Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до [PERSON] про захист прав споживачів. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 17.02.2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір на одноразове здійснення послуг фізичній особі №1. Відповідно до умов договору виконавець ([PERSON].) зобов`язався надати позивачу послуги з виготовленню та обшивці сходин з ясеню з першого на другий поверх, перил та балясин в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , а замовник відповідно до п. 3 договору взяв на себе зобов`язання сплатити вартість послуг у розмірі 75 000 грн. 00 коп. Позивач зазначає, що згідно з п.4 Договору було сплачено авансові платіжі у розмірі 35 000 грн. 00 коп. та 09 жовтня 2018 року 10 000 грн. 00 коп., Решта грошових коштів, а саме 30 000 грн. 00 коп. мало бути сплачено після виконання всіх робіт зазначених у договорі. Проте, послуги з виготовлення і встановлення сходів надані не були надані в строк обумовлений сторонами в договорі до 17.04.2018 р. Вимогу позивача про повернення коштів відповідач не виконав. За таких обставин позивач проситьсуд розірвати договір на одноразове надання послуг фізичній особі №1 від 17.02.2018р. укладний між [PERSON] та [PERSON] ; стягнути з [PERSON] грошові кошти в загальній сумі 864 274 грн. 00 коп. з яких 45 000,00 грн. попепедня оплата за договором, 812 700,00 грн. пеня відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів", 4 351,50 грн. інфляційні збитки, 2223,00 3% річних. В подальшому позивач зменшив розмір позовних вимог та просив суд стягнути з [PERSON] 45 000,00 грн., що є попередньою оплатою за договоро, 4 351,50 грн. інфляційні збитки та 2223,00 грн.- 3% річних. 10.06.2020 р. суддею Ірпінського міського суду Київської області на виконання вимог ст. 31 ЦПК Українипозовну заяву [PERSON] до [PERSON] про захист прав споживачів направлено до Шевченківського районного суду м. Києва за підсудністю. Провадження у справі відкрито 30.07.2021 р., відповідно до приисів ст.ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, представник [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Заперечень від нього щодо ухвалення заочного рішення не надходило. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлялась в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відзив на позовну заяву у встановленому законом порядку подано не було. За таких обставин, зважаючи на положення ст. ст. ст. 223,280 ЦПК України, за відсутності заперечень позивача суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи та надавши їм відповідну оцінку, дійшов до наступних висновків. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором, відповідно до ст. 901 ЦК України. 17.02.2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про надання на одноразове здійснення послуг фізичній особі №1, за умовами якого відповідач взяв насебе зобов`язання по виготовленню та обшивці сходин з ясеню з першого на другий поверх, перил та балясин в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 3 Договору вартість послуг складає 75 000,00 грн. Як свідчать матеріали справи, [PERSON] здійснено оплату за договором 17.02.2018 р. у розмірі 35 000,00 грн., відповідно до п. 4 Договору. Також, 09.04.20218 р., як свідчать матеріали справи відповідач отримав від замовника 10 000,00 грн. Строк виконання робіт сторони обумовили наступний: з 17.02.2018 р. по 17.04.2020 р. (п. 8 Договору). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як вбачається з позову, позивач не отримав послуги, передбачені договором. Також позивач вказує на те, що відповідач не повернув авансові платіжі до вересня 2019 року чим порушив умови договору про надання послуг. Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про надання позивачу послуг, відповідно до умов, укладеного 17.02.2018 р. договору. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Так, за п. 7 Договору виконавець вправі відмовитись від виконання договору за умови повного відшкодування замовнику збитків. Як свідчать матеріали справи, 02.02.2019 р. позивачем направлено [PERSON] претензію про невиконання умов договору та запропоновано повернути рошові кошти у розмірі 45 000,00 грн. Разом з тим, під час рогзляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про повнення відповідачем [PERSON] грошових кошті, сплачених за неотримані послуги. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в частині розірвання договору та стягнення з відповідача суми у розмірі 45 000,00 грн. Відповідно до положень ст.ст. 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Зазначений висновок суду узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11.04.2018 у справі № 14-68цс18 (№ 758/1303/15-ц). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Отже, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). З огляду на зазначене, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Положення статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Така правова позиція викладена і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 14-16цс18 (№ 686/21962/15-ц). Позивачем надано розрахунок, який також перевірено під час розгляду справи, відповідно до якого інфляційні втрати за період з 17.02.2018 р. по 10.12.2019 р. становить 4 351, 50 грн., 3% річних - 2223,00 грн. Зважаючи на викладене враховуючи норми матеріального права та висновки Верховного Суду, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову [PERSON] і в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved