Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-21 00:00:00

У жовтні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача та просив визнати недійсним Договір позики, укладений між ним та TOB «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». Свої позовні вимоги позивач [PERSON] обґрунтовує тим, що між ним та відповідачем укладено договір позики, однак ознайомившись зі змістом договору вважає, що укладений договір є недійсним. Позивач стверджує, що під час укладання договору відповідачем було порушено вимоги ч. 2, 3\~ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно якої встановлено, що перед укладенням договорів на відстані продавець (виконавець) повинен надати споживачеві повну інформацію про всі умови та сукупну вартість. Також позивач посилається на ч. 1\~ст. 215 ЦК України, згідно якої підставою недійсності правочину є недодержаний в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Позивач вважає, що оскільки порядок акцептування пропозиції відповідачем не відповідає положенням законодавства, договір про надання позики, укладений між позивачем та відповідачем є таким, що не прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Також відповідачем не було надано позивачу всю необхідну інформацію щодо умов договору, чим було введено в оману позичальника та проведено нечесну підприємницьку діяльність. В оспорюваному договорі не була вказана ціна та сукупна вартість кредиту. 12.10.2022 року Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області за вказаним позовом відкрито загальне позовне провадження. 28.12.2021 року від представника відповідача надійшов відзив. 22.02.2022 року на виконання ухвали суду від 27.01.2022 року представником відповідача надано 6 договорів укладених між [PERSON] та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». 05.07.2022 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи було повідомлено належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягала та просив їх задовольнити. У судове засідання відповідач не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, надав відзив, у якому заперечував щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі. За наведених обставин, суд, приходить до висновку про розгляд справи у відсутність учасників справи на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що між сторонами було укладено шість договорів позики. Позивач у позові зазначив, що під час укладання договору відповідачем було порушено вимоги ч. 2, 3\~ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно якої встановлено, що перед укладенням договорів на відстані продавець (виконавець) повинен надати споживачеві повну інформацію про всі умови та сукупну вартість. Також позивач посилається на ч. 1\~ст. 215 ЦК України, згідно якої підставою недійсності правочину є недодержаний в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Позивач вважає, що оскільки порядок акцептування пропозиції відповідачем не відповідає положенням законодавства, договір про надання позики, укладений між позивачем та відповідачем є таким, що не прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Також відповідачем не було надано позивачу всю необхідну інформацію щодо умов договору, чим було введено в оману позичальника та проведено нечесну підприємницьку діяльність. В оспорюваному договорі не була вказана ціна та сукупна вартість кредиту. Разом з тим, позивачем не конкретизовано, який саме договір оспорюється, не надано його копії, що в свою чергу не дає можливості ідентифікувати оспорюваний договір. Частинами 1,2,3,4 ст.12\~ЦПК України передбачають, що\~учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1\~ст. 13 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 79 ЦПК України\~достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Стаття 80 ЦПК України\~передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всупереч вимог законодавства позивач не надав докази, які доказують предмет спору. Не конкретизував, який саме договір оспорює, що не дає можливості суду повно і всебічно з`ясувати обставини, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у зв`язку з його недоведеністю та безпідставністю. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed