Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-19 00:00:00

[PERSON] (далі позивач), через свого представника, звернувся до суду з позовом до Липовецької міської ради (далі відповідач), у якому просив: - встановити факт про те, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , 1920 р.н., яка померла [INFO] в с. Алєшковичі Суземського району Брянської області російської федерації; - визнати за позивачем [PERSON] , [INFO] , право по спадкуванню за законом на земельну частку (пай) розміром 3,50 умовних кадастрових гектари, що на території бувшої Попівської сільської ради, а на даний час Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області, (земельна ділянка № [NUMBER] ) згідно сертифікату на право на земельну частку пай серії ВН №0105842 від 06.04.2001, виданого на ім`я [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. Позивач та його мати [PERSON] спільно проживали в с. Вернянка (на даний час Вінницького р-ну) Вінницької обл., однак наприкінці 1997 року рідний брат позивача забрав їх матір на лікування до с. Алєшковичі Суземського р-ну Брянської обл рф. [INFO] [PERSON] померла, не склавши за життя заповіт, а після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася з права на земельну частку (пай) розміром 3,50 умовних кадастрових гектари, що на території бувшої Попівської сільської ради, а на даний час Липовецької міської ради, (земельна ділянка № [NUMBER] ) згідно сертифікату на право на земельну частку пай серії ВН №0105842 від 06.04.2001. Брат позивача від спадщини матері відмовився, а позивач таку спадщину прийняв, оскільки до 6-ти місяців з дня її відкриття вступив у фактичне володіння спадковим майном. Тривалий час позивач не оформляв спадщину матері вважаючи, що через втрату правовстановлюючого документу, позбавлений такої можливості, однак у 2022 році звернувся до нотаріуса з метою оформлення спадщини, але отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Попри наявні відомості з довідки від міської ради про прийняття спадщини позивачем, відсутні відомості про прийняття спадщини його братом [PERSON] , окрім того відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно. Насамкінець є розбіжності в документах щодо імені спадкодавця, так як у свідоцтві про її смерть вона вказана як « [PERSON] », в довідці міської ради як « [PERSON] », а в ДРАЦС як « [PERSON] ». Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 17.10.2022 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Витребувано спадкову справу. Відповідачем у визначений судом строк відзиву на позов не подано, однак представник подав заяву про визнання позову та про розгляд справи без його участі. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, однак останній у своїй заяві просив суд про розгляд справи за її відсутності, позов підтримав та просила його задовольнити. Суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить у даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO] в с. Алєшковичі Суземського р-ну Брянської обл рф (а.с. 4). Згідно зі свідоцтва про народження позивача [PERSON] вказана його матір`ю (а.с. 5). За життя [PERSON] отримала право на земельну частку (пай) розміром 3,50 умовних кадастрових гектари, що на території бувшої Попівської сільської ради, а на даний час Липовецької міської ради, (земельна ділянка № [NUMBER] ) згідно сертифікату на право на земельну частку пай серії ВН №0105842 від 06.04.2001 (а.с. 13). Такий сертифікат було втрачено, про що здійснено оголошення у місцевій газеті "Липовецькі вісі" від 28.01.2022 (а.с. 18). Згідно довідок від Липовецької міської ради від 22.12.2021 вбачається, що [PERSON] на день своєї смерті було зареєстрована по [ADDRESS] , а її син [PERSON] - позивач, входив до складу її сім`ї та проживав з нею без реєстрації. Також у довідці вказано, що позивач протягом 6-ти місяців з дня смерті його матері вступив у володіння та користування її майном, тобто фактично прийняв спадщину (а.с. 14-16). Позивач стверджує, що його брат [PERSON] від спадщини матері відмовився, а коли позивач у 2022 році звернувся до нотаріуса з метою оформлення спадщини, отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки попри наявні відомості з довідки від міської ради про прийняття спадщини позивачем, відсутні відомості про прийняття спадщини його братом, окрім того відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно та є розбіжності в документах щодо імені спадкодавця, так як у свідоцтві про її смерть вона вказана як « [PERSON] », в довідці міської ради як « [PERSON] », а в ДРАЦС як « [PERSON] » (а.с.19). На запити суду з нотаріальної контори та архіву було надано відповіді про те, що спадкову справу [PERSON] не виявлено (а.с. 32, 35). Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як визначено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Судом було встановлено, що згідно зі свідоцтва про народження позивача його матір вказано [PERSON] , однак те що на відмінно від свідоцтва про смерть [PERSON] вона вказана у свідоцтві про народження позивача по іншому не перешкоджає, за співставлення з іншими доказами встановити, що вона була матір`ю позивача. Разом з тим, позивач, через відмову нотаріуса, не може оформити спадщину матері, оскільки попри наявні відомості з довідки від міської ради про прийняття спадщини позивачем, відсутні відомості про прийняття спадщини його братом, окрім того відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, позивач обґрунтовано звернулася до суду з позовом в частині визнання права власності на спадкове майно. Крім того, як визначено в ст. 392 ЦК України в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права в судовому порядку. З урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Суд зауважує, що до дня набрання чинності ЦК України - 01.01.2004, за ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР передбачалася можливість для спадкоємців прийняти спадщину шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном, якщо зазначені дії були вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно зі ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти померлого. Судом було встановлено, що згідно довідок від Липовецької міської ради від 22.12.2021 вбачається, що [PERSON] на день своєї смерті була зареєстрована по [ADDRESS] , а її син [PERSON] - позивач, входив до складу її сім`ї та проживав з нею без реєстрації. Також у довідці вказано, що позивач протягом 6-ти місяців з дня смерті його матері вступив у володіння та користування її майном, тобто фактично прийняв спадщину Позивач стверджує, що його брат [PERSON] від спадщини матері відмовився, а на запити суду з нотаріальної контори та архіву було надано відповіді про те, що спадкову справу [PERSON] не виявлено. Оскільки позивач, будучи сином [PERSON] , після її смерті [INFO] протягом 6-ти місяців фактично прийняв її спадщину в порядку ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, а інших осіб які б її прийняли не виявлено, а тому позивач має право успадкувати право по спадщині за законом на земельну частку (пай), розміром 3,50 умовних кадастрових гектари, що на території бувшої Попівської сільської ради, а на даний час Липовецької міської ради, (земельна ділянка № [NUMBER] ), яка належала [PERSON] згідно сертифікату на право на земельну частку пай серії ВН №0105842 від 06.04.2001. Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач і які не оспорює відповідач, а в сукупності, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи. Відповідач визнав пред`явлені до нього позовні вимоги під час судового розгляду. Суд зауважує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Інших належних та допустимих доказів на противагу вищезазначених висновків суду в ході судового розгляду не встановлено. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимоги про встановлення факту про те, що позивач є сином [PERSON] , 1920 р.н., яка померла [INFO] в с. Алєшковичі Суземського р-ну Брянської обл. рф, та про визнання за позивачем права по спадкуванню за законом на земельну частку (пай) розміром 3,50 умовних кадастрових гектари, що на території Липовецької міської ради (земельна ділянка № [NUMBER] ) згідно сертифікату на право на земельну частку пай серії ВН №0105842 від 06.04.2001, виданого на ім`я [PERSON] , яка померла [INFO] , ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved