Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-23 00:00:00

Заявник звернувся із позовом, яким просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, оскільки остання у добровільному порядку не виконує взяті на себе зобов`язання у зв`язку із чим з`явилась заборгованість. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання. У судове засідання учасники справи не з`явились, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином. Представником позивача до матеріалів позовної заяви долучено клопотання щодо проведення судового розгляду справи без участі сторони позивача, вимоги підтримав у повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечував. Причини неявки відповідачки суду невідомі. Остання не скористалась своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву та будь-яким іншим чином не висловила свого ставлення щодо заявлених вимог. Враховуючи наведене, судом ухвалено здійснювати розгляд справи у відсутність учасників справи та, відповідно, без фіксації його перебігу, що відповідає приписам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З урахуванням зазначеного перебігу подій, суд, на підставі положень ст. 280 ЦПК України, вважає за необхідне здійснювати розгляд справи у заочному порядку. Дослідивши матеріали надані позивачем, а інші суд позбавлений можливості отримувати за власною ініціативою, встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідно ним правовідносини. 18 грудня 2019 року відповідач звернулась до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Положеннями анкети-заяви визначено, що остання разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови. На підставі договору відповідач отримала кредит у розмірі 9500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання по поверненню отриманого кредиту, в зв`язку з чим виникла заборгованість, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі, як зазначено позивачем, 10943,06 гривень, а також із заборгованості за порушення грошового зобов`язання в розмірі 649,79 гривень. Зазначені правовідносини врегульовані та відповідають наступним нормам матеріального права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності. За такими принципами: кожна сторонами повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України); суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Мало того, тягар доказування покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України). Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України). Кредитний договір, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). Проаналізувавши фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне. Позивач з метою захисту своїх порушених прав, що знайшли своє відображення у порушенні відповідачем умов кредитного договору та взятих на себе зобов`язань, звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, як одним із способів та видів такого захисту. На даний час кредитний договір є діючим, оскільки позичальником не дотримано зобов`язань по поверненню грошових коштів. Також, суд встановив, що порушення боргових зобов`язань у причинно-наслідковому зв`язку потягнуло за собою появу заборгованості. Проте, судом, на підставі доказів наданих позивачем, встановлено видачу кредиту в розмірі 9500 гривень. Заборгованість відповідачу заявлено в більшому розмірі. Детального розрахунку з наведенням його складових суду не наведено і не підтверджено жодними доказами. Звідси у суду не має підстав для стягнення заборгованості в більшому розмірі, ніж фактично отримано кредитних коштів. Окрім цього, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованості за порушення грошового зобов`язання в розмірі 649,79 гривень. Водночас, оскільки позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, згідно положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати за розгляд даної цивільної справи , які складаються із судового збору в сумі пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто 2301,12 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial