення витрат на правничу допомогу до 3000 грн., оскільки вважає, що витрати на правничу допомогу в сумі 12 000 грн. є завищеним і такими, що не підлягають задоволенню, що стосується судового збору, то звертає увагу суду на те, що рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 09лютого 2023 року питання судових витрат в частині судовго збору вже вирішено. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши заяву та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає до задоволення частково виходячи з наступних підстав. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Частиною другою статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. За нормами частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У відповідності до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Частиною 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Таким чином, в розумінні Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та ч. 2 ст. 137 ЦПК України правова допомоги адвоката та фактичні витрати адвоката, які необхідні для виконання договору про надання правової допомоги є різними витратами клієнта (замовника). При цьому, останні встановлюються на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення адвокатом таких витрат. Згідно зі статтею 19 того ж Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Відповідно до пункту 6 та 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Як слідує із укладеного 13 лютого 2022 року між [PERSON] та адвокатом Рівнячком Л.С. договору про правову допомогу, [PERSON] доручила, а [PERSON] зобов`язався надавати їй юридичні послуги з питань представництва її інтересів, в підприємствах, установах та організаціях, правоохоронних органах та суді, забезпечити надання їй консультування правового характеру, підготовку та розробку процесуальних документів (п. 1.1. Договору). Відповідно до п. 4.1. Договору за передбачені п. 1.1. того ж Договору послуги [PERSON] зобов`язалася сплатити для [PERSON] винагороду (гонорар), розмір якого складає 5000 грн. Згідно вищезазначеного Договору [PERSON] та [PERSON] домовились про розмір гонорару за взяті зобов`язання, щодо представництва інтересів Замовника, на умовах Договору відповідно до п.п. 1.1., у Красилівському районному судді у справ № 677/193/22. Також, тим же додатком до договору передбачено, що за відрядження та кожну участь представника (виконавця) у судовому засіданні Замовник оплачує гонорар в сумі 1 000 грн. Проведення оплати гонорару адвоката підтверджується квитанціями № 150 від 13 лютого 2022 року на суму 5000 грн. та № 448 від 10 жовтня 2022 року на суму 7000 грн. Пунктом 2.1 Договору передбачено, що послуги надаються Замовнику шляхом: вивчення наданих Замовником документів та поінформування його про можливі варіанти вирішення проблеми; усного та письмового консультування з юридичних питань, представництва інтересів Замовника в судді; підготовка та подання необхідних документів. Таким чином, умовами укладеного між [PERSON] та [PERSON] договору про надання правової допомоги передбачена виплата гонорару за надання правової допомоги з представництва інтересів [PERSON] в суді, вивчення наданих нею документів, надання їй консультацій та складення процесуальних документів у фіксованій сумі, а саме 5 000 грн. При цьому, умовами зазнаних Договору не передбачено погодинне нарахування гонорару, а саме в залежності від кількості часу затраченого адвокатом на надання правової допомоги. Таким чином, правова допомога адвоката Рівнячка Л.С. щодо представництва інтересів замовника [PERSON] в судових зсідання по даній справі охоплюється обумовленою ними фіксованою сумою гонорару в розмірі 5 000 грн., а тому така правова допомога не може повторно нараховуватись у складі витрат адвоката на відрядження. Тобто, нарахування адвокатом Рівнячком Л.С. вартості його правової допомоги щодо його участі в судових засіданнях по даній справі та здійснення представництва інтересів [PERSON] в суді у фіксованій сумі 5 000 грн. та одночасно за відрядження та його участь в судовому засіданні на загальну суму 12 000 грн. свідчить про подвійне стягнення із [PERSON] однієї і тієї ж правової допомоги. Крім того, виходячи із змісту Договору в частині витрат на відрядження та участь в судовому засіданні, зазначені витрати стосуються фактичних витрат адвоката пов`язаних із явкою до суду для участі в судовому засіданні, а не надання ним правової допомоги щодо представництва інтересів [PERSON] яка оплачена у фіксованій сумі, а саме 5 000 грн. Також, як слідує із квитанції № 448 від 10 жовтня 2022 року про оплату [PERSON] сплачено для [PERSON] гонорар в сумі 7 000 грн. В свою чергу, у відповідності до умов Договору про надання правової допомоги проведення оплати гонорару адвоката підтверджується квитанцією. Таким чином, викладене свідчить про те, що [PERSON] надав лише одну квитанцію про оплату йому гонорару за надану ним правову допомогу по даній справі в сумі 5 000 грн., а іншій надані ним квитанції на суму 7 000 грн. не стосуються оплати гонорару. Разом із тим, фактичні витрати адвоката на відрядження для участі в судовому засіданні у відповідності до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не відносяться до гонорару адвоката, а стосуються його фактичних витрат необхідних для надання правової допомоги. При цьому, стягнення понесених адвокатом Рівнячком Л.С. фактичних витрат у зв`язку із відрядженням до Красилівського районного суду він та [PERSON] не заявляли та доказів, які підтверджують такі його витрати не подавали, в той час як ч. 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється не лише згідно з умовами договору про надання правничої допомоги, а на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Таким чином, наведені обставини та факти, умови Договору про надання правової допомоги свідчать про те, що [PERSON] сплатила адвокату Рівнячку Л.С. гонорар в сумі 5 000 грн., а тому його витрати на правову допомогу по даній справі становлять 5 000 грн., а нарахування 12 000 грн. в якості гонорару та витрат на правову допомогу є безпідставним. Разом із тим, розмір заявлених до стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 5 000 грн. або ж 12 000 грн., що виразилась в наданні консультацій, вивчення документів та нормативно-законодавчої бази, підготовки процесуальних документів та представництво інтересів в судових засіданнях є значно завищеним, не співмірним із складністю даної справи та виконаними адвокатом роботами, їх необхідністю та часом, який реально необхідний для виконання такої роботи та який фактично затрачений адвокатом. Зокрема, наявні в матеріалах справи докази самі по собі не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі №753/15687/15. Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц. Частинами 3-6 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Суд вправі зменшувати розмір витрат на правову допомогу, в разі заявления іншою стороною клопотання про їх не співмірність. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.03.2018 (справа N907/357/16). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява М 9336/04) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З урахуванням практики ЄСПЛ при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначена адвокатом Рівнячком Л.С. кількість годин витрачених ним на надання правової допомоги по даній справі щодо надання консультацій, вивчення наданих Замовником документів нормативно-законодавчої бази та підготовку шести процесуальних документів (підготовка звернення до прокуратури та Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, позовної заяви, клопотань про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку, адвокатського запиту, заява пр. остягнення коштів) є не співмірною і не відповідає критерію реальності затраченого адвокатом часу на виконання такої роботи. Зокрема, вивчення адвокатом нормативно-законодавчої бази не є об`єктивно необхідною роботою з надання правової допомоги по даній справі, так як факт отримання адвокатом свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю підтверджує наявність у нього спеціальних знань в галузі права для здійснення захисту інтересів клієнта. Крім того, дана справа не значної складності та має не значний обсяг документів, а тому вчинення позовної заяви та доданих до неї документів не потребує значних витрат часу. Адвокатом Рівнячком Л.С. вказано, що ним витрачено в цілому 15 год. на участь в судових засіданнях, які були призначені на 25 лютого 2022 року , 25 травня 2022 року, 23 червня 2022 року, 06 вересня 2022 року, 05 жовтня 2022 року, 17 листопада 2022 року, 09 лютого 2023 року. Із усіх вище перелічених судових засідань відбулись лише два, зокрема 23 червня 2022 року та 09 лютого 2023 року, більше того, вони відбувались в режимі відеоконферец зв`язку. Таким чином, із ряду судових засіданнях по даній справі представник позивача [PERSON] , адвокат Рівнячок Л.С. приймав участь у 2 судових засіданнях та надавав реальну правову допомогу протягом 35 хв., що підтверджується даними журналів судових засідань за 23 червня 2022 року та 09 лютого 2023 року. До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved