Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно, яке складається з: житлового будинку [ADDRESS] ; земельної ділянки площею 0,20 га та земельної ділянки 0,10 га, після смерті бабусі [PERSON] та батька [PERSON] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є спадкоємцем за законом, після смерті [PERSON] , у встановлений законодавством строк, звернувся із заявою про прийняття спадщини, інші спадкоємці [PERSON] та [PERSON] звернулись із заявою про відмову від спадщини. Пізніше, 13.10.2022 р. позивач звернувся до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Позивач у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі, у підготовче судове засідання не з`явились, направили до суду заяви з проханням розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про смерть [PERSON] , помер - [INFO] ; свідоцтво про смерть [PERSON] , померла - [INFO] ; свідоцтво про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , прізвище дружини після укладення шлюбу - « [PERSON] »; свідоцтво про народження [PERSON] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] ; свідоцтво про народження [PERSON] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] ; свідоцтво про шлюб між [PERSON] та [PERSON] , прізвище дружини після укладення шлюбу - « [PERSON] »; державний акт на право приватної власності на землю розміром 0,10 га на території с. Долинське Ренійського (нині Ізмаїльського) району на ім`я [PERSON] від 28.02.1995 р.; державний акт на право приватної власності на землю розміром 0,20 га на території с. Долинське Ренійського (нині Ізмаїльського) району на ім`я [PERSON] від 28.02.1995 р.; витяг з погосподарської книги № 4 від 29.09.2022 р., власник житлового будинку [ADDRESS] , - [PERSON] ; довідки виконкому Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № № 143, 144 від 29.09.2022 р.; технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , самочинних споруд, не має; звіт про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку [ADDRESS] , постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії після смерті [PERSON] підстава - відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно; копія спадкової справи після смерті [PERSON] , померлого [INFO] .. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,20 га на території с. Долинське Ренійського (нині Ізмаїльського) району, Одеської області, цільове призначення - ведення особистого підсобного господарства. Під час життя [PERSON] заповіту не залишила, у зв`язку з чим спадкоємство здійснювалось за законом. Спадкоємцем першої черги був син [PERSON] , який успадкував спадщину шляхом фактичного володіння та управління спадковим майном, усі правовстановлюючі документи на спадкове майно знаходились у нього, на момент смерті спадкодавця, він мешкав разом із нею. Таким чином [PERSON] , прийняв спадщину в порядку ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.), однак не оформив її належним чином. [INFO] помер [PERSON] , після його смерті відкрилась спадщина у вигляді: житлового будинку [ADDRESS] ; земельної ділянки площею 0,10 га та земельної ділянки 0,20 га (успадкованої після смерті матері [PERSON] ). Під час життя [PERSON] не залишив заповідальне розпорядження, у зв`язку з чим спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги за законом є позивач по справі [PERSON] (син) та відповідачі - [PERSON] (дружина) та [PERSON] (донька). 04.12.2020 р., тобто у встановлений законодавством строк, [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з чим була заведена спадкова справа № 287/2020, відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] , звернулись до нотаріальної контори із заявами про відмову від спадщини. Пізніше, 13.10.2022 р. [PERSON] звернувся до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, йому було відмовлено, у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії. Ця обставина змусила позивача звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. Таким чином, позивач прийняв спадщину, що залишилася після смерті [PERSON] шляхом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана. Інші спадкоємці першої черги [PERSON] та [PERSON] , відмовились від спадщини, не заперечують проти визнання за позивачем права власності на спадкове майно. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Згідно до п. 20 ППВСУ від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», в разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину, особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем першої черги за законом (ст. 1261 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця [PERSON] , який, в свою чергу успадкував майно після смерті матері [PERSON] , в порядку ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.). В даному випадку позивач прийняв спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується заявою, яка міститься в матеріалах справи. Інші спадкоємці першої черги за законом [PERSON] та [PERSON] , відмовились від своєї частки у спадщині, не заперечують проти визнання за позивачем права власності на спадкове майно. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки звернувся до нотаріальної контори із заявою про її прийняття, однак оформити її не може у зв`язку з обставинами, які не залежать від нього (відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно). Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Outcome: approved