Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

до Сихівського районного суду м. Львова Позивач звернулась із позовом до [PERSON] , [PERSON] , приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Глод А.Р. в якому просить: визнати неправомірним акту приватного виконавця Білецького І.М. від 14.06.2021 року у ВП № 65175990 про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу боржника [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] паспорт [NUMBER] , виданий Франківським РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області, 13 травня 2008 року, а саме: квартири [ADDRESS] стягувачу [PERSON] [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] в порядку виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Корпорації «ІНВЕРІТА» від 23.02.2021 справа № 14-2701/21; скасувати запис про реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 15.06.2021, номер запису права власності 42585371, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2389519946101, яким за [PERSON] зареєстровано право власності на 1/3 квартири [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 10 січня 2019 року Сихівським районним судом м. Львова у справі № 461/3197/18 накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , яка належить на праві спільної сумісної власності відповідачу [PERSON] . 01 лютого 2019 року державним виконавцем Сихівського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області, накладено арешт на - квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер 33076367, що належить відповідачу [PERSON] на праві спільної сумісної власності. 28 грудня 2020 року Сихівським районним судом м. Львова видано виконавчий лист на примусове виконання рішення цього ж суду від 05 серпня 2020 року в справі № 461/3197/18 про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] на користь позивача боргу в сумі 2 190 770.00 грн; 08 січня 2021 року державним виконавцем Сихівського ВДВС прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого листа та накладено арешт на все його майно; 31 березня 2021 року Ухвалою Верховного Суду в справі № 461/3197/18 зупинено виконання рішення Сихівського районного суду м. Львова від 05 серпня 2020 року до закінчення касаційного провадження у справі і на виконання якої 22 квітня 2021 року постановою державного виконавця зупинене вчинення виконавчих дій у ВП № 64059779 до закінчення касаційного провадження у даній справі; 15 квітня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким І.М. за заявою відповідача [PERSON] відкрито виконавче провадження № 65175990 про примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Корпорації «ІНВЕРІТА» від 23 лютого 2021 року в справі № 14-2701/21, про стягнення з [PERSON] 50 000 доларів США; 14 червня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким І.М. у ВП № 65175990 складено акт про передачу майна в рахунок погашення боргу, а 18 червня 2021 приватним нотаріусом ЛМНО Глод А.Р. внесено запис на підставі прийнятого рішення про переведення права власності на квартири [ADDRESS] від відповідача [PERSON] до відповідача [PERSON] . Позивач вважає, що передача права власності стягувачу [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , незаконною. Оскільки була проведена у спосіб не передбачений Законом України «Про виконавче провадження» та під час дії ухвал про заборону відчуження майна. Позов просить задоволити. Ухвалою від 28 березня 2022 року вжито заходів забезпечення позову шляхом заборони [PERSON] вчиняти дії щодо відчуження частки в квартирі [ADDRESS] , а також передавати частки квартири [ADDRESS] в іпотеку, заставу чи на виконання іншого зобов`язання. Ухвалою суду від 31.03.2022 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 29 червня 2022 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 27.04.2022 відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву в якому зазначала, що заперечує проти задоволення позову повністю, вважає його безпідставним, необґрунтованим і таким, що не підлягає до задоволення. 27.06.2022 від представника позивача [PERSON] - адвоката Снігур Галини Михайлівни до суду поступила відповідь на відзив. В якому зазначила, що станом на 14.06.2021 року (момент переходу права власності від [PERSON] до [PERSON] ) квартира [ADDRESS] перебувала під двома обтяженнями, які були в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна та перехід права власності здійснився у спосіб не передбачений Законом України «Про виконавче провадження». Відповідач [PERSON] відзив на позов не подав. Відповідач приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький І.М. відзив на позов не подав. Третя особа приватний нотаріус ЛМНО Глод А.Р. пояснення щодо позову не надав. 22.12.2022 представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні змісту позовної заяви та письмових пояснень долучених до матеріалів справи, просить суд позов задоволити. Представник відповідача - адвокат Гельо С.Б. заперечив проти задоволення позову з тих підстав, що у провадженні Львівського апеляційного суду перебувала заява [PERSON] про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Корпорації «ІНВЕРІТА» від 23.02.2021 року в справі № 14-2701/21, яку ухвалою того ж суду від 25.11.2022 року залишено без задоволення. 21 лютого 2023 року представник відповідача адвокат Гельо С.Б. в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Представником позивача подано аналогічну заяву. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький І.М., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус ЛМНО Глод А.Р. в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи. Представник позивача подала до суду заяву за змістом якої позов підтримує в повному обсязі, просить такий задоволити, а розгляд справи проводити у її відсутності. Представник відповідача адвокат Гельо С.Б. подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідачі [PERSON] , приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький І.М., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус ЛМНО Глод А.Р. в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи. У зв`язку з неявкою сторін та з врахуванням поданих заяв фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, постановляючи рішення, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задоволити з наступних підстав. Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи Постановою державного виконавця Сихівського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області від 01 лютого 2019 року на виконання ухвали Сихівського районного суду м. Львові від 10 січня 2019 року у справі № 461/3197/18 про забезпечення позову, накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер 33076367, що належить відповідачу [PERSON] на праві спільної сумісної власності. 28 грудня 2020 року Сихівським районним судом м. Львова видано виконавчий лист на примусове виконання рішення цього ж суду від 05 серпня 2020 року в справі № 461/3197/18 про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] на користь позивача боргу в сумі 2 190 770.00 грн. Постановою державного виконавця Сихівського ВДВС від 08 січня 2021 року відкрито виконавче провадження № 64059779 з примусового виконання виконавчого листа № 461/3197/18, виданого 28 грудня 2020 року Сихівським районним судом м. Львова про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] на користь позивача боргу в сумі 2 190 770.00 грн. та накладено арешт на все майно боржника. Постановою державного виконавця Сихівського ВДВС на виконання Постанови Верховного Суду від 31 березня 2021 року в справі № 461/3197/18 зупинено вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 64059779, але арештоване майно боржника [PERSON] від обтяжень не звільнялось. 10 грудня 2021 року постановою державного виконавця Сихівського ВДВС поновлено вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 64059779. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. від 15 квітня 2021 року за заявою відповідача [PERSON] відкрито виконавче провадження № 65175990 про примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Корпорації «ІНВЕРІТА» від 23 лютого 2021 року в справі № 14-2701/21, про стягнення з [PERSON] 50 000 доларів США. Під час проведення виконавчих дій 14.06.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким І.М. в межах ВП № 65175990 незважаючи, що об`єкт стягнення був обтяжений склав акт про передачу майна в рахунок погашення боргу, а 18 червня 2021 приватним нотаріусом ЛМНО Глод А.Р. внесено запис на підставі прийнятого рішення про переведення права власності на квартири [ADDRESS] від відповідача [PERSON] до відповідача [PERSON] . Крім того, приватним нотаріусом ЛМНО Глод А.Р. присвоєно новий реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна, що є порушенням імперативної норми ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Окрім цього, згідно ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом. Звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності у боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належить боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник (ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції на час проведення стягнення). За загальним правилом реалізація арештованого майна здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною (ч. 1 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції на час проведення стягнення). У разі нереалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу та пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна конфіскованого за рішенням суду. І лише після цього приватний виконавець виносить акт про передачу майна в рахунок погашення боргу, що приватним виконавцем Білецьким І.М. не було зроблено, адже торги не проводились. Відтак, при складанні акту про передачу майна в рахунок погашення боргу порушено імперативні норми Закону України «Про виконавче провадження». Правова процедура реалізації на прилюдних торгах арештованого майна полягає у продажі майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення до покупця - учасника прилюдних торгів. Враховуючи особливості законодавства щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатом їх проведення акта про проведення прилюдних торгів - це оформлення договірних відносин. Тому відчуження майна боржника та складення приватним виконавцем Білецьким І.М. акту про передачу майна боржника стягувачу є - правочином з передачі майна поза правовим полем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3ЦК України). Відповідно до частин другої-четвертої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Наведені положення закону, узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду від 19.02.2021 року в справі № 643/12369/19, згідно якої арешт майна - це накладення заборони на право розпорядження майном з метою його збереження, до визначення подальшої долі цього майна. Арешт за правовою сутністю обмежує право власника (відповідача [PERSON] ) щодо розпоряджатися спірним майном. А відтак, заява [PERSON] приватному виконавцю Білецькому І.М. про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу є незаконною. Згідно ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» будь - яка передача майна стягувачу можлива лише після третіх електронних торгів - чого не відбулося. Суд критично оцінює доводи відповідача [PERSON] про те, що на час передачі частки квартири [ADDRESS] , виконання рішення Сихівського районного суду м. Львова від 05.08.2020 року в справі № 461/3197/18 було зупинене постановою Верховного Суду від 31 березня 2021 в цій же справі, а тому примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Корпорації «ІНВЕРІТА» від 23.02.2021 року в справі № 14-2701/21 про стягнення з неї 50 000 доларів США за договором позики є законним. Крім того, відповідач [PERSON] не заперечує факту примусового виконання рішення Сихівського районного суду м. Львова від 05.08.2020 року в справі № 461/3197/18 про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] на користь позивача боргу в сумі 2 190 770.00 грн. Покликання представника відповідача - адвоката Гельо С.Б. на Ухвалу Львівського апеляційного суду від 25.11.2022 року в справі № 14-2701/21 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Корпорації «ІНВЕРІТА» від 23.02.2021 року в третейській справі № 14-2701/21 не є предметом дослідження при розгляді даної справи і не впливає на суть її розгляду. Аналізуючи, фактичні обставини справи, слід прийти до висновку, що цивільно-правовий інструментарій - акт приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М, про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 14.06.2021 року у ВП № 65175990 відбувся після 05.08.2020 року - ухвалення Сихівським районним судом м. Львова рішення в справі № 461/3197/18 та використовується учасниками цивільних відносин для уникнення зобов`язання зі сплати грошових коштів на виконання рішення Сихівського районного суду м. Львова від 05.08.2020 року в справі № 461/3197/18. Відповідач [PERSON] , яка відчужує майно на користь іншої особи, після виникнення в неї зобов`язання зі сплати грошових коштів за рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 05.08.2020 року в справі № 461/3197/18, діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно позивача, оскільки підписала акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 14.06.2021 року, який порушує майнові інтереси кредитора (позивача) і спрямований на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом. Аналіз вище наведеного дає суду підстави для висновку про те, що в позивача [PERSON] право на примусове звернення стягнення на обтяжене майно, а саме: квартири [ADDRESS] виникло ще 24 листопада 2020 року. Згідно ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції на час виникнення правовдносин) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав. Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції на час виникнення правовідносин) речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Державній реєстрації прав підлягають заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження (п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції чинній на час виникнення правовідносин). Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстратором є: державний виконавець, приватний виконавець - у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону. Згідно п.1 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції на час виникнення правовідносин) державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно Державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про зареєстровані права власності на об`єкти незавершеного будівництва та обтяження, а також про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна і ціну (вартість) нерухомого майна та речових прав на нього чи розмір плати за користування нерухомим майном за відповідними правочинами, відомості та електронні копії документів, подані у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав під час проведення таких реєстраційних дій, та відомості реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, отримані державним реєстратором шляхом безпосереднього доступу до них чи в порядку інформаційної взаємодії таких систем з Державним реєстром прав (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції на час виникнення правовідносин). У державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено, зокрема у разі, якщо: наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно (п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що наявність у Реєстрі запису про заборону відчуження майна є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій до того часу, поки таке обтяження не буде зняте. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду від 16.02.2022 року в справі № 204/9189/19 згідно, якої наявність у Реєстрі запису про заборону відчуження майна є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій до того часу, поки таке обтяження не буде зняте. Частиною першою ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відновлення становища, яке існувало до порушення; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (п.п.4,10 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Відповідно до абзацу 3 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу вимог ст. ст. 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення позову. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відтак з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача судовий збір по 661.60 грн. з кожного.

Outcome: approved