Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

18.08.2021 до Дарницького районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] , підписана його законним представником [PERSON] , до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позов обґрунтовано тим, що вона, [PERSON] є мамою неповнолітнього позивача [PERSON] . За адресою: [ADDRESS] зареєстровані: вона, її неповнолітній син [PERSON] , а також [PERSON] , [PERSON] , які не є членами їхньої сім?ї, спільного господарства з ними не ведуть, кошти на утримання квартири не надають. У 2000 році відповідачі, слідуючи зі своєю мамою як малолітні, виїхали із цієї квартири, і до 18.08.2021 там не проживали та не з`являлись. Факт відсутності відповідачів у квартирі підтверджується актами від 17.07.2020, 29.09.2020, 03.11.2020, 09.12.2020, 05.01.2021, 19.01.2021, 18.02.2021, 16.03.2021, 25.03.2021, 06.04.2021, 14.04.2021, 11.05.2021, 27.05.2021, 29.06.2021,19.07.2021. Речей відповідачів у квартирі немає. Відповідачі ніколи не приходили до квартири, їм ніхто не заважав вселятися. Просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки вони не є членами родини її та сина, та не проживають за місцем реєстрації понад рік, а збереження реєстрації відповідачів у квартирі позивача чинить йому перешкоди у вільному користуванні та порушує його право розпоряджатися квартирою. Відповідно до протокола автоматизованого розподілу справи між суддями від 19.08.2021 для розгляду справи визначено суд у складі головуючого судді Курічової В.М. (прізвище судді змінено на Маркєлову В.М. ) Ухвалою від 29.09.2021 суд відкрив провадження у справі, призначив справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, установив строки для подання заяв по суті справи, призначив підготовче засідання. 05.11.2021 [PERSON] , [PERSON] подали зустрічний позов до [PERSON] як законного представника [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення в квартиру, встановлення порядку користування квартирою. Зустрічний позов обґрунтовано наступним. [PERSON] та [PERSON] (відповідачі, позивачі за зустрічним позовом) не проживають у квартирі за місцем своєї реєстрації: [ADDRESS] з січня 2013 року. Однак причини їх непроживання у цій квартирі є поважними. У родині [PERSON] існує триваючий спір щодо того, хто має право на приватизацію цієї квартири та проживання у ній, що підтверджується численними судовими рішеннями Дарницького районного суду у різних цивільних справах. Вони неодноразово намагалися вселитися у квартиру, проте [PERSON] у зв?язку з неприязними стосунками з ними перешкоджає їм це зробити. На даний час квартира є неприватизованою, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного Реєстру прав власності на нерухоме майно № 277779683 від 01.10.2021 та витягом з Державного Реєстру прав власності на нерухоме майно № 277674780 від 01.10.2021. У квартирі зареєстровані [PERSON] , неповнолітній [PERSON] та треті особи, ім`я яких відповідачам (позивачам за зустрічним позовом) невідомо та про реєстрацію яких вони дізналися лише після отримання витягу з реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб станом на 21.10.2021. На підставі рішення виконкому Київської міської ради народних депутатів від 26.09.1998 № 945 [PERSON] (дідові відповідачів (позивачів за зустрічним позовом) був виданий ордер № 8193 серія А на зайняття трикімнатної квартири [ADDRESS] -є для проживання родиною з 4-х осіб а саме, - окрім діда, на [PERSON] (баба відповідачів), [PERSON] (батько відповідачів), [PERSON] (дядько відповідачів). [PERSON] та [PERSON] були заресстровані у цій квартирі з 12.07.1994. З 06.02.2007 у квартирі зареєстрований [PERSON] , [INFO] , який у квартирі фактично не проживав, а проживав зі своєю матір`ю, [PERSON] за адресою її місця реєстрації: [ADDRESS] . [PERSON] помер [INFO] , [PERSON] померла [INFO] , [PERSON] помер [INFO] , [PERSON] помер [INFO] . Через те, що батько відповідачів (позивачів за зустрічним позовом), [PERSON] , та брат батька, [PERSON] , за їх життя знаходились у стані тривалого конфлікту, в який було втягнуто всіх членів родини, вони не проживали у квартирі [ADDRESS] у період з січня 2013 року, проте не проживали вони, як вказано вище, не з власної волі. Обставини перешкоджання щодо проживання у спірній квартирі з боку [PERSON] (їх дядька) рідному брату - [PERSON] та його синам (відповідачам (позивачам за зустрічним позовом) з січня 2013 року шляхом заміни замків вхідних дверей і недопуску до самої квартири підтверджуються рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19.11.2014 у справі № 753/14297/13-ц). Після смерті [PERSON] (їх дядька) відповідачі (позивачі за зустрічним позовом) намагалися вселитися у квартиру. Проте, дізналися, що відповідно до заочного рішення Дарницького районного суду міста Києва від 07.10.2014 у справі № 753/10229/14-ц їх було визнано такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме - квартирою [ADDRESS] . У зв?язку із прийняттям цього заочного рішення їх було знято з реєстрації за адресою цієї квартири. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22.01.2018 заочне рішення Дарницького районного суду м. від 07.10.2014 у справі № 753/10229/14-ц було скасоване, а цивільне провадження - закрите ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11.06.2018 року у зв?язку зі смертю [PERSON] . Відповідно до інформації, яка міститься у витязі з реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою [ADDRESS] відповідачі (позивачі за зустрічним позовом) відновили реєстрацію місця проживання у спірній квартирі з 14.01.2019. 12.06.2017 з листа Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації № 101-5533/02 позивачі дізналися, що за заявою [PERSON] в інтересах її сина - [PERSON] , відділом з питань майна комунальної власності та приватизації державного житлового фонду Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації видано наказ від 23.03.2017 № 56908 «Про приватизацію квартири за адресою: [ADDRESS] » та видане свідоцтво про право власності на цю квартиру на ім`я [PERSON] (серії [NUMBER] ). Рішенням Дарницького районного суду м. Киева від 24.03.2021 у цивільній справі № 753/80901 8., яке залишене без змін постановою Киівського апеляційного суду від 12.08.2021 у цивільній справі № 753/8090/18 скасовано наказ відділу з питань майна комунальної власності та приватизації державного житлового фонду Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації від 23.03.2017 № 56908 «Про приватизацію квартири за адресою: [ADDRESS] »; визнано недійсним свідоцтво про право власності серії [NUMBER] видане 23.03.2017 на ім?я [PERSON] . На бажання позивачів вселитися до спірної квартири вказують і матеріали судових проваджень, у яких відповідачі приймали участь, намагаючись захистити свої порушені житлові права, зокрема, заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25.05.2020 у справі № 753/24005/18, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного суду від 05.10.2020, відмовлено у задоволенні позову [PERSON] про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] -є. У цій справі відсутність [PERSON] та [PERSON] у спірній квартирі не була визнана такою, що сталася без поважних підстав. [PERSON] під час кожного судового засідання, на яких вона була особисто присутня, заперечувала той факт, що не надає відповідачам (позивачам за зустрічним позовом) доступу до спірної квартири. При цьому фактично вона доступ до квартири не надавала та складала акти обстеження та встановлення факту непроживання, достеменно знаючи, що відповідачі мають намір проживати у квартирі. 16.04.2021 [PERSON] приїжджав до квартири, але потрапити до неї не зміг. Він викликав наряд поліції з Дарницького управління поліції ГУНП у м. Києві. Під час приїзду поліції написав звернення про чинення перешкод у користуванні квартирою, яке було зареєстровано за № 23764 від 16.04.2021. Наступного дня він зателефонував [PERSON] та повідомив, що бажає потрапити до квартири, але вона категорично відмовилась допускати позивачів до квартири, що підтверджується аудіозаписом телефонної розмови, яку додано до відзиву. [PERSON] фактично право проживання позивачів у спірній квартирі не визнається та порушується шляхом вчинення їм перешкод у вселенні та користуванні квартирою. Представник [PERSON] адвокат Вітер В.М. звернувся із заявою до Дарницького управління поліції ГУ НП в м. Києві стосовно результату розгляду звернення [PERSON] за № 23764 від 16.04.2021 про чинення перешкод у користуванні квартирою. У відповідь на заяву отримав довідку за матеріалами перевірки від 05.05.2021, у якій зазначається, що в даному випадку відсутні ознаки кримінального правопорушення. Оскільки законний представник неповнолітнього позивача (відповідача за зустрічним позовом) [PERSON] чинить їм перешкоди у вселенні та користуванні квартирою, просили суд: - вселити [PERSON] та [PERSON] у квартиру [ADDRESS] ; - установити наступний порядок користування квартирою: виділити в спільне користування [PERSON] та [PERSON] кімнату площею 18,1 кв.м. (позначена на плані квартири цифрою 2), виділити в користування [PERSON] кімнату площею 11,3 кв.м. (на плані квартири цифрою 4); виділити в користування [PERSON] кімнату площею 11,9 кв.м. (на плані квартири цифрою 3); залишити в спільному користуванні наймачів кухню площею 8.6 кв.м, вбиральню - площею 1.0 кв.м, ванну кімнату площею 2.6, кв.м, коридори площею 11.7; 4.6 кв.м. Ухвалою, занесеною до протокола судового засідання від 07.12.2021, суд: - прийняв зустрічний позов 1. [PERSON] , 2. [PERSON] до [PERSON] як законного представника [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення в квартиру, встановлення порядку користування квартирою до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднав їх в одне провадження; - задовольнив клопотання представника позивача про долучення копій актів непроживання відповідачів, про виклик для допиту свідків для підтвердження факту не проживання відповідачів у квартирі у зазначений у позові період, про витребування інформації про всіх зареєстрованих за спірною адресою осіб, дати та підстав такої реєстрації; - у зв`язку із прийняттям до спільного розгляду із первісним позовом зустрічної позовної заяви встановив позивачу за первісним позовом 15 днів з дня отримання копії зустрічної позовної заяви для подання відзиву на неї та по 5 днів для подачі всіх інших заяв по суті справи з моменту отримання відповідних документів учасниками справи; - оголосив перерву у підготовчому засіданні до 14-00 год. 07.02.2022. 22.12.2021 [PERSON] як законний представник неповнолітнього відповідача за зустрічним позовом [PERSON] подала відзив на зустрічний позов (а.с. 122-123 т. 1), у якому зазначила: Вважає, що зустрічна позовна заява подана з пропуском строку, крім того вимоги викладені, у ній, є безпідставними та не відповідають чинному цивільному законодавству України. Зокрема, представник [PERSON] і [PERSON] адвокат Мельникова вказує, що [PERSON] і [PERSON] неодноразово намагались вселитись в квартиру. Ці твердження є такими, що не відповідають дійсності. Проте із зустрічної позовної заяви незрозуміло, які перешкоди їм чиняться (яких дій вони чекають від [PERSON] ) Вони жодного разу не прийшли в квартиру, коли вона або син були вдома. Якщо [PERSON] і [PERSON] нібито прийшли умисно в час, коли дома нікого немає, щоб повідомити в поліцію, що їх не впускають, то це просто штучне створення доказів. Якщо вони приходять коли вона відсутня, то хто їх впустить в квартиру Крім того, [PERSON] і [PERSON] не є членами її сім?ї. Квартира, що є в комунальній власності, не успадковується. Згідно ч. 2 ст. 64 ЖК України членами сім?ї власника житлового приміщення визнаються: дружина (чоловік) власника житла за умови якщо подружжя не стало співвласниками житла; їх діти, батьки, а також інші особи, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть спільне з ним господарство. Більш як 20 років [PERSON] і [PERSON] в квартирі не проживали ні одного дня. В 2000 році відповідачі, слідуючи зі своєю мамою як малолітні, виїхали і у вказаній квартирі не проживали та не з`являлись. В школах поблизу будинку відповідачі не навчались. Яким чином відповідачі отримали реєстрацію в її з сином квартирі, а не за місцем проживання своєї мами, їй не відомо. До 5 листопада 2021 року позивачі (більш ніж 20 років) до суду з позовами про вселення в квартиру не звертались. А це значить, що ніхто їх житла не позбавляє, вони мають житло і їх цікавить тільки продаж квартири. А продаж квартири позбавить її малолітнього сина житла. [PERSON] і [PERSON] ніякої участі в утриманні квартири не приймали за весь час. Вимоги позивачів про вселення та встановлення порядку користування квартирою не відповідають чинному законодавству. Просить в задоволені позовних вимог, викладених в зустрічній позовній заяві, відмовити в повному обсязі. 07.02.2022 [PERSON] як законний представник неповнолітнього [PERSON] подала клопотання про залучення до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Службу у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації. Ухвалою від 07.02.2022 суд, з огляду на те, що зустрічна позовна заява подана до [PERSON] саме як до законного представника неповнолітньої особи, з метою захисту прав неповнолітнього відповідача за зустрічним позовом, залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Службу у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації; оголосив перерву у підготовчому засіданні до 14-00 год. 08.04.2022. 08.04.2022 справу знято з розгляду у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, пошкодженням адміністративної будівлі за адресою: [ADDRESS] , а також у зв`язку із перебуванням судді у відпустці. 28.07.2022 [PERSON] як законний представник неповнолітнього [PERSON] подала заяву про уточнення позовних вимог, у якій зазначила, що її син є власником спірної квартири, до заяви додала письмовий доказ - копію постанови ВС від 18.05.2022 у справі № 753/8090/18, яку просила приєднати до справи. Також зазначила, що [PERSON] та [PERSON] не є членами їх родини. 28.07.2022 представник відповідачів (позивачів за зустрічним позовом) [PERSON] , [PERSON] - адвокат Мельнікова І.Г. подала клопотання про залучення до участі у справі як третіх осіб, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача за зустрічним позовом: 1 зареєстрованого за цією адресою [PERSON] , 2. [PERSON] як законного представника малолітньої [PERSON] , яка також зареєстрована за цією адресою. Заслухавши думку присутніх в судовому засіданні 28.07.2022 законного представника позивача та адвокатів - представників сторін, суд ухвалою від 28.07.2022: - приєднав до матеріалів справи заяву законного представника позивача (відповідача за зустрічним позовом) [PERSON] про уточнення позовних вимог та письмовий доказ - копію постанови ВС від 18.05.2022 у справі № 753/8090/18; - відмовив у задоволенні клопотання представника відповідачів адвоката Мельнікової І.Г. про залучення до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача за зустрічним позовом [PERSON] як законного представника малолітньої [PERSON] , оскільки [PERSON] не є законним представником [PERSON] ; - з огляду на те, що предметом зустрічної позовної заяви є вимоги про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення в квартиру, встановлення порядку користування квартирою, суд залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача за зустрічним позовом, зареєстрованого за цією адресою [PERSON] ; зобов?язав сторін направити усі подані ними заяви по суті справи третій особі [PERSON] та надати суду докази такого направлення; роз?яснив третій особі [PERSON] його право подати письмові пояснення щодо позову або відзиву у п?ятиденний строк з дня отримання позову або відзиву; роз?яснив учасникам справи право подати відповідь на такі пояснення у п?ятиденний строк з дня їх отримання; - оголосив перерву у підготовчому судовому засіданні до 15.09.2022 о 12.00 год. 15.09.2022 представник відповідачів (позивачів за зустрічним позовом) [PERSON] , [PERSON] - адвокат Мельнікова І.Г. подала клопотання про залучення до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача за зустрічним позовом: [PERSON] як законного представника (матір) малолітньої [PERSON] , яка зареєстрована за цією адресою. Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 15.09.2022, суд: - відмовив у задоволенні цього клопотання, зважаючи на розумність строків розгляду справи, оскільки у справі бере участь через представника, адвоката Мельнікову І.Г., її батько - [PERSON] і який представляє як власні інтереси, так і інтереси малолітньої [PERSON] , яка зареєстрована за цією адресою, - як її законний представник; - закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті на 31.10.2022 о 14 год. 30 хв. Зважаючи на те, що сторонами не оспорюється факт непроживання відповідачів у спірній квартирі у період з 17.07.2020 до дня звернення з позовом до суду (18.08.2021), суд, поставивши на обговорення питання про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті, і встановлення порядку з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, з урахуванням думки сторін, не викликав для допиту свідків для підтвердження факту непроживання відповідачів у квартирі у зазначений у позові період. Таким чином, у звязку з тим, що відповідачами визнано факт їх непроживання у спірній квартирі у період з 17.07.2020 до дня звернення з позовом до суду (18.08.2021), до предмету доказування у справі входять обставини щодо наявності чи відсутності поважних причин непроживання відповідачів у квартирі за адресою: [ADDRESS] у цей період. Про слухання справи третя особа - 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача за зустрічним позовом - Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, повідомлена належним чином, причину неявки представника суду не повідомила, тому суд, з урахуванням думки сторін, розглянув справу за її відсутності. Про слухання справи третя особа - 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача за зустрічним позовом - [PERSON] , повідомлений належним чином, у письмових поясненнях, поданих до суду 15.09.2022, зазначив, що відповідачі багато років не проживають у квартирі, тому є такими, що втратили право користування квартирою (а.с. 179-180 т. 1), просить розглядати справу за його відсутності, тому суд, з урахуванням думки сторін, розглянув справу за його відсутності. 31.10.2022 в судовому засіданні суд задовольнив клопотання представника позивача (за первісним позовом) - адвоката Аністратенка О.І. та приєднав до матеріалів справи доказ права власності позивача на спірну квартиру - копію свідоцтва про право власності від 23.03.2017, заслухав пояснення сторін, частково дослідив матеріали справи, оголосив перерву у судовому засіданні у зв`язку з необхідністю дослідити звукозапис, долучений до зустрічного позову, оскільки станом на 31.10.2022 через ремонтні роботи відсутня технічна можливість, до 22.11.2022 о 12.00 год. 22.11.2022 о 12.00 год. справу знято з розгляду у зв`язку з відсутністю електропостачання в будівлі суду за адресою: [ADDRESS]. Розгляд призначено на 13.12.2022. В судовому засіданні 13.12.2022 [PERSON] як законний представник неповнолітнього позивача (відповідача за зустрічним позовом) [PERSON] підтримала позов та заперечила проти задоволення зустрічного позову. Пояснила, що наразі її син є одноосібним власником квартири, відповідачі не є членами їх родини, без поважних причин більше року не проживають у спірній квартирі, не сплачують за комунальні послуги, їх реєстрація перешкоджає вільно користуватися і розпоряджатися квартирою. Вселятися відповідачам (позивачам за зустрічним позовом) вона ніколи перешкод не чинила. Тому просила задовольнити позов і відмовити у задоволенні зустрічного позову. У судовому засіданні 13.12.2022 представник позивача адвокат Аністратенко О.І. підтримав позов та пояснив, що син [PERSON] є власником квартири, відповідачі не є членами їх родини, без поважних причин більше року не проживають у спірній квартирі, не сплачують за комунальні послуги, їх реєстрація перешкоджає вільно користуватися і розпоряджатися квартирою. Вселятися відповідачам (позивачам за зустрічним позовом) [PERSON] ніколи перешкод не чинила. Вважає, що зустрічна позовна заява подана з пропуском строку, крім того вимоги викладені у ній є безпідставними та не відповідають чинному цивільному законодавству України. Просив задовольнити позов і відмовити у задоволенні зустрічного позову. В судовому засіданні 13.12.2022 представник відповідачів адвокат Мельнікова І.Г. просила відмовити у задоволенні первісного позову, зустрічний позов підтримала із зазначених у ньому підстав - в частині вимог про вселення, від вимоги про встановлення порядку користування квартирою відмовилася. Пояснила, що постановою Верховного Суду від 18.05.2022 у цивільній справі № 753/8090/18 за позовом [PERSON] до Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, рішення судів першої та апеляційної інстанцій про скасування наказу з відділу з питань майна комунальної власності та приватизації державного житлового фонду Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації від 23.03.2017 № 56908 «Про приватизацію квартири за адресою: [ADDRESS] »; визнання недійсним свідоцтва про право власності серії [NUMBER] видане 23.03.2017 на ім?я [PERSON] - скасовано та відмовлено у позові у зв`язку з тим, що відповідач не зазначив усіх відповідачів, прав та інтересів яких може стосуватись ухвалене судове рішення, що призвело до вирішення спору з неналежним складом учасників, тобто саме у зв`язку з тим, що співвідповідачем у цій справі має бути [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] 13.12.2022 в судовому засіданні суд заслухав пояснення сторін, дослідив матеріали справи, та за клопотанням представника позивача - адвоката Аністратенка О.І. оголосив перерву у судовому засіданні у зв`язку з необхідністю підготовки адвоката до судових дебатів - до 22.12.2022 о 16.00 год. 20.12.2022 [PERSON] подала заяви про застосування строку позовної давності до зустрічного позову та про визнання диска зі звукозаписом телефонної розмови, який додано до зустрічного позову, недопустимим доказом, оскільки вона не давала дозвіл записувати цю розмову. 22.12.2022 о 16.00 год. справу знято з розгляду у зв`язку з відсутністю електропостачання в будівлі суду за адресою: [ADDRESS]. Розгляд справи призначено на 31.01.2023 о 16.30 год. В судовому засіданні 31.01.2023 представник позивача адвокат Аністратенко О.І. просив застосувати наслідки пропуску строку позовної давності до вимог за зустрічним позовом та виключити з числа доказів диск зі звукозаписом телефонної розмови. 31.01.2023 за результатами розгляду справи суд видалився до нарадчої кімнати для ухвалення рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, ухвалою від 01.02.2023 суд відповідно до ч. 11 ст. 187 ЦПК України поновив розгляд справи та залишив зустрічний позов без руху у зв`язку тим, що суддя, після відкриття провадження у справі, встановила, що зустрічну позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, а саме: позивачі за зустрічною позовною заявою зазначили у додатку (п.15), що до позовної заяви долучено квитанцію про сплату судового збору у розмірі 3 632,00 грн, однак вказаний додаток до зустрічного позову не додали. Ухвалою суд надав позивачам за зустрічним позовом п`ятиденний строку для усунення цих недоліків. На виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачі за зустрічною позовною заявою 06.02.2023 надали суду копію квитанції № 67035 від 05.11.2021 та № 66652 від 05.11.2021 про сплату судового збору кожним з позивачів за зустрічним позовом у розмірі 1 816,00 грн. Оскільки 06.02.2023, у встановлений судом строк позивачі за зустрічним позовом усунули його недоліки, суд ухвалою від 07.02.2023 поновив провадження у справі, призначив судове засідання на 16.00 год. 21.02.2023. 21.02.2023 суд дослідив долучені копії квитанцій та виписки про зарахування коштів до спецфонду державного бюджету України, заслухав [PERSON] та представників сторін, видалився до нарадчої кімнати, по виходу з якої о 16.40 год проголосив вступну і резолютивну частину рішення. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Мотиви та норми права, з яких виходить суд. Згідно з актами обстеження та встановлення факту непроживання від 17.07.2020, 29.09.2020, 03.11.2020, 09.12.2020, 05.01.2021, 19.01.2021, 18.02.2021, 16.03.2021, 25.03.2021, 06.04.2021, 14.04.2021, 11.05.2021, 27.05.2021, 29.06.2021, 19.07.2021, 04.08.2021 (а.с. 5-20, а.с. 111 т. 1) квартира за адресою: [ADDRESS] , 3-х кімнатна , знаходиться на 7 поверсі 9-ти поверхового будинку, на момент проведення обстежень в квартирі знаходилися [PERSON] , її малолітній син [PERSON] . При оглядах квартири встановлено, що в квартирі відсутні особисті речі, одяг чи взуття відповідачів, а знаходились лише жіночі та дитячі речі. Долучені за клопотанням представника позивача адвоката АністратенкаО.І. акти обстеження та встановлення факту непроживання відповідачів у спірній квартирі за період після дати подання позову до суду, не відповідають критерію належності доказів до предмета даної справи (не стосуються спірного періоду), тому суд їх відхиляє. Зазначена обставина щодо непроживання відповідачів у спірній квартирі у період з 17.07.2020 до дня звернення з позовом до суду (18.08.2021) сторонами не оспорюється. [PERSON] є законним представником неповнолітнього [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 16.12.2006, мати - [PERSON] , батько - [PERSON] ; свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 17.12.2020) (а.с. 21, 22 т. 1). Згідно з ордером № 8193 серія А на зайняття трикімнатної квартири [ADDRESS] -є, виданим на підставі рішення виконкому Київської міської ради народних депутатів від 26.09.1998 № 945 [PERSON] (дідові відповідачів (позивачів за зустрічним позовом) [PERSON] вселився до цієї квартири для проживання родиною з 4-х осіб а саме, окрім нього, як члени сім`ї наймача у цю квартиру вселилися: [PERSON] (баба відповідачів), [PERSON] (батько відповідачів), [PERSON] (дядько відповідачів). Зазначена обставина сторонами не оспорюється. [PERSON] разом зі своїм братом-близнюком [PERSON] були зареєстровані у цій квартирі з 12.07.1994 у зв`язку з проживанням там їхнього батька, [PERSON] , що встановлено судовими рішеннями у справі № 753/8090/18 (а.с. 61 т. 1). [PERSON] , [INFO] зареєстрований у цій квартирі 06.02.2007 у зв`язку з проживанням там його батька, [PERSON] (витяг з Реєстру територіальної громади станом на 17.12.2021, а.с. 127 т. 1). Отже, як неповнолітній позивач [PERSON] , так і відповідачі [PERSON] та [PERSON] (які на час їх реєстрації у спірній квартирі теж були неповнолітніми), вселилися до спірної квартири за життя свого діда, [PERSON] , який був наймачем спірної квартири, зі згоди наймача як члени його сім`ї (06.02.2007 та 12.07.1994 відповідно). Наймач квартири - [PERSON] помер [INFO] , члени сім`ї наймача: [PERSON] померла [INFO] , [PERSON] помер [INFO] , [PERSON] помер [INFO] . Через те, що батько відповідачів (позивачів за зустрічним позовом), [PERSON] , та брат батька, [PERSON] , за їх життя знаходились у стані тривалого конфлікту, в який було втягнуто всіх членів родини, відповідачі не проживали у квартирі [ADDRESS] у період з січня 2013 року, оскільки вибули з квартири разом зі своєю матір`ю, у неповнолітньому віці. Після смерті [PERSON] (їх дядька) відповідачі (позивачі за зустрічним позовом) дізналися, що відповідно до заочного рішення Дарницького районного суду міста Києва від 07.10.2014 у справі № 753/10229/14-ц їх було визнано такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме - квартирою [ADDRESS] . У зв?язку із прийняттям цього заочного рішення їх було знято з реєстрації за адресою цієї квартири. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22.01.2018 заочне рішення Дарницького районного суду м. від 07.10.2014 у справі № 753/10229/14-ц було скасоване, а цивільне провадження - закрите ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11.06.2018 у зв?язку зі смертю [PERSON] . Відповідно до інформації, яка міститься у витязі з реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою [ADDRESS] відповідачі [PERSON] та [PERSON] відновили реєстрацію місця проживання у спірній квартирі з 14.01.2019 (а.с. 127 т. 1). На підтвердження того, що вона не перешкоджала вселенню відповідачів у спірну квартиру, [PERSON] надала лист від 02.02.2022, підписаний директором КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва, згідно з яким її повідомлено, що [PERSON] та [PERSON] із заявами щодо вчинення їм перешкод в користуванні квартирою за адресою: [ADDRESS] не зверталися з травня 2015 року по 02.02.2021 (а.с. 24). Однак суд відхиляє цей доказ як недостовірний, тому що його спростовують такі докази: - досліджені судом судові рішення у справі № 753/24005/18, у яких встановлено наявність поважних причин не проживання відповідачів у спірній квартирі. Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25.05.2020 у справі № 753/24005/18, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного суду від 05.10.2020, відмовлено у задоволенні позову [PERSON] про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] -є. У цій справі відсутність [PERSON] та [PERSON] у спірній квартирі не була визнана такою, що сталася без поважних підстав. Рішенням Дарницького районного суду м. Киева від 24.03.2021 у цивільній справі № 753/8090/18 за позовом [PERSON] до Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, яке залишене без змін постановою Киівського апеляційного суду від 12.08.2021, позов задоволено, скасовано наказ відділу з питань майна комунальної власності та приватизації державного житлового фонду Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації від 23.03.2017 № 56908 «Про приватизацію квартири за адресою: [ADDRESS] »; визнано недійсним свідоцтво про право власності серії [NUMBER] видане 23.03.2017 на ім?я [PERSON] . Постановою Верховного Суду від 18.05.2022 у цій справі, рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасовано та відмовлено у позові у зв`язку з тим, що відповідач не зазначив усіх відповідачів, прав та інтересів яких може стосуватись ухвалене судове рішення, що призвело до вирішення спору з неналежним складом учасників, тобто саме у зв`язку з тим, що співвідповідачем у цій справі має бути [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] . У справі № 753/8090/18 суди встановили, що 24.02.2017 третя особа у справі [PERSON] , діючи в інтересах свого малолітнього сина, [PERSON] , звернулась до Голови Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації з заявою про надання у приватну власність її малолітньому сину [PERSON] квартиру [ADDRESS] , додавши до неї довідку про склад сім`ї , згідно з якою у квартирі зареєстрований лише малолітній [PERSON] . Після чого Дарницькою районною в місті Києві державною адміністрацією було видано наказ від 23.03.2017 № 56908 про передачу [PERSON] у приватну власність цієї квартири. На підставі цього наказу [PERSON] видане свідоцтво про право власності, серія [NUMBER] . Станом на 01.10.2021 квартира була неприватизованою, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного Реєстру прав власності на нерухоме майно № 277779683 від 01.10.2021 та Витягом з Державного Реєстру прав власності на нерухоме майно № 277674780 від 01.10.2021, згідно з яким на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва у справі № 753/1832/18 від 24.03.2021 право власності [PERSON] на спірну квартиру з 27.09.2021 припинено (а.с. 97 т. 1). Станом на час ухвалення рішення у справі згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, який сформовано 10.08.2022, квартира, трикімнатна, об`єкт житлової нерухомості за адресою: [ADDRESS] згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 64450424 від 10.08.2022 на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер; б/н, виданого 23.03.2017, видавник: Дарницька районна в місті Києві державна адміністрація (свідоцтво видано згідно з наказом від 23.03.2017 № 56908) належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 191, 192 т. 1). У статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зазначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Європейський суд з прав людини вказував, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (KRYVITSKA AND KRYVITSKYY v. UKRAINE, № 30856/03, § 41, від 02 грудня 2010 року). Отже, право на житло є конституційним правом людини, яке гарантується Основним Законом України, Конвенцією, а тому позбавлення цього права, в тому числі шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом, можливо лише на підставі закону, мати легітимну мету та відповідати принципу пропорційності втручання. За положеннями ч. 1 ст. 71, ст. 72 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки без поважних причин, провадиться в судовому порядку. Вичерпного переліку поважності причин непроживання у житловому приміщенні житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує у кожному окремому випадку, з урахуванням конкретних обставин справи. Відповідно до ч. 4, 6 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Норма ч. 2 ст. 405 ЦК України, за якою член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом, у справі, що розглядається, не є застосовною, оскільки [PERSON] та [PERSON] вселилися у спірну квартиру 12.07.1994 за життя свого діда, [PERSON] , який був наймачем спірної квартири, зі згоди наймача як члени його сім`ї (їх реєстрацію поновлено з 14.01.2019), а не як члени сім`ї [PERSON] . З огляду на приписи ст. 12 ЦПК України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та ст.13 ЦПК України, згідно з якою цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, тягар доведення поважності причин відсутності у спірній квартирі відповідачів лежить на стороні відповідачів, оскільки саме вони наполягають на їх наявності. На підтвердження повідомлених відповідачами обставин, що вони у неповнолітньому віці виселилася зі спірної квартири не добровільно, а через тривалий конфлікт у їх родині змушені були це зробити, а законний представник неповнолітнього позивача перешкоджає їм проживати у цій квартирі, зокрема й у період з 17.07.2020 до дня звернення з позовом до суду (18.08.2021), а саме - не дає ключі від вхідних дверей квартири, не пускає їх до квартири, вони надали наступні докази, які суд оцінює як належні, допустимі і достовірні: - вимогою про усунення перешкод у користувані квартирою, яку [PERSON] надіслав цінним листом з описом вкладення 03.05.2019, згідно з якою він просив [PERSON] надати [PERSON] та [PERSON] , доступ до квартири, шляхом надання останнім ключів від вхідних дверей та від поштової скриньки. Просив не чинити перешкоди в користуванні квартирою для них як осіб, які мають право в ній проживати, та надати ключі від вхідних дверей для задання можливості виготовити їх дублікати та в подальшому проживати в квартирі на законних підставах. Зазначив, що домовитись про передачу ключів від вхідних дверей вона може за телефоном: [NUMBER] . Та попередив, що у випадку продовження чинення перешкод у користуванні квартирою він буде змушений звернутися до правоохоронних органів та суду для відновлення його порушених прав (а.с. 89-90 т. 1); - вимогою про усунення перешкод у користувані квартирою, яку [PERSON] надіслав цінним листом з описом вкладення 03.05.2019 [PERSON] , згідно з якою він просив її надати [PERSON] та [PERSON] , доступ до квартири, шляхом надання останнім ключів від квартири. Просив не чинити перешкоди в користуванні квартирою для них як осіб, які мають право в ній проживати, (а.с. 91-92 т. 1); - довідкою «Про результати розгляду звернення [PERSON] » ДОП Дарницького УПІ ГУНП у м. Києві повідомив заявника, про те, що з його звернення стосовно того, що за адресою: [ADDRESS] проживають невідомі особи, заявниця стверджує, що квартира належить їй, зареєстровано до журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення і інші події Дарницького УПІ ГУНП у м. Києві за № 23764 від 16.04.2021 та розглянуто як звернення. Повідомлено , що ознаки кримінального правопорушення відсутні, однак вбачаються ознаки цивільних правовідносин, роз`яснено право звернутися до суду (а.с. 93, 94-95 т. 1). Доводи представника позивача (за первісним позовом) - адвоката Аністратенка О.І. про те, що не можна брати ці вимоги до уваги як докази чинення перешкод у користуванні квартирою, оскільки [PERSON] їх не отримувала, окрім того, на них відсутня дата, тому невідомо, чи саме ці вимоги направляли [PERSON] відповідачі, суд відхиляє як необґрунтовані, оскільки кожен з відповідачів направив зазначені вимоги за адресою місця проживання [PERSON] цінним листом з описом вкладення 03.05.2019, отримання листів за своїм місцем проживання - це право [PERSON] , яке вона реалізує на власний розсуд, ана спростування направлення їй саме цих вимог інших документів, які вона могла отримати у зазначених поштових відправленнях, [PERSON] суду не надала. Доводи адвоката Аністратенка О.І. (викладені у письмовому виступі в дебатах) щодо того, що зазначені вимоги [PERSON] і [PERSON] про вселення, які направлені [PERSON] у 2019 році, «…виходять за межі основного позову, людина втрачає право на проживання у випадку відсутності протягом 6 місяців. А останні 6 місяців перед поданням зустрічного позову відповідачі не проживали і не звертались за захистом свого порушеного права» не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, тому суд їх відхиляє, і зауважує, що ці вимоги направлено [PERSON] у межах трирічного строку позовної давності, встановленого для пред`явлення таких позовних вимог, що заявлені у зустрічному позові. Заслухавши пояснення учасників справи в судових засіданнях, дослідивши письмові матеріали справи, зокрема рішення у судових справах щодо житлових прав сторін, суд вважає, що вимоги як первісного позову - про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом, так і зустрічного позову - про вселення, у цій справі виникли із спору між сторонами щодо питання реалізації відповідачами своїх житлових прав, а саме - права на проживання у спірній квартирі. Тому суд дійшов висновку, що законний представник позивача не довела, що відповідачі не проживали у квартирі [ADDRESS] , з 17.07.2020 до дня звернення з позовом до суду (18.08.2021) без поважних причин, у зв`язку з чим відповідачі на підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 ЖК Української РСР не можуть бути визнані такими, що втратили право користування нею, тому позовні вимоги, заявлені [PERSON] як законним представником неповнолітнього [PERSON] , не підлягають задоволенню. Натомість позивачі за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] довели, що у період з 22.01.2018 (коли вони дізналися про порушення свого права на проживання у спірній квартирі) до дня звернення [PERSON] як законним представником неповнолітнього [PERSON] з позовом до суду (18.08.2021), вони намагалися вселитися у квартиру за місцем своєї реєстрації за адресою: [ADDRESS] , з метою проживання у цій квартирі. Однак [PERSON] перешкоджала їхньому вселенню. Тому вимоги зустрічного позову підлягають задоволенню. Твердження представника позивача (за первісним позовом) - адвоката Аністратенка О.І. про прийняття зустрічного позову з порушенням процесуального строку, встановленого ухвалою суду про відкриття провадження у справі, оскільки його подано без клопотання про продовження цього строку, є помилковим, не ґрунтується на матеріалах справи. Ці доводи адвоката Аністратенка О.І. вивчено в судовому засіданні 05.11.2021, в якому встановлено, що конверти з вкладенням «судова повістка на 05.11.2021, копія хвали суду про відкриття провадження у справі та копія позову з додатками», які судом направлені відповідачам, повернулися до суду 03.11.2021 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», натомість ці документи вручено представнику відповідачів 05.11.2021, про що у справі є розписка, тому суд мотивованою ухвалою, занесеною до протоколу цього засідання, відхилив зазначені доводи адвоката, оскільки зустрічний позов подано без порушення процесуального строку, встановленого в ухвалі суду (а.с. 36, 37, 43-44, 45 т. 1). Стосовно доводів адвоката АністратенкаО.І., щодо необхідності відмовити у задоволенні зустрічного позову з огляду на те, що позов пред`явлено до [PERSON] , а не до її неповнолітнього сина - [PERSON] , який є власником квартири, суд зауважує, що [PERSON] діє у цій справі як за первісним, так і за зустрічним позовом саме як законний представник свого неповнолітнього сина - [PERSON] . Ухвалою від 07.02.2022 суд, з огляду на те, що зустрічна позовна заява подана до [PERSON] як до законного представника неповнолітньої особи, з метою захисту прав неповнолітнього відповідача за зустрічним позовом [PERSON] залучив до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Службу у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації (а.с. 134-135 т. 1). Щодо заяви представника позивача (за первісним позовом) - адвоката Аністратенка О.І. про застосування наслідків спливу строку позовної давності для подання зустрічного позову, який, як він зазначає, почав спливати 22.01.2018 і закінчився 22.01.2021, суд зауважує таке. Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За ч. 1 ст. 257 цього Кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Водночас відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 (далі Закон 540-ІХ) розділ ХІІ "Прикінцеві положення" ЦПК України доповнено пунктом 3 такого змісту: "3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину". Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» на усій території України установлено з 12 березня до 3 квітня 2020 карантин. Станом на час розгляду справи судом карантин на усій території України згідно наступними постановами КМУ продовжено. Зустрічний позов у справі, що розглядається, подано до суду 05.11.2021 (а.с. 46 т. 1). Суд погоджується з твердженням адвоката Аністратенка О.І. про те, що позивачі за зустрічним позовом дізналися про порушення відповідачкою за зустрічним позовом свого права на проживання у квартирі за місцем їх реєстрації 22.01.2018, коли ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22.01.2018 було скасоване заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07.10.2014 у справі № 753/10229/14-ц про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Оскільки позивачі за зустрічним позовом не є власниками спірного житла, цей позов не є негаторним (позовом неволодіючого власника до володіючого невласника житла про усунення порушень його права), тому до вимог про вселення позивачів за зустрічним позовом у спірну квартиру застосовується загальний строк позовної давності у 3 роки. Відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу, згідно з якими, зокрема: - перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок - строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Отже, перебіг строку позовної давності у справі за зустрічним позовом у справі, що розглядається, розпочався 23.01.2018, і за загальним правилом мав би сплинути 23.01.2021. Однак, враховуючи, що з 29.03.2020 за постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» на усій території України вже було установлено карантин, який станом на час розгляду справи судом продовжено, а відповідно до Закону 540-ІХ під час дії карантину строки звернення до суду, продовжуються на строк дії такого карантину, строк позовної давності за вимогами позивачів за зустрічним позовом у цій справі є таким, що продовжений відповідно до закону, тому суд не вправі застосувати наслідки спливу строку позовної давності до цих вимог. Окрім того, суд враховує висновок Верховного Суду щодо застосування норм Закону від 30.03.2020 № 540-IX, яким розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 12, і яким строки позовної давності продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину (оголошеного Постановою КМУ від 11.03.2020 № 211 з 12.03.2020 на всій території України, строк якого неодноразово продовжувався). Тому зазначені доводи адвоката Аністратенка О.І. є необґрунтованими. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Встановити недопустимість конкретного доказу суд може лише після того, як дослідить його в судовому засіданні. Недопустимість доказу не є для суду очевидною. Сторони вправі висловлювати суду свої міркування щодо допустимості чи недопустимості конкретного доказу. Тому, зважаючи на заяву адвоката Аністратенка О.І. виключити з числа доказів доданий до справи на підтвердження факту перешкоджання [PERSON] відповідачам вселитися і проживати у спірному житлі диск зі звукозаписом телефонної розмови, і розглядати справу на підставі інших доказів, та заслухавши пояснення [PERSON] , яка повідомила, що не давала дозволу записувати розмову, і не пам`ятає, чи була така розмова, суд не бере до уваги як доказ диск, долучений до зустрічного позову, з огляду на те, що цей доказ є недопустимим, оскільки його отримано з порушенням порядку, а саме - з порушенням таємниці телефонних розмов (зроблено без згоди особи, голос якої на ньому записано). Водночас, оцінивши інші докази у справі кожен окремо, та усі сукупно, суд вважає їх достатніми для висновку про те, що законний представник неповнолітнього позивача (відповідача за зустрічним позовом) [PERSON] упродовж періоду, який вона зазначає як період непроживання відповідачами у спірному житлі без поважних причин, здійснювала їм перешкоди у вселенні та користуванні квартирою. На підставі ст. 12 ЦПК України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та ст.13 ЦПК України, згідно з якою цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд відмовляє у задоволенні первісного позову, а зустрічний позов задовольняє. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням зустрічного позову, за яким позивачі заявили дві вимоги, а в судовому засіданні їх представник підтримала лише одну вимогу - про вселення, з [PERSON] , яка діє як законний представник неповнолітнього [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] пропорційно задоволеним позовним вимогам сплачений за подання зустрічного позову судовий збір у розмірі 908,00 грн, а також на користь [PERSON] - судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved