Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-08 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Каляєв В.В. звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому просить суд розірвати шлюб, укладений між позивачем та відповідачем, зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, про що в Книзі реєстрації шлюбів 25 вересня 2010 року зроблено відповідний актовий запис за №2899. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що позивач перебуває у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 25 вересня 2010 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Протягом 2019 року стосунки подружжя розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповаги, стали частими сварки. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Починаючи з січня 2020 року позивач та відповідач проживають окремо, сімейного життя та господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 02 грудня 2022 року справу розподілено головуючому судді Аксьоновій Н.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 23 грудня 2022 року справу прийнято до провадження та постановлено вищевказану справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 07 лютого 2023 року до суду надійшла заява відповідача про визнання позову, в якій він вказав, що визнає позовну заяву в повному обсязі та просить розірвати шлюб між ним та позивачем. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши доводи та аргументи позивача, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис №2899 від 25 вересня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 25 вересня 2010 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві. Позивач, звернувшись до суду з цим позовом про розірвання шлюбу, зазначила, що сімейне життя між сторонами не склалося, шлюбні відносини між ними припинено, спільне господарство вони не ведуть. Збереження сім`ї є неможливим і суперечить їх інтересам, тому примирення буде неможливим. Відповідач визнав позов у повному обсязі. Згідно ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Як вбачається з ч.2 та ч.3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21 грудня 2007 року №11, охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, обґрунтовані, бажання розірвати шлюб відповідає дійсній волі сторін, подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, відсутні підстави для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу за таких обставин є недоцільним. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати на оплату судового збору.

Outcome: approved