Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить видати відносно [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , обмежувальний припис строком на шість місяців, встановивши відносно останнього наступні заходи тимчасового обмеження прав особи: 1) заборонити перебувати в місці проживання (перебування) постраждалих осіб [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; 2) заборонити наближатися на відстань ближче 50 метрів до місця проживання (перебування), інших місць частого відвідування постраждалими особами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; 3) заборонити вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Заяву обґрунтовує тим, що [PERSON] є її чоловіком та батьком їхніх спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Родина проживає разом у квартирі [ADDRESS] . Тривалий час [PERSON] створює неможливі умови спільного проживання. Заявниця разом з дітьми постійно потерпають від домашнього насильства, яке вчиняє чоловік, який веде аморальний спосіб життя, тривалий час зловживає алкоголем, а перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння веде себе неадекватно, стає агресивним, влаштовує свари, конфлікти із застосуванням ненормативної лексики, ображає заявницю, обзиває принизливими словами, погрожує фізичною розправою, штовхає її та дітей, молодшого сина обзиває нецензурною лайкою, кидає речі, трощіть меблі, дзеркала, посуд. Все це відбувається в присутності дітей. В січні 2023 року перебував на лікуванні в наркологічному диспансері, після повернення з якого, знову почав зловживати алкоголем, звільнився з роботи. Діти мають інвалідність та перебувають на обліку в КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги». Молодший син - [PERSON] потребує домашнього догляду. Незважаючи на стан здоров`я дітей, які потребують особливої уваги, любові та спокійної обстановки, [PERSON] проявляє фізичне насильство щодо останніх: дочку штовхає, погрожує її вигнати з квартири, сина обзиває нецензурною лайкою, кричить на нього. Внаслідок протиправної поведінки [PERSON] діти стали знервовані, агресивні, мають порушення сну та психічної поведінки, під час скандалів ховаються, плачуть, бояться виходити на вулицю, мають порушення емоційно-вольової регуляції за шизоїдно-епілептощним типом. Вже тривалий час заявниця та діти піддаються знущанням з боку кривдника, в результаті чого постійно знаходяться в стресовому стані, почуваються в небезпеці. З приводу постійних неправомірних дій [PERSON] , заявниця неодноразово зверталася до відділку поліції, де поліцейськими вчинялися відповідні дії щодо останнього, як то: складалися протоколи про адміністративне правопорушення, видавалися термінові заборонні приписи стосовно кривдника. Крім того, Шевченківським районним судом м. Запоріжжя [PERSON] неодноразово було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.ч.1,2 ст.173-2 КУпАП. В останнє, 01.02.2023 [PERSON] знову вчинив домашнє насильство у відношенні заявниці та дітей, в результаті чого працівниками поліції було видано два термінових заборонних приписи за вчинення домашнього насильства стосовно заявниці та дочки [PERSON] . Таким чином, домашнє насильство має тривалий характер та несе ризики життю, фізичному та психічному здоров`ю заявниці та її дітей. Ухвалою суду від 20.02.2023 відкрите провадження у справі. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні підтримала вимоги заяви, просила її задовольнити у повному обсязі. Суду надала пояснення, аналогічні тим, що викладені у заяві. Представник заявниці - адвокат Лічман І.І. заяву та обставини, якими вона обґрунтована, підтримала, просила задовольнити. Заінтересована особа - [PERSON] в судовому засіданні надав пояснення стосовно обставин, зазначених у справі. Суду пояснив, що частково згодний з заявою, оскільки руку не підіймав, фізично нікого не принижував. Просив суд не висиляти його із квартири, оскільки йому потрібен інтернет, бо він наразі в пошуках роботи. Пояснив суд, що збирається лікуватися від залежності алкоголю. Наразі перебуває на обліку в центрі зайнятості. Надав суду для ознайомлення довідку від 07.02.2023 відповідно до якої [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в 2023 в КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради. Допитана в судовому засіданні малолітня [PERSON] суду пояснила, що вона є старшою дитиною, навчається в 6 класі. Батько майже кожен день вживає алкогольні напої та після чого стає агресивним по відношенню до них, особливо до матері. Він кричить, штовхає мати, виражається поганими словами. Вона його боїться. Заслухавши пояснення учасників справи, малолітньої [PERSON] , ретельно дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з п.3 ч.1 ст.1 Закону України від 07.12.2017 № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі Закон № 2229-VIII) домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Частиною 2 статті 3 Закону № 2229-VIII визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких: подружжя, діти подружжя. Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 та п.1 ч.1 ст.26 Закону № 2229-VIII, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Положеннями ст.26 Закону № 2229-VIII, передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Відповідно до п.1 ч.1 ст.350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Судом встановлено та перевірено матеріалами справи, що заявниця [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с.12) Від вказаного шлюбу у подружжя народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . (а.с.13,14) Родина проживає за однією адресою: [ADDRESS] . (а.с. 21-23) Обидві дитини мають інвалідність та перебувають на обліку в КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги». (а.с. 15-18) Згідно з постановою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.09.2022 у справі про адміністративне правопорушення №336/3804/22, з представлених до суду матеріалів вбачається, що 04 серпня 2022 року приблизно о 22.30 годині [PERSON] , перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме виражався нецензурною лайкою, кричав, ображав свою дружину [PERSON] (а.с.8-10) Постановою суду [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та притягнуто до відповідальності. Відповідно до постанови судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.09.2022 у справі про адміністративне правопорушення №336/7098/22, з представлених до суду матеріалів вбачається, що [PERSON] , якого протягом року було піддано адміністративному стягненню за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, 07.12.2022 року близько 18 год. 00 хв., знаходячись за місцем свого проживання за адресою [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї дружини [PERSON] , [INFO] , а саме висловлювався на її адресу грубою нецензурною лайкою, ображав. (а.с.11, 11 зворот) Постановою суду [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2ст.173-2 КУпАП та притягнуто до відповідальності. Також, 04.08.2022 працівниками поліції у відношенні [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення та було видано терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА№289858 за вчинення домашнього насильства у відношенні заявниці [PERSON] . Вказаними заборонним приписом [PERSON] строком на дві доби заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою від домашнього насильства та зобов`язано залишити місце проживання постраждалої особи. (а.с.3) Крім того, 07.12.2022 працівниками поліції у відношенні [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення та було видано терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №310006 за вчинення домашнього насильства у відношенні заявниці [PERSON] . Вказаними заборонним приписом [PERSON] строком на п`ять діб заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою від домашнього насильства та зобов`язано залишити місце проживання постраждалої особи. (а.с.4) Крім того, 01.02.2023 працівниками поліції у відношенні [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення та було видано терміновий заборонні приписи стосовно кривдника серії АА №310661 та серії АА №310662 за вчинення домашнього насильства у відношенні заявниці [PERSON] та дочки [PERSON] . Вказаними заборонним приписом [PERSON] строком на п`ять діб заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою від домашнього насильства та зобов`язано залишити місце проживання постраждалої особи. (а.с.5-6) З пояснень заявниці, не спростованих в судовому засіданні заінтересованою особою, [PERSON] тривалий час створює неможливі умови спільного проживання сім`ї. Заявниця разом з дітьми постійно потерпають від домашнього насильства, яке вчиняє чоловік. [PERSON] веде аморальний спосіб життя, тривалий час зловживає алкоголем, а перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння веде себе неадекватно, стає агресивним, влаштовує свари, конфлікти із застосуванням ненормативної лексики, ображає заявницю, обзиває принизливими словами, погрожує фізичною розправою, штовхає її та дітей, молодшого сина обзиває нецензурною лайкою, кидає речі, трощіть меблі, дзеркала, посуд. Все це відбувається в присутності дітей. Після того, як в січні 2023 року [PERSON] повернувся з лікування в наркологічному диспансері, знову почав зловживати алкоголем, звільнився з роботи. Незважаючи на стан здоров`я дітей, які потребують особливої уваги, любові та спокійної обстановки, [PERSON] проявляє фізичне насильство щодо останніх: дочку штовхає, погрожує її вигнати з квартири, сина обзиває нецензурною лайкою, кричить на нього. Внаслідок такої поведінки [PERSON] , діти стали знервовані, агресивні, мають порушення сну та психічної поведінки, під час скандалів ховаються, плачуть, бояться виходити на вулицю, мають порушення емоційно-вольової регуляції за шизоїдно-епілептощним типом. Вже тривалий час заявниця та діти піддаються знущанням з боку кривдника, в результаті чого постійно знаходяться в стресовому стані, почуваються в небезпеці. З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що домашнє насильство, яке [PERSON] вчиняє по відношенню до своєї дружини [PERSON] та їх спільних дітей [PERSON] та [PERSON] носить тривалий характер та несе ризики життю, фізичному та психічному здоров`ю заявниці та її дітей. Фізичним насильством є форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (п.17 ч.1 ст.1 Закону № 2229-VIII). Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п.14 ч.1 ст.1 Закону № 2229-VIII). Відповідно до ч. 3, 4 ст. 26 Закону № 2229-VIII, рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків; обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. У п.9 ч.1 ст.1 Закону № 2229-VIII визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. У постанові Верховного Суду від 05.09.2019 у справі № 756/3859/19 зроблений висновок, що, враховуючи положення Закону № 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Таким чином, суд вважає доведеним факт, що [PERSON] неодноразово протягом року вчинив домашнє насильство щодо своєї дружини заявниці [PERSON] та їх спільних дітей: [PERSON] та [PERSON] , що свідчить про вірогідність повторного вчинення домашнього насильства, такі ризики є реальними та підтверджуються дослідженими судом доказами, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту щодо кривдника необхідно видати обмежувальний припис. Суд погоджується із доводами представника заявниці [PERSON] - адвоката Лічман І.І., що наведені нею у заяві види тимчасового обмеження прав кривдника [PERSON] будуть забезпечувати дієвий та ефективний захист заявниці та малолітніх дітей від кривдника.

Outcome: approved