Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

06.12.2022 р. [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із вищезазначеним позовом у якому просить припинити право власності відповідача на належну їй частку у розмірі 37/400 у житловому будинку по [ADDRESS] , визнати право власності за вказаною часткою за позивачем, стягнути судові витрати. В обґрунтування позовної вимоги зазначає, що розмір частки відповідача є незначним та неподільним (не може бути відокремлена), а його вартість згідно висновку про вартість майна складає 41345,00 грн. Крім того, [PERSON] протягом останніх десяти років ні особисто, ні фінансово не приймає участі в утриманні свого майна, не здійснює поточних та капітальних ремонтів, не сплачує комунальні платежі пропорційно розміру своєї частки і не цікавиться її долею. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12.12.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач та його представник у судовому засіданні просять позов задовольнити, із розміром компенсації запропонованої відповідачем у відзиві погоджуються. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені у справі докази в їх сукупності, суд установив наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що на підставі договору обміну будинків від 27.10.1966 р., засвідчений державним нотаріусом П`ятої Київської державної нотаріальної контори, Мухін І.М., який є батьком позивача і відповідача став власником будинку [ADDRESS] . 29.08.1989 р. [PERSON] на підставі договору дарування, засвідченого державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори, подарував [PERSON] , матері позивача та відповідача, 37/100 долей цілого будинку [ADDRESS] . 19.02.1997 р. між позивачем та [PERSON] укладено договір дарування будинку, який засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рильською Л.С., у розмірі 13/100 частки, знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно витягу про державну реєстрацію прав 14.06.2012 р. [PERSON] зареєстрував право власності на частку у розмірі 37/400 на підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] . Згідно договору дарування від 12.10.2012 року, засвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюк О.Б., укладеного між [PERSON] та [PERSON] , який є його братом, останній подарував позивачу 74/400 частки житлового будинку [ADDRESS] . Таким чином, частка позивача складає 163/400, а частка відповідача 37/400 будинку [ADDRESS] . Згідно висновку про вартість майна №13527/12 від 15.06.2012 року ринкова вартість об`єкта оцінки - 37/400 частини житлового будинку [ADDRESS] становить 41345,00 грн. 20.02.2023 року надійшов відзив у якому відповідач [PERSON] повідомляє, що оскільки її частка незначна, то необхідності у користуванні нею вона не вбачає, проте з позовною заявою не погоджується в частині вартості її частки у розмірі 41345,00 грн., тому що наразі її вартість становить 92000,00 грн, що підтверджується звітом про оцінку майна від 17.02.2023 р. 27.02.2023 р. до суду надійшла відповідь на відзив у якому позивач погоджується сплатити на користь відповідача компенсацію вартості припиненої частки у праві власності у розмірі 92000,00 грн. Відповідно до частини першої та другої статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина перша статті 356 ЦК України). Відповідно до правового висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 26 грудня 2019 року по справі №303/4849/16-ц, згідно якого для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Відповідно до частини першої статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Судом встановлено, що частка відповідача у спірному нерухомому майні є незначною, не може бути виділена в натурі. Крім того, сама [PERSON] не заперечує проти припинення права власності на частку у спільному майні та погоджується на компенсацію вартості припиненої частки. На підставі викладеного, оцінивши в сукупності докази по справі, суд дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі, що відповідає способам судового захисту, передбаченого частиною другою статті 16 ЦК України.

Outcome: approved