Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-09 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 30 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №347/02/4. Відповідно до п.п.1.1 кредитного договору банк надав позичальнику кредит у сумі 62\~910,00 грн. строком з 30.07.2008 року по 29.07.2015 року, із сплатою позичальником процентів за користування кредитом, виходячи із 18,5% річних. У зв`язку з невиконанням позичальником договірних зобов`язань за кредитним договором, АБ «Укргазбанк» вимушений був звернутися до Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01.12.2009 року по справі №2-1736/09 з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» було стягнуто заборгованість за кредитом та процентами за кредитним договором в сумі 76\~965,70 грн.. З ухваленням рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01.12.2009 року по справі №2-1736/09 зобов`язання [PERSON] за кредитним договором не припинилися, оскільки ст.599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняються його виконанням, проведенням належним чином (а не в силу ухвалення рішення суду). Сплата заборгованості згідно рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01.12.2009 року по справі №2-1736/09 на користь АБ «Укргазбанк» було здійснено частково, що підтверджується випискою по рахунку відповідача. Заборгованість у повному обсязі не сплачена. Позивач зазначає, що за порушення виконання грошових зобов`язань зі сплати заборгованості за кредитним договором та рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01.12.2009 року по справі №2-1736/09, на підставі ч.2 ст.625 ЦК України [PERSON] зобов`язаний сплатити: 5\~363,47\~грн.\~ \~ 3\~відсотки річних\~за період\~з 12.04.2017\~року по\~23.02.2022\~року (включно);14\~381,30 грн. інфляційні втрати за період з 12.04.2017 по 23.02.2022 року (включно). Тому позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість в розмірі 19\~744,77 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив суд розгляд справи провести в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою суду 28 листопада 2022 року відкрито провадження по справі. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між сторонами 30 липня 2008 року, а саме між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого\~є Публічне\~акціонерне товариство\~акціонерний банк\~«Укргазбанк», та [PERSON] , як позичальником був укладений кредитний договір №347/02/4. Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01.12.2009 року по справі №2-1736/09 з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» було стягнуто заборгованість за кредитом та процентами за кредитним договором в сумі 76\~965,70 грн.. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №347/02/4 від 30 липня 2008 року, заборгованість [PERSON] за інфляційними втратами\~за період\~з 12.04.2017\~по 23.02.2022\~року (включно) становить 14\~381,30 грн.; за 3\~відсотками річних\~за період\~з 12.04.2017\~року по\~23.02.2022\~року (включно) становить 5\~363,47 грн.. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). При цьому, згідно із ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом ( ч. 2 ст. 625 ЦК України). Таким чином, правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). У пункті 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц (14-10цс18) зроблено висновок, що «після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». Відповідно до ч.1\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1, ч. 5 - ч. 7\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед позивачем та не надав підтвердження оплати заборгованості. Оскільки відповідач в установлений договором строк не сплатив суму кредиту, тобто не виконав зобов`язання належним чином відповідно до умов договору кредиту, усі ці суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Суд приймає даний розрахунок та вважає його обґрунтованим, а позовні вимоги законними та такими, що підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 481,00 грн., що підтверджено платіжним дорученням. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved