Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-23 00:00:00

У лютому 2023 року [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява обґрунтована тим, що з січня 2022 року сторони не ведуть спільного господарства, припинили сумісне проживання. На переконання позивачки подальшого сенсу у подібному сімейному союзі немає, а подальше перебування з відповідачем у шлюбі суперечитиме інтересам сторін і інтересам дітей. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 13 лютого 2023 року відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 13.02.2023 до суду від відповідача надійшла заява про визнання позовної заяви, в якій він просив розглядати справу за його відсутності та позовні вимоги підтримав. Також 13.02.2023 від позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. У судове засідання 24 лютого 2023 року позивачка з`явилася, просила задовольнити позовні вимоги та розірвати шлюб. Представник відповідача з`явився у судове засідання та просив суд розірвати шлюб між сторонами. Заслухавши пояснення позивачки та представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20 жовтня 2021 року Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 2147, що підтверджується виданим свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20 жовтня 2021 року. Від спільного проживання сторони мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у подружжя не склалось у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя. Сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, примирення є неможливим. Згідно із статтею 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч. 1 ст. 24 СК України). За приписами частин третьої, четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з положеннями частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу.

Outcome: approved