Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

У грудні 2023 року заявниця звернулася до суду із вказаною заявою та просила встановити факт того, що громадянин України [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Кобріновка Гребля, Тальнівського району, Черкаської області, Україна, помер в певний час [INFO] в м. Первомайськ, Луганської області, Україна, причина смерті - лівосторонній калькульозний пієлонефрит. В обґрунтування вказаної заяви посилалась на те, що вона здійснила поховання [PERSON] за власні кошти та встановлення факту смерті [PERSON] має для неї юридичне значення, оскільки необхідно їй для отримання від Пенсійного фонду України допомоги на поховання [PERSON] та для реєстрації смерті останнього в органах ДРАЦС, а також для отримання свідоцтва про смерть встановленого зразка. При цьому зазначала, що факт смерті [PERSON] підтверджується долученою до матеріалів копією свідоцтва про смерть. Натомість, такий документ не створює правових наслідків, у зв`язку із чим заявниця позбавлена можливості внести відповідні дані до реєстру актів цивільного стану. Заявниця [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Від її представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Відповідно до вимог ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У відповідності до вимог ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заява не обґрунтована та не підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень ч.1 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Виходячи з обсягу досліджених судом доказів у їх сукупності, оцінивши наведені обставини та мету, з якою заявниця звернулася до суду з даною заявою, суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви [PERSON] про встановлення факту смерті [PERSON] , оскільки заявницею не надано жодних доказів того, що саме вона, за власні кошти здійснила поховання [PERSON] , та є заінтересованою особою і встановлення факту смерті [PERSON] впливає на її права, обов`язки чи законні інтереси. З огляду на вищезазначене, зважаючи на те, що заява подана не належною особою, у відповідності до ст.317 ЦПК України, суд вважає, що в задоволенні заяви про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, слід відмовити. На підставі вище викладеного та

Outcome: dismissed