Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду з вказаним позовом та заявлені вимоги мотивує тим, що 23 липня 1998 року позивач [PERSON] уклав з [PERSON] договір довічного утримання (житлового будинку), за яким житловий будинок [ADDRESS] , переходить у власність від відчужувача [PERSON] до набувача [PERSON] . По суті договір довічного утримання оформлювався для юридичного визначення правової ситуації між сторонами. Насправді, між сторонами склалися тісніші стосунки та взаємини, властиві фізичним особам, які бажали спільно проживати, вести спільний побут, мати спільне господарство та спільний бюджет, та притаманні більш сімейним відносинам. [PERSON] була інвалідом дитинства. За життя уклала шлюб з чоловіком також інвалідом, який помер раніше. Рідних дітей у подружжя [PERSON] не було. За станом здоров`я [PERSON] паралізувало. Сталось так, що [PERSON] виявився однією такою особою, який погодився створити для [PERSON] сім`ю, доглядати, допомагати та турбуватися за здоров`я і життя [PERSON] . З родичів [PERSON] навідувалася [PERSON] , яка є племінницею по лінії рідної сестри [PERSON] , але навідувалася дана племінниця вкрай рідко. Допомоги не надавала, не доглядала, у будинку разом з [PERSON] , [PERSON] , і його сім`єю з дружиною та дітьми, не проживала і навіть не ночувала. Рідна сестра [PERSON] - вона ж мати [PERSON] - померла ще до смерті [PERSON] . Враховуючи стан здоров`я [PERSON] та необхідність надання постійної допомоги і догляду, було вирішено оселитися у будинку [PERSON] за адресою по [ADDRESS] , в якому [PERSON] оселився ще у 1996 році разом з дружиною [PERSON] та неповнолітнім сином [PERSON] , 1994 року народження, вселення було узгоджено з [PERSON] , як власницею. Вже за час проживання [PERSON] разом з дружиною у житловому будинку за адресою по [ADDRESS] , народили дочку [PERSON] , 1999 року народження. За час спільного проживання з 1996 року між [PERSON] та [PERSON] склалися взаємовідносини, які були більш довірливими, ніж за умовами та на виконання договору довічного утримання від 23.07.1998р. [PERSON] приймав [PERSON] як свою маму, у свою чергу [PERSON] відносилася до [PERSON] , його дружини та дітей, як до рідного сина, дочки та онуків. За життя [PERSON] договір довічного утримання не скасовувався, не змінювався, недійсним не визнавався, питання про розірвання договору довічного утримання не ініціювалося. [INFO] [PERSON] померла, її похованням було організовано та здійснено [PERSON] за рахунок власних коштів. Племінниця [PERSON] повідомлялася про смерть тітки [PERSON] , але на поховання не прибула. За християнськими звичаями [PERSON] встановив пам`ятник на могилі померлої. Після смерті [PERSON] заповіту не виявлено, спадщина відкрилася за законом, ніхто з родичів [PERSON] заяв про прийняття спадщини не подавав. [PERSON] разом зі своєю сім`єю залишився проживати за адресою зазначеного будинковолодіння. Залишилася невизначеним ситуація із земельною ділянкою, яка належала [PERSON] за життя, площею 3.41 га на території Кондратівської сільської ради Сумського району Сумської області, та належної [PERSON] на підставі державного акту на право власності на землю серії IV-CM №027815 від 24.07.2000р. Враховуючи, що ніхто з родичів не проявив свого бажання та волевиявлення на оформлення спадщини після смерті [PERSON] [INFO] [PERSON] звернувся до Сумського районного суду Сумської області із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту проживання однією сім`єю. Рішенням Сумського районного суду Сумської області №587/1985/13-ц від 30.10.2013 відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] , зацікавлені особи: Сумська районна державна нотаріальна контора, Кіндратівська сільська рада Сумського району, Сумської області, [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю за безпідставністю заявлених вимог. Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 04.12.2013р. №587/1985/13-ц (22-ц/788/2615/13) апеляційна скарга [PERSON] задоволена частково, рішення Сумського районного суду Сумської області від 30.10.2013 р. скасовано, заява про встановлення факту проживання однією сім`єю залишена без розгляду. Суд апеляційної інстанції виходив з того, що заява не підлягала розгляду в порядку окремого провадження, оскільки з матеріалів справи вбачається, що у померлої [PERSON] є племінниця [PERSON] , а тому фактично виник спір щодо спадкування земельного паю. Постановою приватного нотаріуса Сумського районного нотаріального округу Хоменко О.В. від 10.01.2022 р. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з неможливістю встановленням факту спільного проживання однією сім`єю більш 5 років між [PERSON] та [PERSON] . А тому просить суд встановити факт постійного спільного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю починаючи з 23.07.1998р. та на час відкриття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у будинковолодінні за адресою по [ADDRESS] (не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини) та стягнути судові витрати. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. 28.09.2022 направила до суду заперечення, яке приєднано до матеріалів справи, але суд його до уваги не бере, оскільки дане заперечення не відповідає вимогам ст. 178 ЦПК України, а також з одночасним надсиланням відзиву до суду відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи копію такого відзиву. Доказів направлення заперечення іншим учасникам відповідачка не надала. Представник третьої особи по справі Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області у судове засідання не з`явився, від них надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника, покладаються на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23 липня 1998 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір довічного утримання (житлового будинку) серії ААМ№702618, за яким житловий будинок [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці закріпленій за Кіндратівською сільською радою переходить у власність [PERSON] від відчужувача [PERSON] . На вказаній земельній ділянці знаходиться: житловий будинок-дерев`яний, літ. «А-1», житловою площею 26,0 кв.м., літ. «Б»- літня кухня дерев`яна, літ «В»-навіс дощатий, літ «Г»- навіс дощатий, літ «Д»-сарай цегляний, літ. «Е»- сарай дерев`яний, літ «И»-л.душ дощатий, літ. «п/г» погріб цегляний, літ. «К»-вбиральна дощата, «№1-3»-огорожа-дощата (а.с.6). Як вбачається з матеріалів справи, на ім`я [PERSON] 10.06.2000 року видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії IV-СМ № 027815, згідно якого вона є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,41 га, яка розташована на території Кіндратівської сільської ради(а.с.7-8). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] (а.с.9) та після її смерті залишилось спадкове майно. Згідно з матеріалів спадкової справи [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадкового майна за законом, як спадкоємець за законом 4 черги. Інших спадкоємців за законом попередніх черг, які б своєчасно прийняли спадщину немає (а.с.51-61). Згідно інформації з Державного реєстру актів цивільного стану від 10.01.2022 [PERSON] дітей не мала, на момент смерті у шлюбі не перебувала( а.с.57-60) Згідно довідки №151 від 22.07.2013, виданої виконкомом Кіндратівської сільської ради Сумського району Сумської області в тому, що [PERSON] , яка померла [INFO] , до дня смерті і на день смерті проживала в [ADDRESS] . Разом з померлою на день смерті були зареєстровані: довічний утримувач [PERSON] , 1971 р.н.; його дружина - [PERSON] , 1973 р.н.; його син [PERSON] , 1994 р.н.; його дочка [PERSON] , 1999 р.н. Заповіт від імені [PERSON] у виконкомі Кіндратівської сільської ради не посвідчувався (а.с. 10). Відповідно до відповіді на запит Хотінської селищної ради від 07.10.2022 № 803, Хотінською селищною радою дії стосовно визнання відумерлою спадщини після смерті [PERSON] , у вигляді земельної ділянки, яка належала [PERSON] за життя на підставі державного акту на право власності на підставі державного акту на право власності на землю площею 3,14 га на території Кіндратівської сільської ради не здійснювались.( а.с.90) Рішенням Сумського районного суду Сумської області №587/1985/13-ц від 30.10.2013 відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] , зацікавлені особи: Сумська районна державна нотаріальна контора, Кіндратівська сільська рада Сумського району, Сумської області, [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю за безпідставністю заявлених вимог (а.с.12-13). Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 04.12.2013р. №587/1985/13-ц (22-ц/788/2615/13) апеляційна скарга [PERSON] задоволена частково, рішення Сумського районного суду Сумської області від 30.10.2013р. скасовано, заява про встановлення факту проживання однією сім`єю залишена без розгляду. Суд апеляційної інстанції виходив з того, що заява не підлягала розгляду в порядку окремого провадження, оскільки з матеріалів справи вбачається, що у померлої [PERSON] є племінниця [PERSON] , а тому фактично виник спір щодо спадкування земельного паю (а.с14). 10 січня 2022 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Хоменко О.В. з питання видачі на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після [PERSON] , яка померла [INFO] , проте постановою нотаріуса йому було відмовлено у зв`язку з неможливістю встановленням факту спільного проживання однією сім`єю більш 5 років між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16-17). Факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю на час відкриття спадщини підтверджується: [PERSON] , на яких зображений [PERSON] , його родина разом з [PERSON] , святкування спільно свят, проведення часу в родинному колі, що свідчить про факт більш довірливих стосунків між ними та [PERSON] , ніж було б за умовами та на виконання договору довічного утримання від 23.07.1998 року (а.с.119-124). Копією абонентської книжки по використанню газозабезпечення у будинку по [ADDRESS] , з якої вбачається, що з 2000 року (часу заведення абонентської книжки) і по 2015 рік саме [PERSON] приймав участь у всіх повірних роботах. У абонентській книжкі [PERSON] та [PERSON] зазначені як члени сім`ї (а.с.125-127). Копіями договорів про надання населенню послуг з газопостачання за 2001, 2004 та 2007 роки, які в інтересах всієї родини, в тому числі [PERSON] , укладались та виконувались [PERSON] (а.с.128-130). Копією доручення від 09.12.2003 року та копією довіреності від 13.05.2008 року на право розпорядження [PERSON] за життя померлої [PERSON] грошима (а.с. 132-133). Копією розрахункової книги заведеної на ім`я [PERSON] на особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] (а.с.139-141). Копіями різного роду платежів, що спрямовані на утримання будинку по [ADDRESS] , його експлуатації, ремонту, де проживала родина [PERSON] разом з [PERSON] (а.с.134-138). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , надали покази про спільне постійне проживання позивача разом з [PERSON] , та сприйняття останніх як однієї сім`ї. Такі показання свідків суд, в розумінні\~ст. 90 ЦПК України, приймає до уваги, та враховує як такі, що підтверджують обставини справи. Так свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що є сусідом позивача. Пам`ятає, що він з 1996 року переїхав зі своєю сім`єю до [PERSON] . Згодом сім`я [PERSON] почала будувати хату, сарай, у них народилась донька. Вони тримали господарство, свиней, корову, коли будувались брали субсидію. Жили мирно, дружно. [PERSON] говорила, що віддає пенсію позивачу. Позивач з своєю родиною не проживали лише за пенсію [PERSON] . Бабушка іноді допомагала по господарству, але не завжди оскільки була вже похилого віку. [PERSON] допомагала з дітьми їм, називала їх дітей онуками, жили як одна сім`я. Позивач здійснив поховання [PERSON] . Про договір йому толком нічого не відомо. Відповідачку [PERSON] не знає, [PERSON] ніхто не відвідував. Свідок [PERSON] пояснила, що є сусідкою позивача. [PERSON] теж знала, ще з тих часів, коли вона проживала разом зі своїм чоловіком. Потім її чоловік помер. З 1996 року з нею проживали позивач з своєю родиною. [PERSON] вважала позивача своїм сином. Коли позивач перейшов проживати до неї, то в них був син, 2 роки. [PERSON] завжди говорила, що у неї своїх дітей не має, а позивач їй як син. У позивача народилась дочка коли вони вже проживали з [PERSON] . Вона відносилась до дітей позивача, як до рідних онуків. [PERSON] була інвалідом, ходила вона з паличкою. Коли бувала у них в гостях на днях народженнях, то у них була гарна атмосфера в сім`ї, стіл накривала дружина позивача, завжди за столом була присутня [PERSON] , бачила також, що в них все було спільне. [PERSON] вона ніколи не бачила, тільки знала що у [PERSON] є родичка, але її не бачила. Сама [PERSON] ніколи не розповідала про своїх родичів. Знає, що вони з позивачем заключили договір, з якою метою заключали договір - їй не відомо. Господарством займались позивач з дружиною. [PERSON] пасла гусей. Позивач був весь час в боргах оскільки будувались. Свідок [PERSON] пояснила, що є сусідкою позивача, його дружина є її сестрою. Знала [PERSON] особисто, проживала з ними по сусідству з 1993 року коли вийшла заміж. Позивач вирішив догодувати бабушку [PERSON] , вона була інвалідом і тому вона погодилась. Чи укладали вони договір їй не відомо, нічого такого не було. Я часто бувала в їх будинку. [PERSON] вже була старенька, вона сиділа і з онучкою гуляла. [PERSON] варила її сестра. Харчувались вони разом. Бюджет у них був спільний. Дружина позивача, що купувала то завжди давала і [PERSON] . Працювали тоді всі. [PERSON] отримувала пенсію. Пенсію вона давала до спільного бюджету. Позивач брав кредит. Спочатку вони побудували сарай, потім будинок. [PERSON] ніколи не заперечувала проти будівництва. Чула, що у бабушки є племінниця, але вона її ніколи не бачила. Позивач називав [PERSON] своєю бабушкою. [PERSON] була інвалідом, пересувалась з трудом. Позивач допомагав [PERSON] , викликали лікарів, коли вона хворіла. [PERSON] потребувала сторонньої допомоги. Худобу вони тримали. [PERSON] не допомагала по господарству, але ніколи не заперечувала проти цього. Свідок [PERSON] пояснила, що є сусідкою позивача, який разом зі своєю сім`єю проживали з [PERSON] як рідні люди. Дітей позивача вона вважала своїми внуками, а вони її своєю бабусею, позивача вона сприймала як сина. Сама [PERSON] в магазин не ходила, вони купували їй все, що вона загадувала. [PERSON] нянчила їх доньку [PERSON] , зустрічала її зі школи. Часто були у них в домі, всі свята вони відзначали разом з бабусею. Про племінницю нічого не знає, ніколи її не бачила, вона не була присутня навіть на похоронах. [PERSON] весь час була з позивачем та його сім`єю, після того як вони в неї оселились та до самої її смерті, нікуди не виїздила. Свідок [PERSON] пояснив, що є сусідом через хату, знає позивача та [PERSON] давно. Коли помер чоловік бабушки [PERSON] , тоді позивач взяв над нею опіку. Бабушка завжди була чиста, опрятна. Це була дружня сім"я. Бабушка була, як член сім"ї, як мати або тітка. Він особисто спілкувався з бабушкою, вона лише гарні слова говорила про родину позивача. Бабушка няньчила дочку позивача, коли нікого не було вдома. Вони відносились з добротою до бабушки. Про [PERSON] йому нічого не відомо, не бачив її. З 1996 року позивач став проживати з бабушкою. За весь час ніхто до бабушки не приходив. Всі питання вирішувались з позивачем. У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх пояснення об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Відповідно до ч. 1 ст. 315 Цивільно-процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення фактів, визначених чітким переліком. Згідно ч. 2 цієї статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31\~березня 1995\~року №5\~"Про\~судову практику\~в справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення" суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Статтею 1216 ЦК України\~визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~статті 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із частиною другою\~статті 1223 ЦК України\~у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. У той же час кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття (частина друга статті 1258 ЦК України). Відповідно до\~ст. 1264 ЦК України\~у четвергу чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, позивач має право на спадкування майна померлої [PERSON] у четверту чергу, якщо доведе факт проживання з нею однією сім`єю. Згідно абз. 2 п. 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~(далі - постанова), якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Відповідно до п. 21\~постанови, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої\~статті 3 СК\~про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги може належати жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Як зазначив Верховний Суд в своїй Постанові від 21 березня 2019 року у справі №461/4689/15-ц, для набуття права на спадкування за законом на підставі\~статті 1264 ЦК України\~необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2\~ст. 3 СК України сім`єю\~є особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Для визнання осіб сім`єю необхідна одночасна наявність всіх цих ознак. Конституційним Судом\~України у\~рішенні від\~03.06.1999р.\~за №5-рп/99\~(справа\~про офіційне\~тлумачення терміну\~«член сім`ї»)\~визначено,\~що до\~членів сім`ї\~відносяться інші\~особи,\~що постійно\~мешкають з\~ними та\~ведуть спільне\~господарство.\~До таких\~осіб належать\~не тільки\~близькі родичі\~(рідні\~брати,\~сестри,\~онуки,\~дід і\~баба),\~але й\~інші родичі\~чи особи,\~які не\~перебувають з\~відповідною особою\~у безпосередніх\~родинних зв`язках\~(брати,\~сестри дружини\~(чоловіка);\~неповнорідні брати\~і сестри;\~вітчим,\~мачуха;\~опікуни,\~піклувальники,\~пасинки,\~падчерки та\~інші).\~Обов`язковою\~умовою для\~визнання їх\~членами сім`ї,\~крім власне\~факту спільного\~проживання,\~є ведення\~з суб`єктом\~права на\~пільги,\~тобто наявність\~спільних витрат,\~спільного бюджету,\~спільного харчування,\~купівлі майна\~для спільного\~користування,\~участі у\~витратах на\~утримання житла,\~його ремонт,\~надання взаємної\~допомоги,\~наявність усних\~чи письмових\~домовленостей про\~порядок користування\~житловим приміщенням,\~інших обставин,\~які засвідчують\~реальність сімейних\~відносин.\~Питання про\~визнання членом\~сім`ї\~інших осіб\~(крім\~подружжя,\~дітей,\~батьків)\~вирішуються відповідними\~органами і\~організаціями,\~а у\~спірних випадках\~-\~судами загальної\~юрисдикції,\~які з`ясовують\~характер відносин\~з відповідною\~особою при\~розгляді кожної\~конкретної справи, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у\~статті 3 Сімейного Кодексу України. Верховний Суд у постанові №750/12880/19 від 12 листопада 2020 року, зазначив про те, що для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу необхідні докази ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї, показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення вказаного факту. Згідно п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування практики у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно із ч.1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1\~ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1\~ст. 80 ЦПК України). Згідно із ч.6\~ст. 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положеннями ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Таким чином, взаємоузгодженими, послідовними доказами у справі підтверджено, що позивач [PERSON] проживав однією сім`єю з [PERSON] , починаючи з 23.07.1998 року та по день смерті [PERSON] - [INFO] , за адресою [ADDRESS] , разом вели спільне господарство, приймали участь у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї, мали добрі стосунки. Інших даних, які б могли свідчити, що померла [PERSON] мешкала за якоюсь іншою адресою відмінною від місця проживання разом з позивачем - судом не встановлено. Отже, суд, в сукупності письмових документальних матеріалів, наданих позивачем, вислухавши покази свідків, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності, - вважає, що заява є законною та обґрунтованою, та підлягає задоволенню. Встановлення факту спільного проживання позивача зі спадкодавцем на час відкриття спадщини однією сім`єю має юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати йому право на прийняття спадщини у встановленому законом порядку. На виконання\~ст. 141 ЦПК України\~стягнути з відповідача на користь позивача 992,40 грн. судового збору, сплаченого при зверненні до суду.

Outcome: approved