Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

03 листопада 2022 року до Ірпінського міського суду Київської області надійшла вказана позовна заява, в якій позивач [PERSON] просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист у справі №367/2293/18, виданий Ірпінським міським судом Київської області 11 січня 2019 року та припинити стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3500 гривень 00 копійок з 30 березня 2018 року і до повноліття дитини, а саме до [INFO] . Також, усі суми коштів, нараховані на підставі вказаного виконавчого листа у справі №367/2293/18 в ході виконавчого провадження №58092892 та які не сплачені [PERSON] станом на 15вересня 2022 року, вважати такими що не підлягають до стягнення. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що 11 січня 2019 року Ірпінським міським судом Київської області було видано виконавчий лист у справі №367/2293/18 про стягнення з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3500 гривень 00 копійок, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви, а саме з 30 березня 2018 року і до повноліття дитини, а саме [INFO] . 16 січня 2022 року Ірпінським міським відділом державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження №58092892. 15 серпня 2022 року Ірпінський міський суд Київської області задовольнив позов [PERSON] та виключив відомості про батьківство [PERSON] , [INFO] , як батька дитини [PERSON] , [INFO] , з актового запису №55 від 27 вересня 2011 року, внесеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Підволочиського районного управління юстиції Тернопільської області, рішення суду набрало чинності 15 вересня 2022 року. Як вбачається з рішення суду по справі №367/6259/19, із актового запису про народження [PERSON] виключено відомості про [PERSON] , [INFO] як про батька дитини, а отже обов`язок зі сплати аліментів у позивача відсутній, а тому вимогу про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист у справі №367/2293/18 від 11 січня 2019 року просить задовольнити. 02 січня 2023 року позивач [PERSON] уточнив позовні вимоги, а саме в частині усіх сум коштів, нарахованих на підставі виконавчого листа у справі №367/2293/18 просив вважати їх такими, що не підлягають до стягнення з нього. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, направлене відповідачу рекомендоване повідомлення №0820508239561 було отримано особисто 27 грудня 2022 року, відповідно до довідки про доставку електронного листа від 26 січня 2023 року виклик також отримано, третя особа повідомлена шляхом отримання виклику представником 30 січня 2023 року. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів. Оскільки розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях зазначає, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції (рішення від 28.07.1999 у справі «ІммобільяреСаффі» проти Італії», рішення від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції»). Відповідно до частини 1 статті 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Згідно частини 2 статті 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Згідно правового висновку Верховного Суду в постанові від 16 січня 2018 року у справі №755/15479/14-ц, підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання. Норма частини 2 статті 432 ЦПК України має чітку конструкцію й передбачає, що у разі якщо виконавчий лист було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Таким чином, порядок розгляду заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, передбачений спеціальним розділом ЦПК України, зокрема Розділ VI Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб). Згідно з вимогами частини 1, 5 та 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене, вимога позивача про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого листа №367/2293/18, виданого на виконання рішення Ірпінського міського суду Київської області від 13 серпня 2019 року, зміненого постановою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду від 17 грудня 2018 року, не підлягає розгляду в порядку позовного провадження, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Відмовляючи в задоволенні позову, суд на підставі статей 133, 137, 141 ЦПК України покладає на позивача за понесені ним судові витрати по справі.

Outcome: dismissed