Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на самочинно збудовану прибудову до житлового будинку літ. «а3» та сараю літ. «Д», розташованих за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначено, що згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 26.08.2009, [PERSON] є власницею 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок загальною площею 83,9 кв.м, житловою - 56.5 кв.м., та до будинку належать: сараї «Б», погріб «Пг», вбиральні «У», «У1», огорожа №1-3, колодязь «К». Позивач вказує, що нею самочинно збудовано до вказаного будинку прибудову літ. «а3», та здійснено будівництво сараю літ. «Д». Рішенням Житомирської міської ради від 08.11.2012 земельна ділянка загальною площею 0,0333 га, з кадастровим номером: 1810136300:06:033:0019, в тому числі під будівлями та спорудами - 0,0089 га, під проїздами, проходами та площадками - 0,0244 га, на якій здійснено самочинне будівництво, надана позивачу в оренду, цільове призначення вказаної земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Після завершення будівництва ФОП [PERSON] був виготовлений технічний паспорт, проведено технічне обстеження, за результатами якого встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації. Співвласником 2/8 частини будинку являється [PERSON] , яким надано згоду на узаконення самочинного будівництва. Інші співвласники вказаного будинку - [PERSON] та [PERSON] померли. Спадщину на вказане майно ніхто не прийняв. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 01.11.2021 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Заяв по суті справи до суду не надійшло. Згідно з протокольною ухвалою суду від 22.12.2022 підготовче провадження у справі завершено та призначено розгляд справи по суті. У судове засідання позивач не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним, надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі, відповідно до змісту якої позов підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, щодо дати, часу та місця розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив. Третя особа [PERSON] [INFO] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання, яким завершується розгляд справи, за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.08.2009, [PERSON] на праві власності належить частина житлового будинку [ADDRESS] . Житловий будинок цегляний, загальною площею 83,9 кв.м, в тому числі житловою площею - 56.5 кв.м. До будинку належать: сараї «Б», погріб «Пг», вбиральні «У», «У1», огорожа №1-3, колодязь «К» (а.с. 8, 9). Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право приватної спільної часткової власності на будинок за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за: [PERSON] (1/8), [PERSON] (1/8), [PERSON] (1/2), [PERSON] (2/8) (а.с.17). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 11). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 10). [PERSON] [INFO] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 58). Рішенням Житомирської міської ради №220 від 24.10.2011, [PERSON] надано в оренду земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0333 га (а.с. 42-43). На підставі рішення Житомирської міської ради №220 від 24.10.2011, між Житомирською міською радою та [PERSON] 08.11.2012 укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого [PERSON] надано в оренду земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,0333 га, в тому числі під будівлями та спорудами - 0,0089 га, під проїздами, проходами та площадками - 0,0244 га, кадастровий номер 1810136300:06:033:0019. Договір укладено терміном на 10 років з можливістю його поновлення (а.с. 39). З копії технічного паспорту будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що за рахунок прибудови літ «а3», будівництва сараю літ. «Д» була здійснена реконструкція частини житлового будинку (а.с. 34-36). 01.07.2021 [PERSON] подано до центру надання адміністративних послуг Житомирської міської ради заяву про прийняття в експлуатацію об`єкта: реконструкція частини житлового будинку за рахунок прибудови літ «а3», будівництво сараю літ. «Д» за адресою: [ADDRESS] , та декларацію про готовність об`єкта до експлуатації. На заяві [PERSON] \~про прийняття\~в експлуатацію\~об`єкта міститься\~власноручно написана\~ [PERSON] \~згода на прийняття в експлуатацію самочинної забудови (а.с. 13-15). Листом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Житомирської міської ради №47/21 від 12.07.2021 [PERSON] повідомлено про розгляд поданої заяви про прийняття в експлуатації та декларації про готовність та доданих до неї документів, будівництво якого здійснено без дозвільного документа на виконання будівельних робіт на об`єкт «Реконструкція частини житлового будинку за рахунок прибудови літ «а3», будівництво сараю літ. «Д»» за адресою: [ADDRESS] , та встановлено невідповідність поданих документів вимогам законодавства, а саме: відсутня згода всіх співвласників житлового будинку/земельної ділянки на прийняття замовником в експлуатацію самочинної забудови, подану декларацію повернуто (а.с. 12). Позивач не оскаржувала зазначену відповідь Управління державного архітектурно-будівельного контролю Житомирської міської ради. Відповідно до статті 392\~ЦК України власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документів, який засвідчує його право власності. Згідно зі статтею 328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 331\~ЦК України встановлено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва(створення майна). У частині четвертій статті 373\~ЦК України зазначено, що власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Нормативно регламентованим є право власника на забудову земельної ділянки, яке здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням (частина третя статті 375 ЦК України). Відповідно до змісту частини четвертої статті 375\~ЦК України у разі, коли власник здійснює на його земельній ділянці самочинну забудову, її правові наслідки встановлюються статтею 376 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 376\~ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч. 2\~ст. 376 ЦК України). Частинами третьою, п`ятою, сьомою статті 376\~ЦК України передбачено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. За загальними правилами кожна особа має право на захист свого цивільного права лише у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України). У зв`язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. У справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього. Разом з цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК України), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це право не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК України). Вирішуючи справу за позовом власника (землекористувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановити усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушення будівельних норм та істотних правил. На підставі частини третьої статті 376\~ЦК України суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (частина третя статті 375 ЦК України). При вирішенні позову про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно суд має виходити з того, що право на виконання будівельних робіт виникає у забудовника лише за наявності документів, які надають право виконувати будівельні роботи та передбачених статтями 27,29-31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а також у передбачених законом випадках отримання дозволу на виконання будівельних робіт (статті 34, 37 цього Закону). Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів належить до одного з етапів проектування та будівництва об`єктів, що здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок (пункт 5 частина п`ята стаття 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»). Частиною восьмою статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівельної діяльності» передбачено, що експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється. Аналогічна норма закріплена пунктом 12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №461. Процедуру проведення технічного обстеження та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельних ділянках відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт визначає Порядок проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 03 липня 2018 року №158 (далі Порядок). Прийняття в експлуатацію об`єктів здійснюється безоплатно органом державного архітектурно-будівельного контролю протягом 10 робочих днів з дня подання відповідної заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені такі об`єкти, за результатами технічного обстеження цих об`єктів шляхом реєстрації поданої ними декларації про готовність об`єкта до експлуатації (далі - декларація) (п. 1 розділу ІІІ Порядку). Відповідно до п.2 розділу ІІІ Порядку, замовник (або уповноважена ним особа) подає до органу державного архітектурно-будівельного контролю за місцезнаходженням такого об`єкта через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет шляхом подання засобами програмного забезпечення Єдиного державного веб-порталу електронних послуг «Портал Дія» або заповнює та надсилає рекомендованим листом з описом вкладення до центру надання адміністративних послуг заяву у вигляді заповненої декларації за формою, наведеною в\~додатку\~до цього Порядку до якої додаються: копія документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою відповідного цільового призначення, на якій розміщено об`єкт; копія технічного паспорта, складеного до 01 грудня 2021 року, відомості про який внесені виконавцем до Реєстру будівельної діяльності. Декларацію підписують також співвласники земельної ділянки та/або зазначеного об`єкта (у разі їх наявності). Орган державного архітектурно-будівельного контролю повертає замовнику декларацію та подані документи на доопрацювання з обґрунтуванням усіх причин та рекомендаціями щодо їх усунення у строк, передбачений для її реєстрації, якщо декларацію подано чи оформлено з порушенням вимог, установлених цим Порядком, у тому числі у разі виявлення невідповідності поданих документів вимогам законодавства, недостовірних відомостей у поданих документах. Після усунення недоліків, що стали підставою для прийняття рішення про повернення декларації на доопрацювання, замовник може повторно звернутися до органу державного архітектурно-будівельного контролю для реєстрації декларації згідно з цим Порядком (п. 5, 6 розділу ІІІ Порядку). Судом встановлено, що позивач не є одноосібним власником будинку, в якому здійснено прибудову. Приймаючи рішення про повернення заяви про прийняття в експлуатацію об`єкта та декларації про готовність об`єкта до експлуатації, будівництво якого здійснено без дозвільного документа на виконання будівельних робіт на об`єкт «Реконструкція частини житлового будинку за рахунок прибудови літ «а3», будівництво сараю літ. «Д»» за адресою: [ADDRESS] , Управління державного архітектурно-будівельного контролю Житомирської міської ради виходило з того, що встановлено невідповідність поданих документів вимогам законодавства, а саме: відсутня згода всіх співвласників житлового будинку/земельної ділянки на прийняття замовником в експлуатацію самочинної забудови. Таким чином, питання прийняття спірної забудови до експлуатації не було предметом розгляду компетентного державного органу, оскільки заява про прийняття в експлуатацію об`єкта та декларація про готовність об`єкта до експлуатації були повернуті заявнику у зв`язку з невідповідністю поданих документів вимогам законодавства. З матеріалів справи вбачається, що співвласниками будинку за адресою: [ADDRESS] , є: [PERSON] , [PERSON] (1/8), [PERSON] (1/2), [PERSON] (2/8). На заяві [PERSON] \~про прийняття\~в експлуатацію\~об`єкта міститься\~власноручно написана\~ [PERSON] \~згода на прийняття в експлуатацію самочинної забудови. Однак, інші співвласники будинку - [PERSON] та [PERSON] , померли, у зв`язку з чим позивач позбавлена змоги отримати згоду інших співвласників на прийняття в експлуатацію самочинної забудови. Разом з тим, будь-яких доказів щодо наявності чи відсутності правонаступників (спадкоємців) померлих співвласників будинку, матеріали справи не містять, позивачем не вживалися заходи щодо виявлення таких осіб та залучення їх до участі у справі, при цьому, суд при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Позивач у судове засідання не з`являлась, розгляд справи проведено без її участі на підставі поданих нею заяви про розгляд справи за відсутності позивача. Заявляючи клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, особа усвідомлює, погоджується та несе ризики неможливості вчасно відреагувати на обставини, які будуть з`ясовані в ході проведення судового засідання, надати відповідні пояснення та додаткові докази або ж заявити клопотання. Таким чином, на підставі поданих позивачем доказів, суд не в змозі встановити, чи не було порушено права інших співвласників вказаним будівництвом. Крім того, відповідно до п. 6 розділу ІІІ Порядку, після усунення недоліків, що стали підставою для прийняття рішення про повернення декларації на доопрацювання, позивач може повторно звернутися до органу державного архітектурно-будівельного контролю для реєстрації декларації згідно з цим Порядком. Також суд враховує висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 25 серпня 2020 року у справі № 760/21223/17-ц, відповідно до якого відсутні передбачені законом підстави для визнання права власності на нерухоме майно, оскільки визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятого до експлуатації, в судовому порядку нормами\~ЦК України\~чи іншими нормативними актами не передбачено. Таким чином, оскільки судом встановлено, що спірне нерухоме майно фактично є самочинним будівництвом, оскільки його збудовано без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи та без належно затвердженого проекту, тому визнання права власності на нього можливе лише за умови введення його в експлуатацію в установленому законом порядку, однак спірне нерухоме майно не прийнято до експлуатації, що\~ також виключає можливість визнання права власності на нього за позивачем, у зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає. Відповідно до приписів статті 141 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позову, судовий збір покладається на позивача.

Outcome: dismissed