Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 24.06.2014. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 04.11.2022 має заборгованість 37085,95 грн, яка складається з наступного: 30835,69 грн. - заборгованість за тілом кредита; 0,00 - заборгованість за нарахованими відсотками; 6250,26 грн - заборгованість за простроченим відсотками; 0,00 грн - заборгованість за відсотками на прострочений кредит згідно ст.625; 0,00 грн - нарахована пеня; 0,00 - нараховано комісії. Тому представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 37085,95 грн за кредитним договором № б/н від 24.06.2014 та судові витрати у розмірі 2481,00 грн. Ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 12.12.2022 по справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, слухання справи призначено на 10:00 30.01.2023. Протокольною ухвалою суду від 30.01.2023 слухання справи відкладено для виклику сторін на 10:30 09.03.2023. В судове засідання призначене на 30.01.2023 представник позивача не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, у позові зазначає про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки, в судове засідання не з`явився, відзив не надав, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Враховуючи клопотання представника позивача, суд ухвалив розглядати справу у відсутність відповідача, у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст. 280-283 ЦПК України. З`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, та дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. Між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем відбулося підписання анкети-заяви б/н від 24.06.2014 (а.с. 32). З довідки АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що [PERSON] був підписаний кредитний договір № б/н, за яким було надано наступні кредитні картки: № [NUMBER] , дата відкриття 24.06.2014, термін дії 03/18; № [NUMBER] , дата відкриття 25.05.2018, термін дії 11/21; № [NUMBER] , дата відкриття 23.12.2020, термін дії 10/24 (а.с.31). Позивач за несвоєчасне виконання [PERSON] умов договору нарахував заборгованість за кредитом 37085,95 грн., яка складається з наступного: 30835,69 грн. - заборгованість за тілом кредита; 6250,26 грн - заборгованість за простроченим відсотками. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Приписами статей 626, 628 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. ( ч. 1 ст. 638 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У даному випадку умови договору приєднання розроблені позивачем, АТ КБ "Приватбанк", тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У заяві, підписаній відповідачем процентна ставка не зазначена, а позивачем не додано жодних доказів щодо ознайомлення [PERSON] з умовами кредитування, так саме як і відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання та нарахування простроченого тіла кредиту у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Правовим висновком Великої Палати Верховного Суду України (постанова від 03.07.2019, справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19) визначено, що: « роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Велика Палата Верховного Суду вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом , тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Анкета-заява від 24.06.2014 не містить даних щодо домовленості сторін договору про сплату конкретних відсотків, пені за користування кредитними коштами за несвоєчасне погашення кредиту. Матеріали справи не містять доказів про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах справи, визнавались відповідачем як беззаперечні умови кредитного договору, більш того зазначені документи не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 24.06.2014 року шляхом підписання анкети-заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Окрім того із розрахунку заборгованості убачається, що на час укладення договору базова відсоткова ставка в місяць становить 2,5%, тоді як починаючи з вересня 2014 року банк почав змінювати базову ставку в односторонньому порядку. На підставі досліджених доказів суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме сума боргу за кредитним договором, яка підлягає стягненню з відповідача станом на 01.11.2022 становить 30835,69 грн, яка складається з наступного: 30835,69 грн. - заборгованість за тілом кредиту. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України,- якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений ним при зверненні з позовом до суду судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 2062,87 грн (30835,69х2481:37085,95).

Outcome: partial