Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до\~ [PERSON] , в якому просив визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , а також земельних ділянок: площею 0,25 га, з кадастровим номером 6323384501:00:001:0009 та площею 0,11 га, з кадастровим номером 6323384501:00:001:0010, укладений 02 березня 2021 року між ним та [PERSON] , а також визнати за ним право власності на вказане нерухоме майно. Позов мотивований тим, що 02 березня 2021 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] , а також двох земельних ділянок: площею 0,25 га, з кадастровим номером 6323384501:00:001:0009 та площею 0,11 га, з кадастровим номером 6323384501:00:001:0010. За даним договором купівлі-продажу, продавець зобов`язувався передати позивачу у власність, а позивач прийняти та оплатити житловий будинок з господарськими будівлями та двома земельними ділянками за вищевказаною адресою. Відповідно до п. 2.5 договору сторони домовилися, що продаж житлового будинку та земельних ділянок вчинено за сумою 50 000 грн., тобто покупець передав, а продавець отримав грошові кошти у вищевказаному розмірі. Позивач стверджує, що з березня 2021 року він почав користуватися купленим будинком, зробив косметичний ремонт в ньому та став обробляти земельні ділянки. В свою чергу відповідачка, з невідомих позивачу причин, відмовляється оформити вищевказаний договір купівлі-продажу нотаріально, тому він вимушений звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Від відповідачки до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, проти позовних вимог [PERSON] не заперечувала. Згідно вимог\~ч.2 ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В силу ч.4\~ст.206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 02 березня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку та двох земельних ділянок, відповідно до якого відповідачка передала позивачу у власність, а позивач прийняв та оплатив житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , а також двох земельних ділянок: площею 0,25 га, з кадастровим номером 6323384501:00:001:0009 та площею 0,11 га, з кадастровим номером 6323384501:00:001:0010. Відповідно до п. 2.5 договору сторони домовилися, що продаж житлового будинку та земельних ділянок буде вчинено за сумою 50 000 грн. Відповідно до цього ж договору відповідачка отримала від позивача в день підписання договору 50 000 грн., що підтверджується підписом останньої на цьому договорі. З цього часу позивач почав відкрито використовувати будинок та земельні ділянки за призначенням. В свою чергу відповідачка, з невідомих позивачу причин, відмовляється оформити нотаріально вищевказаний договір купівлі продажу, що унеможливлює позивача належним чином зареєструвати право власності на придбане нерухоме майно. Житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , належить відповідачці [PERSON] на праві власності згідно з договором купівлі-продажу будинку від 25 жовтня 2008 року, посвідченим державним нотаріусом Красноградської державної нотаріальної контори Харківської області за р.№ 1-7088. Дві земельних ділянки: площею 0,25 га, з кадастровим номером 6323384501:00:001:0009 та площею 0,11 га, з кадастровим номером 6323384501:00:001:0010, належить відповідачці [PERSON] на праві власності згідно з договором купівлі-продажу земельних ділянок від 25 жовтня 2008 року, посвідченим державним нотаріусом Красноградської державної нотаріальної контори Харківської області за р.№ 1-7090. Також даний факт підтверджується і Державними актами на право власності на земельну ділянку: серії ХР № 034200 від 30 березня 2010 року та серії ХР № 034201 від 30 березня 2010 року. Статтею 41 Конституції України\~визначено, що кожен має право володіння, користування і розпорядження своєю власністю. Право власності - це врегульовані законом суспільні відносини по володінню, користуванню і розпорядженню майном. Право власності в Україні охороняється законом. Кожен громадянин в Україні має право володіти, користуватися і розпоряджатися майном особисто або спільно з іншими. Всі форми власності рівноправні. Згідно\~ст. 655 ЦК України\~за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до\~ст. 665 ЦК України\~предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) подавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Відповідно до ч.1\~ст. 334 ЦК України\~право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1ст. 638\~ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Між покупцем [PERSON] та продавцем [PERSON] було досягнуто згоди щодо предмету договору купівлі-продажу, а саме: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , а також земельних ділянок: площею 0,25 га, з кадастровим номером 6323384501:00:001:0009 та площею 0,11 га, з кадастровим номером 6323384501:00:001:0010. За таких обставин між сторонами фактично було укладено договір купівлі-продажу вказаних об`єктів нерухомого майна. Відповідно до\~ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. В ч. ч. 2, 4\~ст. 639 ЦК України\~зазначено, що якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Правові наслідки недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення договору визначені в\~ст. 220 ЦК України, згідно вимог якої такий договір є нікчемним. Згідно ч.2 вказаної статті\~Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Враховуючи те, що відповідачка [PERSON] ухилялася від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, відповідно до\~ст. 220 ЦК України\~суд може визнати такий договір дійсним. Згідно\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого договір, що підлягає нотаріальному посвідченню є укладеним із дня такого посвідчення. Відтак положення ст. 220 ЦК України можливі до застосування за умови укладення таких правочинів після набрання чинності вищезазначеного Закону. Враховуючи вищенаведене, з урахуванням наявності об`єктивної причини неможливості на теперішній час нотаріального посвідчення вищевказаної угоди, суд вбачає наявність достатніх підстав для визнання дійсним договору купівлі-продажу будинку та земельних ділянок, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Як вбачається із матеріалів позовної заяви, позивач не очікує відшкодування понесених ним судових витрат, тому дане питання судом не вирішується. Враховуючи викладене,

Outcome: approved