Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-09 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. У січні 2023 року позивач звертаючись до суду з заявою просить суд, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання в Національному університеті фізичного виховання і спорту України у розмірі 1 / 4 частини всіх видів його заробітку щомісячно до досягнення сином 23 років за умови, що він буде продовжувати навчання. Аргументує свої вимоги тим, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 14.02.2000 року, мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , який в даний час навчається на денній формі навчання в Національному університеті фізичного виховання і спорту України. Син знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання сина, який навчається та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Тому вона звернулася з даним позовом до суду. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду від 12 січня 2023 року призначено справу до розгляду на 10 год 00 хв 25 січня 2023 року. У зв`язку з неявкою сторін розгляд справи відкладено до 10 год 00 хв 07 лютого 2023. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06 лютого 2023 року повернуто [PERSON] її зустрічний позов до [PERSON] , третя особа [PERSON] про зміну розміру аліментів на повнолітню дитину, що навчається. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07 лютого 2023 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] про зміну розміру аліментів на повнолітню дитину, що навчається залишено без руху. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15 лютого 2023 року повернуто [PERSON] її зустрічний позов до [PERSON] , третя особа [PERSON] про зміну розміру аліментів на повнолітню дитину, що навчається. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07 лютого 2023 року судове засідання відкладено до 10 год 00 хв 10 березня 2023. ІІІ. Позиції сторін. В судове засідання позивач не з`явилася, але надала заяву в якій підтримує заявлені позовні вимоги та просить розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, але надала заяву в якій просить розглянути справу без її участі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. 14 лютого 2000 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу її прізвище змінилось на « [PERSON] »(а.с.3). [INFO] народився [PERSON] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Відповідно до договору про надання платної освітньої послуги для здобувача ступеня бакалавра на основі повної загальної середньої освіти №175-БД від 05.09.2022, Національний Університет фізичного виховання і спорту України та [PERSON] уклали договір про надання платної освітньої послуги для [PERSON] , а саме : здобуття ступеня бакалавра зі спеціальності Фізична культура і спорт в період з 15 вересня 2022 по 30 червня 2026 року за кошти у сумі 96800 грн(а.с.13). Згідно з довідки №571 від 26 грудня 2022 року виданої Національним Університетом фізичного виховання і спорту України, [PERSON] є студентом 1 курсу ступеня бакалавра денної форми навчання тренерського факультету Національного Університету фізичного виховання і спорту України. Термін навчання з 15.09.2022 по 30.06.2026 року(а.с.12). V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Відповідно до вимог ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв"язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов"язані утримувати їх до досягнення ними 23-річного віку, при умові, що батьки можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до вимог ч.3 ст.199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Тобто право на утримання аліментів на повнолітню дитину виникає тільки за певних необхідних умов. У разі настання відповідних обставин, утримання повнолітніх дітей на період їх навчання до 23 років є для батьків саме обов`язком. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України у редакції, чинній на час вирішення справи судами попередніх інстанцій, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оцінюючи в сукупності здобуті в судовому засіданні докази, враховуючи, що після досягнення повноліття син відповідача продовжує навчатися, відповідач являється особою працездатного віку , позовні вимоги визнав повністю , а отже має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1 / 4 частини всіх видів заробітку щомісячно на час навчання останнього, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги. VI. Судові витрати. Згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги, позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, судовий збір підлягає стягненню з відповідача у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 60 коп, виходячи із розрахунку (1073, 60 грн (судовий збір) :2).

Outcome: approved