Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Товарна-універсальна біржа «Клондайк» про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним. Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 22.09.2022 відкрите провадження у справі. Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 01.12.2022 справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В судове засідання відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не з`явились, відзив на позов або заяву про розгляд справи за їхньої відсутністю не надали, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Третя особа Товарна-універсальна біржа «Клондайк» про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, її представник до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Згідно ч. 4 ст.\~223\~ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у них даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, враховуючи, що відповідачі належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, але в судове засідання повторно не з`явилися, відзив на позов не подали та представник позивача проти такого вирішення справи не заперечував. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що 23.01.2021 року, [PERSON] , які діяла від свого імені та від імені [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] продали, а [PERSON] купив у власність квартиру [ADDRESS] , яка має 80,5 кв. метрів загальної площі, в тому числі 49,1 кв. метрів житлової площі, складається з чотирьох житлових кімнат. Вказаний договір купівлі-продажу від 23.01.2001р. зареєстрований товарною універсальною біржею «Клондайк» в журналі реєстрації біржових угод за реєстровим № 196. 26.01.2001 року Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації за [PERSON] зареєстровано право власності на вказану квартиру в реєстраційній книзі №91 за реєстраційним номером 16197. Після укладання договору сторонами були виконані умови договору, претензій один до одного сторони або інші особи не мали. Зокрема, згідно п.5 зазначеного договору, відповідачі виписалися, виселилися зі вказаної квартири та звільнили її від усього належного їм майна. Відповідно [PERSON] разом з членами його родини прописалися, вселилися у цю квартиру, та постійно в ній проживають. Вказані обставини підтверджуються договором купівлі-продажу від 23.01.2001 року, технічним паспортом на квартиру [ADDRESS] , відомостями з паспорта про реєстрацію [PERSON] у зазначеній квартирі, відомостями з належного [PERSON] паспорта та витягом територіальної громади міста Миколаєва віт 19.01.2022 про реєстрацію [PERSON] та про зареєстрованих осіб у зазначеній квартирі. Як слідує з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 298606284 від 09.02.2022 р., право власності на значену квартиру на теперішній час ні за ким не зареєстровано. В даний час [PERSON] стало відомо, що він не зможе розпорядитися квартирою на власний розсуд, оскільки державними та іншими органами біржові угоди вже не визнаються дійсними угодами за фактом втрати чинності ЗУ «Про товарну біржу». Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. На момент переходу права власності правовідносини підлягали регулюванню за нормами ЦК УРСР. Відповідно до ст.\~224\~ЦК УРСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст.\~227\~цього Кодексу договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Відповідно до ст. 47 УРСР (в редакції 1963 року) нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу. Якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. У пункті 4 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~28\~квітня 1978\~року №\~3\~«Про судову\~практику в\~справах про\~визнання угод\~недійсними» (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Згідно роз`яснень Міністерства юстиції України № 17-12/44 від 10 квітня 1998 року «Щодо діяльності товарних бірж» передбачено, що, беручи до уваги вимоги ст.\~227\~ЦК України (в редакції 1963 року), яка передбачає особливі умови щодо договорів купівлі-продажу будинку (його частини), якщо хоча б однією із сторін є громадянин, вважається, що такі договори, укладені та зареєстровані біржами з дотриманням закону, підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, недотримання цієї вимоги згідно з ст.\~47\~ЦК України (в редакції 1963 року) тягне недійсність договору, таким чином, зазначений договір набуватиме чинності з моменту його нотаріального посвідчення. З огляду на викладене, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», суд вважає можливим визнати дійсним\~договір купівлі-продажу\~від 23.01.2001\~року,\~який був\~укладений та\~зареєстрований на\~Товарно-універсальній\~біржі «Клондайк»\~за номером\~196\~та зареєстрований\~26.01.2001\~року Миколаївським\~міжміським бюро\~технічної інвентаризації\~в реєстраційній\~книзі №91\~за реєстраційним\~номером 16197\~у відповідності\~до якого\~ [PERSON] ,\~яка діяла\~від свого\~імені та\~від імені\~ [PERSON] на\~підставі доручення,\~посвідченого 15.01.20001\~року [PERSON] ,\~приватним нотаріусом\~Миколаївського міського\~нотаріального округу\~№54,\~Веселовський Вадим\~Вікторович,\~ [PERSON] ,\~яка діє\~зі згоди\~своєї матері\~ [PERSON] \~ продали,\~а [PERSON] \~купив цілу\~квартиру [ADDRESS] ,\~та має\~80,50\~кв.\~метрів загальної\~площі,\~в тому\~числі 49,10\~кв.\~метрів житлової\~площі,\~складається з\~чотирьох житлових\~кімнат. Таким чином, позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved