Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-23 00:00:00

У січні 2023 року позивачі звернулись до Святошинського районного суду м. Києва із вищезазначеним позовом. Свої позовні вимоги обгрунтовують наступними обставинами. Комунальне підприємство «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» створене на підставі рішення Святошинської районної у місті Києві ради від 24.04.2008 року № 212 «Про удосконалення комунальних підприємств та реорганізацію КП «Галагани», відповідно до статуту якого предметом діяльності цього підприємства є управління та обслуговування жилого та нежилого фонду, прибудинкових територій виконання комплексу послуг із забезпечення функціонування жилого та нежилого нерухомого майна в установленому порядку. Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» створене на підставі рішення Київської міської ради від 09.10.2014 року № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством м. Києва, відповідно до статуту якого предметом діяльності цього підприємства є утримання житлового і нежитлового фонду, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та закріплений за підприємством на праві господарського відання, а також обслуговування житлового та нежитлового фонду, що не належить до комунальної власності міста Києва, на договірних засадах у встановленому законом порядку; надання послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій та інших житлово-комунальних послуг, виконання функцій балансоутримувача житлового та нежитлового фонду, укладання договорів на надання житлово-комунальних послуг, контроль за виконанням умов договорів у встановленому порядку. 13.11.2015 року між комунальним підприємством «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» та комунальним концерном «Центр комунального сервісу», укладено Договір доручення № 34/дор., відповідно до якого довіритель доручає, а повірений приймає на себе зобов`язання представляти інтереси довірителя та вживати від його імені заходи, спрямовані на погашення заборгованості боржників перед довірителем в судовому порядку, в тому числі здійснювати представництво, захист законних прав та охоронюваних законом інтересів довірителя перед його боржниками з правами відповідного учасника процесу. Відповідач є власником квартири [ADDRESS] , який проживає і користується послугами, що надавалися/надаються позивачами. Відповідно до розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги заборгованість відповідача перед КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» за період 01.01.2011 по 28.02.2015 р. складає 37 862,85 грн., з них основна сума заборгованості 26 955,83 грн., інфляційні нарахування складають 8546,61 грн.; 3% річних складає 2360,41 грн. Заборгованість перед КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» за період з 01.03.2015 р. по 01.05.2021 р. складає 36 121,85 грн., з яких, основна сума заборгованості 25 202,67 грн., інфляційні нарахування -7998,00 грн., 3 % річних - 2921,18 грн. З огляду на викладене, позивачі просять стягнути вказаний розмір заборгованості та судові витрати. Ухвалою Святошинського районного суду від 10.01.2023 року було відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 31-32). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 31.01.2023 року було здійснено перехід до розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін (а.с. 35). Представники позивачів у судове засідання не прибули, просили проводити розгляд справи у їх відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву чи заперечень на позовну заяву не подав, а тому суд вважає можливим слухати справу у його відсутність відповідно до ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» створене на підставі рішення Святошинської районної місті Києві ради від 24.04.2008 року № 212 «Про удосконалення комунальних підприємств та реорганізацію КП «Галагани» (а.с. 10-12). КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» створене на підставі рішення Київської міської ради від 09.10.2014 року №270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунального господарства міста Києва (а.с. 6-9). КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» здійснювало утримання будинку та прибудинкової території відповідача до 28.02.2015 року. З 01.03.2015 року утримання будинку та прибудинкової території відповідача здійснює безпосередньо КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва». Як вбачається із матеріалів справи, відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с. 24). Відповідно до розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги заборгованість відповідача перед КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» за період 01.01.2011 по 28.02.2015 р. складає 37 862,85 грн. з них основна сума заборгованості 26 955,83 грн., інфляційні нарахування складають 8546,61 грн.; 3% річних складає 2360,41 грн. Заборгованість перед КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» за період з 01.03.2015 р. по 01.05.2021 р. складає 36 121,85 грн., з яких, основна сума заборгованості 25 202,67 грн., інфляційні нарахування -7998,00 грн., 3 % річних - 2921,18 грн. Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно, відсутність договірних правовідносин не є підставою для відмови у стягненні з відповідачів коштів за надані житлово-комунальні послуги. Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Таким чином судом встановлено, що у відповідача утворилась заборгованість перед позивачами внаслідок неналежного виконання обов`язків по оплаті комунальних послуг із 01.01.2011р. по 01.05.2021р. Також, відповідно до частини 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 Цивільного кодексу України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. У статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК). За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15). З огляду на те, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, він на вимогу позивача повинен сплатити інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми. Висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 07 липня 2020 року у справі № 14-448цс19-ц. Разом з тим, згідно Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)" (№530-ІХ від 17.03.2020 року), на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року зі змінами «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19», з 12.03.2020 року на всій території України запроваджено карантин. Постановою Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 року зі змінами, з 19 грудня 2020 р. до 30 квітня 2023 р. установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Зважаючи на те, що на території України з 12 березня 2020 року було запроваджено карантин, на період дії якого Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)» (№530-ІХ від 17 березня 2020 року) заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, нарахування та стягнення судом 3% річних та інфляційних втрат за період з 01 березня 2015 року по дату завершення нарахування зобов`язань згідно розрахунку заборгованості 01 травня 2021 року на суму боргу за надані послуги не грунтується на нормах закону. З урахуванням викладеного, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню з виключенням з періоду обрахунку періоду з 17 березня 2020 по 01 травня 2021 року, протягом якого штрафні санкції не нараховуються в силу імперативної вказівки закону. Враховуючи викладене, інфляційні витрати за період із березня 2015 року по 17.03.2020 року становлять 5381,41 грн., а 3 % річних за цей самий період - 2035,73 грн. В порядку ст. 141 Цивільного процессуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial