Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

[PERSON] \~звернулася до\~Лохвицького районного\~суду Полтавської\~області з\~позовом,\~в обгрунтування\~якогозазначила, що 08.08.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником В.Л. відкрито виконавче провадження № 69582473, з примусового виконання виконавчого напису № 31535 від 29.12.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., щодо стягнення з неї на користь АТ «Ідея\~Банк» 100987,85 грн. Проте, як свідчить виконавчий напис, його вчинено на підставі кредитної Угоди № С-001-048975-19-980 від 06.03.2019 року, укладеної між АТ «Ідея банк» та [PERSON] , у якій не вказаний строк повернення коштів, та сума кредиту, яка надається, позивач (боржник) жодного разу не отримувала від стягувача вимог про сплату боргу.Крім того, вчиняючи напис, нотаріус не пересвідчилася у безспірності боргу, Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 31535 від 29.12.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Ідея Банк»» заборгованості в сумі 100987,85 грн. Ухвалою судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 12.12.2022 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та справу призначено до судового розгляду (а.с. 36). Позивач [PERSON] до позову додала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує (а.с. 16). Представник відповідача АТ «Ідея Банк» надіслав відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову та зазначив, що 06.03.2019 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено Угоду № С-001-048975-19-980 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки. Оскільки [PERSON] як позичальник згідно Кредитного договору, власних зобов`язань не виконувала, станом на 23.11.2021 у неї утворилась заборгованість за так їм договором у розмірі 99\~087.85\~гривень з\~яких:основний\~борг-\~46584,71\~грн.,\~прострочений борг-14590,52\~грн.,\~прострочені проценти\~-\~34050,84\~грн.,\~строкові проценти\~-\~3861,78\~грн.\~Про наявність\~заборгованості відповідач\~повідомив позивача,\~шляхом надіслання\~11.09.2020\~року на\~вказану позивачем\~у кредитному\~договорі адресу,\~вимоги про\~усунення порушення\~кредитних зобов`язань\~та попередив\~його про\~можливість стягнення\~боргу шляхом\~вчинення виконавчого\~напису нотаріуса.\~Позивач не\~висловив заперечень\~щодо змісту\~вказаної вимоги.\~АТ «Ідея Банк» було надано нотаріусу всі необхідні документи передбачені Переліком, затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999р. за № 1172, у тому числі про направлення вимоги на адресу позивача. Вказаний перелік, на думку відповідача, на час вчинення виконавчого напису, не втратив своєї чинності, оскільки постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. у справі № 826/20084/14 не визначено моменту з якого втрачає чинність постанова КМУ № 662 від 26.11.2014р., внаслідок чого вона втрачає чинність у загальному порядку, встановленому законом до нормативно-правових актів. Також представник вказав, що станом на 23.10.2020р. законодавством не заборонялося вчинення виконавчих написів за кредитними договорами, які не є нотаріально посвідченими. Було долучено також довідку-розрахунок заборгованості [PERSON] за Кредитним договором, що містила інформацію про загальний розмір боргу, а також кожну його складову (а.с. 47-53). Треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М., приватний виконавець Виконавчого округу Полтавської області Скринник В.Л. про час та дату слухання справи повідомлялися належним чином. Причини неявки суду невідомі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані зі спорами про виконання зобов`язань, які виникли за кредитним договором, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом установлено, що 06.03.2019 року між [PERSON] та Акціонерним товариством «ІДЕЯ БАНК» було укладено кредитну угоду № С-001-048975-19-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки зкредитним лімітом 60000,00 грн, за змінюваною відсотковою ставкою 48,00 % річних, строком на один рік з автоматичною пролонгацією (а.с. 21-22). 08.08.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником В.Л. відкрито виконавче провадження № 69582473, з примусового виконання виконавчого напису № 31535 від 29.12.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., щодо стягнення з неї на користь АТ «Ідея\~Банк» 100987,85 грн (а.с. 28-29, 30-31). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону (у редакції на час вчинення оспорюваного виконавчого напису) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012року № 296/5(далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Також, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б)документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відтак, для одержання виконавчого напису стягувач має надати нотаріусу оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким може здійснюватися стягнення у безспірному порядку, а також документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Стороною відповідача було надано суду вимога про усунення порушень кредитних зобов`язань від 23.11.2021 року на ім`я [PERSON] (а.с. 54) реєстри поштових відправлень (а.с. 55-57), виписка по рахунку за період з 06.03.2019р. по 28.12.2021р. (а.с. 58-62, 63-77). Проте, копія договору кредиту та страхування № С-001-048975-19-980 від 06.03.2019 року, укладеного між АТ «Ідея Банку» та [PERSON] , не є нотаріально посвідченим договором, а отже не може бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Отже, суду не було надано доказів того, що виконавчий напис було вчинено нотаріусом за наявності усіх необхідних для вчинення такого напису документів, перелік яких передбачений пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, на підставі виконавчих написів нотаріусів. За змістом оспорюваного виконавчого напису приватний нотаріус керувався пунктом 2 Переліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (а.с. 20), який був доповнений постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26листопада 2014 року, проте постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 в цій частині був визнаний нечинним та незаконним, а тому приватний нотаріус Сазонова О.М. при вчиненні виконавчого напису 29.12.2021 року не мала права керуватись цим пунктом Переліку, а отже нею не було дотримано умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц. До того ж, з виконавчого напису № 31535 від 29.12.2021 року вбачається,\~що стягнення\~заборгованості проводиться\~у період\~з 06.11.2020р.\~по 23.11.2021р., не дає однозначного розуміння на який час та за який період утворилась заборгованість. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, а як встановлено судом заборгованість не є безспірною. Також, суд вважає необхідним зазначити, що у судовому засіданні не було встановлено доказів на підтвердження факту отримання боржником повідомлення стягувача про порушення зобов`язання. Відповідач не надав доказів на підтвердження факту отримання позивачем вимоги про порушення зобов`язання, тобто не підтвердив доказами обставини викладені у відзиві, а також не спростував доводи сторони позивача про те, що остання не отримувала такої вимоги. Відповідно до висновків Верховного Суду щодо застосування норм права викладених у постанові від 10.11.2021 у справі № 758/14854/20, неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість учинення виконавчого напису. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує таке. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищенаведене, підлягає задоволенню вимога про стягнення з АТ «Ідея Банк» на користь [PERSON] витрат по оплаті судового збору у розмірі 1488,60 (а.с. 1, 23). На підставі викладеного,

Outcome: approved