Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про визначення місця проживання дитини. Позивач зазначає, що 8 серпня 2018 року сторонами було укладено шлюб, який, відповідно до рішення від 28.09.2022р. Мар?їнського районного суду Донецької області у справі №237/1777/22 розірвано. Від шлюбу мають дитину: [PERSON] , [INFO] , 21 січня 2019 року Виконавчим комітетом Курахівської міської ради Мар?їнського району Донецької області видано Свідоцтво серії [NUMBER] та зроблено відповідний актовий запис про народження №7. Дитина, [PERSON] , проживає із позивачем [PERSON] , що підтверджується довідкою про реєстрацію № 174/14-37 від 9 серпня 2022р. 29.11.2021 року експерт департаменту охорони здоров?я з питань «Дитячої психіатрії» Марусечко С.Г.. у консультаційному висновку спеціаліста № 028/о обласної клінічної психіатричної лікарні № 5 м. Слов?янська, зробила висновок про «наявність деяких порушень навичок соціалізації та комунікації» та підтвердила діагноз- синдром Аспергера. За 3,5 роки батько приймав пасивну роль у вихованні дитини, здоров`я дитини його не турбувало. Позивач вчилася розуміти особливий стан дитини, читала наукову медичну літературу, вивчала інформацію про діагностований синдром. Натомість, відповідач відносився до здоров?я сина легковажно. У разі, якщо дитина залишиться на повному піклуванні відповідача, це загрожує дитині погіршенням стабільності психо-емоційного стану в наслідок необережної та необізнаної поведінки відповідача. Відповідач погрожує відібрати дитину тому позивач змушена звернутись до суду, щоб визначити місце проживання малолітньої дитини. Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст.\~223, ст.\~280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 21 січня 2019 року Виконавчим комітетом Курахівської міської ради Мар`їнського району Донецької області, вбачається, що сторони мають спільну дитину, сина [PERSON] , [INFO] . Згідно педагогічної характеристики та довідки від 02.09.2022р. [PERSON] з дошкільного навчального закладу [ADDRESS] ), переважно позивач приводила дитину та забирала з дитячого садочку. Позивач має можливість забезпечити дитині належні побутові умови, що підтверджується актом обстеження умов проживання служби у справах дітей виконавчого комітету Курахівської міської ради від 15.09.2022р., згідно якого дитина має все необхідне для повноцінного життя. Згідно довідки про доходи з місця роботи позивач має стабільний дохід вище середнього. Згідно характеристики з місця роботи (ТОВ «ІНТЕРЕНЕРГОСЕРВІС») позивач має врівноважений характер, завжди зібрана, відповідальна, у колективі має велику повагу. Відповідно до рішення Мар?їнського районного суду Донецької області від 28.09.2022р. у справі №237/1777/22 шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до ст.ст.\~160,\~161 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до п. 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання. Статтею 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Малолітня дитина не повинна, крім виняткових обставин, відокремлюватися від матері. Суспільство і органи влади повинні забезпечити необхідний догляд за дітьми, які залишилися без піклування сім`ї або без адекватних засобів підтримки. Відповідно до\~ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження. На підставі ст. 3,76,79,80,175,184 ЦПК, ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», статей 160, 161 СК України, відповідно до п. 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України»,-

Outcome: approved