Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до Жовківського районного суду Львівської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Просить суд стягнути з\~відповідача [PERSON] \~(ІПН:\~ [NUMBER] )\~на користь\~AT\~КБ ПРИВАТБАНК\~грошові кошти\~у розмірі\~10049.21\~грн.\~та судовий збір за подання позовної заяви в сумі 2684,00 гривень з підстав зазначених у позовній заяві. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у судове засідання відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Представник позивача у судове засідання не з`явився. Разом із позовною заявою представником позивача [PERSON] було подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також клопотання про розгляд справи за відсутності позивача. Зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом направлення судової повістки про виклик в судове засідання, яку отримала 21.02.2023 року про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надала. Клопотань про відкладення розгляду справи чи будь-яких інших не подано. У зв`язку з викладеним, судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2 ст.\~247 ЦПК України\~справа слухається у відсутності сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до статей 11, 13, 14 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Цивільні права і обов`язки особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, як це передбачено ст. 629 Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що [PERSON] звернулася до AT КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву №б/н від 13.04.2019 року (а.с.7), згідно якої отримала у користування кредитний ліміт у розмірі 23000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується Довідкою про видані кредитні картки, Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а також випискою по рахунку, які додані до позову. 14.06.2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування Позивача з ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва - AT КБ «ПРИВАТБАНК»), про що у додатках до позовної заяви позивачем надано копії сторінок виписки та копії сторінок статуту AT КБ «ПРИВАТБАНК». Відповідач не виконав умови договору щодо повернення використаного кредитного ліміту та сплати відсотків за користування кредитним лімітом, у звязку із чим позивач звернувся із позовом до суду щодо стягнення кредитної заборгованості. Відповідно до рішення Личаківського районного суду м. Львова по справі 444/2980/21 від 17.05.2022 р. стягнуто з [PERSON] тіло кредиту та відмовлено щодо стягнення інших нарахувань. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 справа № 342/180/17 зроблено висновок, що банк має право на стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором, а якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Зазначена правова позиція висловлена Верховним судом України у справі № 6- 1412цс 16. Позицією у постанові від 10.04.2019 у справі № 356/1635/16-ц (reyestr.court.gov.ua/Review/81360215) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Виконання договору позивачем щодо надання можливості використання кредитного ліміту підтверджується випискою по рахунку, де зазначені відповідні операції, а також операції щодо часткового повернення коштів тобто виконання договору відповідачем. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Крім того, ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до роз`яснень ВСУ платежі встановлені ст. 625 ЦК України є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення виконання ним грошового зобов`язання, яка має компенсаційний, а не штрафний характер, які наприклад статті законів, які передбачають неустойку. Компенсація полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Так, позивач просить стягнути суму у розмірі 10049.21 грн., що складається із наступного: - відсотки за обліковою ставкою НБУ у розмірі 3048,52 грн. за період з 31.01.2020 по 30.09.2021 рр.; - втрати від інфляції за весь час прострочення у розмірі 7000,69 грн., які складається з 6138,49 грн. - нарахування інфляційних втрат + 862,20 гри. - нарахування 3% річних за період з 30.09.2021 по 30.11.2022 рр., про що надав розрахунок відсотків за обліковою ставкою НБУ та розрахунок інфляційних втрат та трьох відсотків річних до позовної заяви. Наведений представником позивача розрахунок заборгованості є арифметично вірним, такий не спростовувався відповідачем, а тому, судом такий береться до уваги. Із врахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення та з відповідача слід стягнути в користь АТ КБ «ПриватБанк» 10 049,52 грн. заборгованості, а також 2684,00 грн. витрат по оплаті судового збору.

Outcome: approved