Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом посилаючись на те, що 23.03.2007 року між [PERSON] (попереднє прізвище [PERSON] ) та ПАТ «Укрсиббанк» укладено кредитний договір № 11131701000, строком дії до 23.03.2014 року на загальну суму 17129 доларів США , із розрахунку 13.00 % річних за час фактичного користування кредитом. Своєчасно заборгованість за кредитом погашено не була та у 2010 році банк звернувся з позовом до суду. Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 23.02.2011 у справі № 2-1735/11 позов був задоволений та вирішено стягнути з [PERSON] 165 461,30 грн Позивачка остаточно розрахувалась за всіма зобов`язаннями. В той же час, 13 травня 2016 року Кагарлицьким районним судом Київської області прийняте рішення у справі № 368/2025/15-ц про встановлення факту проживання однією сім`єю та розподіл зобов`язань подружжя. Після винесення рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором судом було покладено обов`язок його виконувати на двох осіб в рівних частках. А тому, просить стягнути з відповідача у порядку зворотної вимоги (регресу) 50 000 гривень 00 коп., витрати на правову допомогу та судові витрати. Позивач в підготовче засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив слухати справу у його відсутність. Відповідач в підготовчому засіданні позов визнав. Відповідно до ч.4 ст.200 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України визнання позову відповідачем у підготовчому судовому засіданні є підставою для ухвалення судового рішення у справі. Суд, заслухавши пояснення відповідача, з`ясувавши дійсні обставини та давши оцінку зібраним в справі доказам, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних чи оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 23.03.2007 року між [PERSON] (попереднє прізвище [PERSON] ) та ПАТ «Укрсиббанк» укладено кредитний договір № 11131701000, строком дії до 23.03.2014 року на загальну суму 17129 доларів США , із розрахунку 13.00 % річних за час фактичного користування кредитом. Своєчасно заборгованість за кредитом погашено не була та у 2010 році банк звернувся з позовом до суду. Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 23.02.2011 у справі № 2-1735/11 позов був задоволений та вирішено стягнути з [PERSON] 165 461,30 грн В подальшому заборгованість за кредитним договором, яка присуджені рішенням суду, банком була відступлена на користь ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та гарантія", яка в подальшому відступила право вимоги на користь ТОВ "Фінансова компанія "Актив+". За заявою стягувана (ТОВ "Фінансова компанія "Актив+") 23.03.2018 Святошинським районним відділом ДВС м.Києва було відкрите виконавче провадження №56041406 щодо примусового стягнення присудженої судом заборгованості в розмірі 165 461,30 грн. з [PERSON] . В подальшому ТОВ "Фінансова компанія "Актив+" відступило право вимоги на користь ТОВ «Глобал Спліт» і згідно ухвали Голосіївського районного суду м.Києва №6/752/114/19 від 04.01.2019 було замінено сторону виконавчого провадження (стягувана) на ТОВ «Глобал Спліт». Таким чином, ТОВ «Глобал Спліт» правонаступником попередніх кредиторів та стало остаточним стягувачем (постанова Святошинського ВДВС м.Києва від 25.11.2022 про заміну сторони виконавчого провадження). З метою погашення присудженої суми заборгованості за кредитним договором та скасування всіх арештів/обтяжень, накладених в межах виконавчого провадження, між позивачам ( [PERSON] ) та новим кредитором (ТОВ «Глобал Спліт») було досягнуто домовленості та 08.12.2022 підписано Договір про врегулювання заборгованості за кредитним договором № 11131701000 від 23.03.2007. Так, за умовами даного договору кредитор здійснює прощення боргу за кредитним договором за умови сплати боржником 100 000 грн на його користь. Сплата 100 000 грн також є належним виконанням рішення Голосїївського районного суду м.Києва від 23.02.2011 у справі № 2-1735/11 про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 165 461,30 грн. На виконання умов даного договору позивач сплатила на користь кредитора 100 000 грн, що підтверджено квитанцією на переказ готівки № 64042585 від 12.12.2022 року. Погашення заборгованості також підтверджена довідкою ТОВ «Глобал Спліт» №2448 від 13.12.2022 щодо відсутності претензій за кредитним договором. Після сплати на користь Святошинського ВДВС м.Києва виконавчого збору в розмірі та витрат виконавчого провадження виконавче провадження №56041406 було закінчене, а виконавчий лист повернуто стягувану за його заявою (постанова ДВС від 25.11.2022 про повернення виконавчого документа стягувану). Таким чином, позивач остаточно розрахувалась за всіма зобов`язаннями, які виникли з кредитного договору № 11131701000 від 23.03.2007. В той же час, 13 травня 2016 року Кагарлицьким районним судом Київської області прийняте рішення у справі № 368/2025/15-ц про встановлення факту проживання однією сім`єю та розподіл зобов`язань подружжя. Так, в резолютивній частині рішення суд вирішив: встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] з [PERSON] в період з вересня 2005 року по жовтень 2013 року. Покласти на [PERSON] зобов`язання позичальника за Договором про надання споживчого кредиту та заставу майна № 11131701000 від 23 березня 2007 року. Покласти на [PERSON] обов`язки з виконання зобов`язань, передбачених Договором про надання споживчого кредиту та заставу майна № 11131701000 від 23 березня 2007 року в рівних частках із [PERSON] . Таким чином, після винесення рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором судом було покладено обов`язок його виконувати на двох осіб в рівних частках. Фактично рішення заборгованість за кредитним договором погасила в повному обсязі лише позивач, хоча відповідач не заперечував своїх зобов`язань, навіть повідомив свій РНОКПП та паспортні дані для укладання договору про врегулювання заборгованості з кредитором (РНОКПП [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] , виданий 20.10.2015 Кагарлицьким PC УДМС в Київській обл). Однак його паспортні данні виявились не потрібні. В той же час, відповідач добровільно не має наміру здійснити відшкодування заборгованості за кредитним договором, як то визначив суд. Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 13.05.2016 у справі №368/2025/15-ц набрало законної сили та є обов`язковим до виконання на всій території України, а тому повинно бути враховано стягувачем у даних правовідносинах. Згідно 1291 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Нажаль дзвінки та всі намагання врегулювати спір не призвели до позитивного результату. Згідно ст. 263 ЦПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Позиція ВС/КЦС, викладена у постанові від 02.04.2020 року у справі № 638/17330/16-ц. Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення в порядку зворотної вимоги (регресу) частини грошових коштів з іншого з подружжя. Судом було встановлено, що, оскільки після поділу майна подружжя і визначення частки у спільній сумісній власності, позивачка виконала зобов`язання обох співвласників набутого за позичені кошти майна, повністю повернула кредитору борг, виконавши у такий спосіб і зобов`язання відповідача, тому вона має право на отримання відшкодування частини сплачених нею грошових коштів. В даному випадку позивач [PERSON] має право в порядку зворотної вимоги (регресу) до [PERSON] на половину сплачених коштів за кредитним договором (50 000 грн). Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Статті 133, 137 ЦПК до судових витрат відносить і витрати на професійну правничу допомогу, які за результатами розгляду справи підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до\~статті 1\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» договір\~про надання\~правової допомоги\~-\~це домовленість,\~за якою\~одна сторона\~(адвокат,\~адвокатське бюро,\~адвокатське об`єднання)\~зобов`язується\~здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини (Постанова ВС від 03.06.2020 у справі № 211/1674/19). З метою отримання правової допомоги у даному спорі 18.01.2023 між позивачем та АО «Агенція правового захисту» було укладено Договір про надання правової допомоги. Метою укладання договору є надання правової допомоги (адвокатських послуг) щодо захисту прав та представництва інтересів позивача у питанні стягнення в порядку регресу з [PERSON] погашеної заборгованості за кредитним договором № 11131701000 від 23.03.2007р. П.4.2. Договору визначено, що за надання правової допомоги позивав сплачує на користь адвоката грошові кошти у наступному розмірі: - правове \~ \~ \~ \~супроводження \~ \~ \~ \~справи \~ \~ \~ \~(здійснення \~ \~ \~ \~представництва \~ \~ \~ \~інтересів Замовника) у суді 1-ої інстанції - 10 000.00 грн.; - правове \~ \~ \~ \~супроводження \~ \~ \~ \~справи \~ \~ \~ \~(здійснення \~ \~ \~ \~представництва \~ \~ \~ \~інтересів Замовника) у апеляційної інстанції - 10 000,00 грн.; - правове \~ \~ \~ \~супроводження \~ \~ \~ \~справи \~ \~ \~ \~(здійснення \~ \~ \~ \~представництва \~ \~ \~ \~інтересів Замовника) у касаційної інстанції - 10 000,00 грн. На виконання умов договору та згідно виставленого рахунку №1 від 19.01.2023 року ТОВ позивач сплатила на користь Адвокатського об`єднання за правові послуги 10 000 грн. (правове супроводження справи (здійснення представництва інтересів позивача) у суді 1-ої інстанції), що підтверджено прибутковим касовим ордером №1 від 19.01.2023. Оплата здійснена за послуги, вказані в Звіті про виконання договору щодо надання правової допомоги (детальний опис правничої допомоги) від 19.01.2023, та Акту прийому-передачі наданих послуг від 19.01.2023, підписаного сторонами без зауважень. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, підстав для відмови у задоволенні позову судом не встановлено. Так як позов задоволено, то відповідача на користь позивачки слід стягнути судові витрати та витрати на правову допомогу.

Outcome: approved