Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-02 00:00:00

Позивач\~звернулася до суду з позовом до Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої незаконним рішенням та діями органів досудового слідства, прокуратури. Просить стягнути з Державного казначейства України відшкодування матеріальної та моральної шкоди в розмірі 1\~598 765,53 грн., з них: 98 765,53 грн. матеріальна шкода, 1\~500\~000 грн. моральна шкода за рахунок коштів Державного бюджету, шляхом списання в безспірному порядку на користь позивача з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 06 квітня 2020 року суд відкрив провадження по справі за правилами загального позовного провадження. 03 червня 2020 ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду було призначено по справі судову психологічну експертизу, провадження на час проведення експертизи зупинено. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 15 січня 2021 року провадження по справі поновлено. В ході підготовчого провадження, 19 березня 2021 року представником позивача адвокатом Васильєвою Т.В. було заявлено клопотання про залучення співвідповідача, в обґрунтування якого зазначає, що у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими особами або службовими особами, має бути зазначений орган, у зв`язку із цим просить залучити до участі у справі в якості співвідповідача Хмельницьку обласну прокуратуру. (т. 2, а.с. 34) Також 19 березня 2021 року представником позивача було подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просить стягнути з Державного казначейства України відшкодування матеріальної та моральної шкоди розмірі 1 722 377, 86 грн., з них: 102 377, 86 грн. - матеріальна шкода, моральна шкода становить - 1 620 000 грн. за рахунок коштів Державного бюджету шляхом списання безспірному порядку на користь [PERSON] , що проживає по [ADDRESS] з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України. (т. 2, а.с. 42-48) 01 квітня 2021 року Державною казначейською службою України подано відзив на позов, в обґрунтування якого вказує, що позивач у контексті позовної заяви жодним чином не довів та не обґрунтував, яку саме шкоду, протиправні дії чи бездіяльність органи Казначейства завдали позивачці, та у чому полягала протиправність їх діяння як відповідачів, також звертається увага на те, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено покладення відповідальності на органи Державної казначейської служби України за дії інших юридичних осіб та держави України в цілому. Вважає, що Казначейство не було учасником спірних правовідносин, проте у разі задоволення позову здійснить безспірне списання коштів на користь Позивача, тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. (т. 2, а.с. 64-69) Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 07 квітня 2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. 15 квітня 2021 року Хмельницька обласна прокуратура подала відзив на позов, в обґрунтування якого вказує, що вказаний позивачем розмір матеріальної шкоди не відповідає обставинам справи, щодо розміру моральної шкоди зазначає, що висновок експерта є лише науково-практичною рекомендацією, не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами, за правилами встановленими ЦПК України, також звертається увага на те, що у негативних публікаціях в електронних засобах масової інформації, на які посилається Позивачка в обґрунтуванні вимог про відшкодування моральної шкоди, не зазначено її прізвище, державними органами була опублікована тільки правдива інформація, у зв`язку із вищенаведеним просить суд залишити без задоволення позов [PERSON] (т. 2, а.с. 76-81) 23 квітня 2021 року представником позивачки подано відповідь на відзив, в якому зазначила, що з викладеними Хмельницькою обласною прокуратурою у відзиві доводами не можна погодитись, у зв`язку із, що діючим законодавством передбачена можливість отримання відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, на відміну від того, що зазначає відповідач у відзиві, також представник позивача вказує на те, що у справі наявні усі докази, що підтверджують розмір матеріальної шкоди завданої позивачці, просить задовольнити позовну заяву. (т. 2, а.с. 87-89) 20 січня 2022 року протокольною ухвалою суду до участі по справі в якості співвідповідача було залучено Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області. 27 січня 2022 року Головним управлінням Національної поліції в Хмельницькій області подано відзив на позов, в обґрунтування якого вказує, що розслідування у даному кримінальному провадженні здійснювалось слідчим Управління МВС України в Хмельницькій області, а не ГУНП в Хмельницькій області, оскільки ГУНП в Хмельницькій області не є правонаступником органів внутрішніх справ, вважає, що є неналежним співвідповідачем у даній справі. Просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] (т. 2, а.с. 219). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити. Представник відповідача Хмельницької обласної прокуратури позов не визнала. Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області в судове засідання не з`явився. подав заяву про слухання справи у його відсутності. Заслухавши представника позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи в повному об`ємі, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Судом встановлено, що 31.07.2014 року та 02.10.2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінальних правопорушень [PERSON] за правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 368 КК України №1201420000000058 та №42014240000000109. 03.10.2014 р. матеріали досудових розслідувань кримінальних проваджень об`єднані в одне провадження, 30.05.2016 р. заступником начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Хмельницької області був затверджений обвинувальний акт у кримінальному \~ \~ \~ \~провадженні №1201420000000058, яким [PERSON] обвинувачено у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України та ч. 1 ст. 386 КК України. 26.08.2014 р. слідчим суддею Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області було винесено ухвалу про відсторонення [PERSON] від займаної посади - доцента кафедри іноземної В подальшому, вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 03.08.2015 року позивачку було визнано винною у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 190 КК України та ч. 1 ст. 368 КК України, однак вирок не набрав законної сили і був скасований ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області від 03.11.2015 р. та призначено новий розгляд кримінального провадження за обвинувачення [PERSON] .. Після чого, вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22.08.2018 (справа № 676/7748/14-к), залишеним без змін ухвалою від 15.01.2019 р. колегії суддів судової палати з кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду та постановою колегії суддів Другої судової палати Касаційного суду Верховного суду від 03.12.2019 р., [PERSON] було виправдано на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України за недоведеністю, що в її діянні є склад правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України та ч. 1 ст. 368 КК України (в редакції закону № 1251 - VII від 13.05.2014 р.) З відповіді Кам`янець-Подільського національного університету ім. І. Огієнка від 19.02.2020 р. на адвокатський запит адвоката Васильєвої Т.В. вбачається, що Позивачка 01 листопада 2008 року була прийнята на посаду викладача кафедри англійської мови, в подальшому Позивачці присвоювалися наукові ступені, 02 лютого 2012 року Позивачку було обрано на посаду декана факультету іноземної філології терміном на 7 років та надано дозвіл на виконання навчального навантаження на умовах погодинної оплати праці. (т. 1, а.с. 75-76) З копії Наказу Кам`янець-Подільського національного університету ім. І. Огієнка №272-К від 03.09.2014 року вбачається, що на підставі ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 серпня 2014 року Позивачку було відсторонено від займаної посади, призупинено виплату заробітної плати з 03.09.2014 року по 13.10.2014 року відповідно до ст. 46 КЗпП України. (т. 1, а.с. 81). В подальшому, 12 січня 2015 року Позивачку було звільнено з посади декана факультету іноземної філології за угодою сторін, відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України. (т. 1, а.с. 66-74) 21 січня 2015 року позивачка працевлаштувалась до Держаного університету систем телекомунікацій на посаду доцента кафедри іноземних мов в місті Києва, дана обставина підтверджується копією трудової книжки Позивачки. (т. 1, а.с. 66-74). Суд вважає, що позов в частині стягнення втраченого заробітку в сумі 8335 гривень 22 коп. за період з 03.09.2014 року по 12.10.2014 року підлягає задоволенню , розмір втраченого заробітку підтверджується довідкою № 37 від 28 лютого 2020 року ( т. 1 а.с. 82). При задоволенні позову в цій частині суд враховує, що позивачку було незаконно притягнуто до кримінальної відповідальності, що підтверджується ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 15.01.2019 р., що відповідно до ст. 1, 3 Закону України «Про порядок\~відшкодування шкоди,\~завданої громадянинові\~незаконними діями\~органів,\~що здійснюють\~оперативно-розшукову\~діяльність,\~органів досудового\~розслідування,\~прокуратури і\~суду» \~ \~відповідно\~до положень\~цього Закону\~підлягає відшкодуванню\~шкода,\~завдана громадянинові\~внаслідок \~ \~ незаконного\~відсторонення від\~роботи (посади)\~ \~в ході\~кримінального провадження\~ в тому числі: заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій. Позов в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 39189 гривень 16 коп. втрачений заробіток позивача в зв`язку з тим, що вона отримувала в Держаному університеті систем телекомунікацій на посаді доцента кафедри іноземних мов в місті Києва меншу ніж в Кам`янець-Подільському національному університеті ім. І. Огієнка не підлягає задоволенню, оскільки позивачка звільнилась з роботи з посади декана факультету іноземної філології за угодою сторін, відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України. (т. 1, а.с. 66-74). Також не підлягають стягненню на користь позивачки витрати на навчання доньки в сумі 43862 гривні. При відмові в задоволенні позову в цій частині суд враховує, що позивачем не було надано доказів, що ці витрати позивачка понесла в зв`язку з незаконним притягненням її до кримінальної відповідальності. Витрати на проїзд підлягають стягненню в сумі 8541 гривні 34 коп. При стягненні цієї суми витрат суд враховує, що позивачем було надано суду копії відповідних проїзних документів ( т. 2 а.с. 140 194), які підтверджують її проїзд з міста Києва до міста Кам`янця - Подільського та міста Хмельницького, де проводилися слідчі дії , розгляд справи судом та повернення назад в місто Київ. Представник позивача в ході судового розгляду пояснила, що позивачка працювала в Держаного університету систем телекомунікацій на посаді доцента кафедри іноземних мов в місті Києві, проживала в той час в місті Києві в гуртожитку. Витрати на проїзд відповідно відносяться до судових витрат, і тому підлягають відшкодуванню відповідно до до ст. 1, п. 2 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» \~ \~відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного відсторонення від роботи (посади) в ході кримінального провадження в тому числі: заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій. З висновку судової психологічної експертизи Хмельницького відділення КНДІСЕ за №2934/20-26 від 30.12.2020 року вбачається, що за результатом проведення експертизи, експерти прийшов до висновків, що [PERSON] спричинені страждання (моральна шкода) які, з урахуванням індивідуально-психологічних особливостей [PERSON] є значними, розмір завданих страждань (моральна шкода) [PERSON] може становити 270 мінімальних заробітних плат (270х6000 гривень = 162000 грн.). (т. 2, а.с. 7-11). Відповідно до\~статті 56 Конституції України\~кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями\~1166,\~1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені\~статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою\~статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Порядок відшкодування такої шкоди встановлюється законом (частина сьома\~статті 1176 ЦК України). Таким спеціальним нормативно-правовим актом є\~Закон України від 01 грудня 1994 року № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~(далі - Закон). Статтею 1 Закону\~передбачено, що відповідно до положень цього\~закону\~підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених\~законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «;Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю»\~та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених\~Законом України від 01 грудня 1994 року № 266/94-ВР, виникає, зокрема, у випадках постановлення виправдувального вироку суду (пункт 1 частини першої\~статті 2 цього Закону). Статтею 4\~Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і судувизначено, що відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відповідно до частини третьої\~статті 23 ЦК України\~моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до частини третьої статті 13 Закону України\~Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом, при цьому суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Така правова позиція, висловлена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2203цс15 від 02 грудня 2015 року, від якої не відступила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18). Зазначена норма\~Закону\~не зобов`язує суд визначати розмір відшкодування моральної шкоди в межах мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом, а лише встановлює найнижчу межу розміру такого відшкодування. Тобто розмір відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом може бути визначений у сумі більшій, ніж один мінімальний розмір заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Визначення розміру моральної шкоди не в мінімальному розмірі є правом суду. Розмір відшкодування слід розраховувати, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Визначаючи строк перебування позивачки під судом і слідством, суд вважає, що його початком є 31 липня 2014 року (день внесення відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань), а останнім днем перебування позивача під слідством і судом є 03 грудня 2019 року (дата винесення Постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду України). При визначенні останнього дня перебування позивачки під слідством і судом 03 грудня 2019 року (дата винесення Постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду України) суд враховує, що розгляд справи Касаційним кримінальним судом в складі Верховного Суду України здійснювався за касаційною скаргою прокуратури, що є продовженням кримінального переслідування позивачки після завершення розгляду справи Хмельницьким апеляційним судом. Суд вважає, що позов в частині відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню і на користь позивачки підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 450 000 гривень 00 коп. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує ступінь душевних страждань , яких зазнала позивачка внаслідок кримінального переслідування, перебування позивачки на стаціонарному лікуванні після початку кримінального переслідування (т.1 а.с. 62 65) , тривалість перебування позивачки під слідством і судом з 31 липня 2014 року по 03 грудня 2019 року, розмір мінімальної заробітної плати на час розгляду справи судом 6700 гривень на місяць. Відповідно до\~статті 2 ЦК України\~учасником спірних правовідносин у справі про відшкодування шкоди за рахунок держави на підставі\~статті 1176 ЦК України є держава Україна, а тому вона має бути\~\~відповідачем.\~\~ Відповідно до пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого\~указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга\~статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 170 ЦК України\~держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Таким чином, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. У таких справах резолютивні частини судових рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання коштів (висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19 червня 2018 року в справі № 910/23967/16). Також суд вважає, що на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати в виді витрат на проведення судової психологічної експертизи в розмірі 4903 гривні 20 коп. ( т. 2 а.с. 1, 2) та витрати на правничу допомогу в розмірі 8000 гривень 00 коп. ( т. 1 а.с. 206) На підставі викладеного,

Outcome: partial