Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-09 00:00:00

позивач Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» (далі по тексту КПТМ «Криворіжтепломережа») звернулося до суду з вказаним позовом, який було уточнено 17.03.2021, до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , зазначивши, що відповідачам у різні періоди щомісячно відповідно до тарифів на вказані послуги, здійснювалося постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , але відповідачі у повному обсязі оплату за отримані послуги не здійснювали, в результаті чого виникла заборгованість. Тому позивач просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на свою користь суму боргу по оплаті за послугу централізованого опалення за період з 01.12.2015 по 01.04.2019 в сумі 19 447,73 грн.; стягнути з відповідача [PERSON] суму боргу по оплаті за послугу централізованого опалення за період з 02.04.2019 по 01.03.2020 в сумі 3 639,97 грн. Також позивач просить стягнути з відповідачів на свою користь судовий збір у сумі 2 102,00 грн. Ухвалою суду від 28.09.2020 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 30.11.2020 витребувано докази у справі. 17.03.2021 позивач уточнив свої позовні вимоги, пред`явивши позовні вимоги до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою суду від 31.05.2021 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] залучено до участі у справі в якості співвідповідачів. Представник позивача Федоренко В.С. надала заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, своєчасно та належним чином були повідомлені про дату, час та місце слухання справи в порядку, передбаченому статтею 128 ЦПК України, відзиву на позов не надали. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з заявою про розгляд справи за їх відсутності, просили застосувати строк позовної давності. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Згідно статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Судом встановлено, що відповідачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві особистої приватної спільної часткової власності належала квартираза адресою: [ADDRESS] (а.с. 36, 37 - копія договору купівлі-продажу). 02.04.2019 між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу квартири, розташованої за вказаною вище адресою. Відповідно до п. 4.1. вказаного договору продавці, тобто [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , у строк до 10 квітня 2019 року зобов`язані сплатити всю заборгованість за житлово-комунальні послуги, яка існуватиме на дату передачі квартири. Отже, судом достовірно встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] були споживачами послуги з централізованого опалення, яка надавалася КПТМ «Криворіжтепломережа» у період з 01.12.2015 по 01.04.2019. У свою чергу, відповідач [PERSON] , набувши 02.04.2019 у власність квартиру за адресою: [ADDRESS] , став споживачем послуги з централізованого опалення, яка надавалася КПТМ «Криворіжтепломережа» у спірний період з 01.04.2019 по 01.03.2020. Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачами у різні період виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальної послуги з централізованого опалення, яка врегульована Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (далі - Закон № 2189-VIII), Законом України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 № 2633-IV (далі - Закон № 2633-IV) та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі - Правила). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону № 2189-VIII, до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII). Пунктом 5 частини другої статті 7 Закону № 2189-VIII встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (частина третя статті 9 Закону № 2189-VIII). Відповідно до частини шостої статті 19 Закону № 2633-IV, споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку (пункт 20 Правил). Згідно пункту 21 Правил, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства; з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим. Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з наданими до суду розрахунками заборгованості, сума боргу за послугу з централізованого опалення відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за період з 01.12.2015 по 01.04.2019 становить 19 447,73 грн. (а.с. 47); сума боргу за послугу з централізованого опалення відповідача [PERSON] за період з 02.04.2019 по 01.03.2020 становить 3 639,97 грн. (а.с. 48). Щодо застосування строку позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчать про визнання нею свого боргу. Зокрема, позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимог, право на яку має позивач (ч.ч. 1, 2 ст. 264 ЦК України). Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Відповідачами [PERSON] , [PERSON] заявлено вимогу про застосування строку позовної давності. Суд не вбачає підстав для застосування строку позовної давності, оскільки при укладанні 02.04.2019 Договору купівлі-продажу квартири відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] визнали наявність боргу за житлово-комунальні послуги (п. 4.1. Договору), окрім того, вони мали сплати заборгованість за житлово-комунальні послуги до 10.04.2019. Отже, відповідачі своїми діями перервали строк давності. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Положеннями частини першої статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення уточненого позову та вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь позивача суму боргу по оплаті за послугу централізованого опалення за період з 01.12.2015 по 01.04.2019 в сумі 19 447,73 грн.; та стягнути з відповідача [PERSON] суму боргу по оплаті за послугу централізованого опалення за період з 02.04.2019 по 01.03.2020 в сумі 3 639,97 грн.. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2 102,00 грн., сплаченого при подачі позову, тому оскільки позов підлягає частковому задоволенню, суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідачів на користь позивача, з врахуванням роз`яснень, викладених в пункті 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах». На підставі викладеного та

Outcome: approved