Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-23 00:00:00

У жовтні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на її користь, на її утримання на час навчання в розмірі одній чверті заробітку (доходів), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, яка продовжує навчання до 23 років, починаючи стягування від дня пред`явлення позову до суду і до закінчення навчання 30.06.2025 року. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що з 15.09.2022 року вона є студенткою Полтавського державного аграрного університету інженерно-технологічного факультету за спеціальністю 208 "Агроінженерія". Наказ на зарахування № 810-ст від 15.09.2022 року, дата закінчення навчання 30.06.2025 року (форма навчання - денна). Навчання проводиться за кошти фізичних осіб, про що свідчить довідка №119 від 21.09.2022 року, яка видана Полтавським державним аграрним університетом. Відповідач по справі є її батьком. В даний час [PERSON] не надає добровільно матеріальної допомоги на її утримання на час навчання. А так як в неї з`явилися додаткові витрати у зв`язку з навчанням: це сплата за навчання, сплата за гуртожиток (вона мешкає у студентському гуртожитку), канцелярські товари для навчання, харчування, одяг, взуття, то матеріальне становище позивачки можна вважати ніяким. Навчаючись на денній формі навчання, вона не має змоги працювати та отримувати доходи самостійно. У зв`язку з цим, позивачка потребує матеріальної допомоги та вважає за доцільним стягнути аліменти на своє утримання на час навчання. В судове засідання позивачка не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше надала до суду заяву, в якій підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити. Крім цього вказала, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України в порядку частини 11 статі 128 ЦПК України. Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач доводиться батьком повнолітньої: [PERSON] , [INFO] , яка є студенткою і навчається в Полтавському державному аграрному університету, на денній формі навчання інженерно-технологічного факультету спеціальність «Агроінженерія», з 15 вересня 2022 року. Дата закінчення 30 червня 2025 року (а.с. 11). Відповідач не надає належної матеріальної допомоги своїй дитині і ухиляється від покладеного на нього, відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, обов`язку з утримання повнолітньої дитини віком до 23 років в разі, якщо дитина продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а належних доказів зворотного, в порядку § 1 Глави 5 Розділу 1 чинного ЦПК України, суду не надано і не зазначено. В свою чергу, згідно з положеннями ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Тобто, утримання відповідачем своєї дитини є не його правом, а його обов`язком, у зв`язку з чим з нього слід стягнути аліменти в судовому порядку. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також положеннями ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України встановлено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Так, статтею 23 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має вести повноцінне і достойне життя в умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості в собі і полегшують її активну участь у житті суспільства. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Позивач просила суд визначити аліменти на повнолітню дитину, що продовжує навчання, в частині від заробітку відповідача - в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Зокрема згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Позивачка звернулася до суду з даним позовом 11 жовтня 2022 року. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням положень ст. 182 СК України, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 11 жовтня 2022 року і до закінчення дитиною навчання у навчальному закладі, але не більше ніж до досягнення 23 річного віку - [INFO] . При цьому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням вищевказаного, суд вважає необхідним допустити до негайного виконання рішення про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини в межах суми платежу за один місяць. Крім того, в порядку ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача повинно бути стягнено в дохід держави судовий збір по справі в сумі 992 грн. 40 коп. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом), оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: approved