Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

23.01.2023 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбута визначення місця проживання неповнолітньої дитини.В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 25.07.2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . З початком війни у 2022 році, відповідач разом зі старшою донькою виїхала до Польщі і там почала спільне проживання з іншим чоловіком. Їх спільну дитину [PERSON] дружина лишила на позивача, весь цей час він займається вихованням сина. Відповідач не спілкується ні з позивачем ні з сином, не проявляє інтересу до дитини взагалі. Вважає,що шлюб фактично припинив своє існування з того моменту, як відповідач почала відносини з іншим чоловіком, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам. Просить розірвати шлюб та визначити місце проживання сина разом із батьком [PERSON] .. Ухвалою від 02.02.2023 року позовна заява залишена без руху, надано час для усунення недоліків. 06.02.2023 року позивач подав уточнену позовну заяву, в якій залишив вимогу про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 07.02.2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачдо судового засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач до судового засідання не з`явилась, надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечувала, після розірвання шлюбу бажає залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.07.2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 12.01.2023 року. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження,серії [NUMBER] від 28.12.2016 року. Як вбачається з матеріалів справи подружні стосунки сторони фактично припинили, спільного господарства не ведуть, мешкають окремо. Питання про поділ майна та місце мешкання малолітньої дитини не ставиться. Суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Статтею 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Враховуючи те, що позов визнаний відповідачем, це визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони припинили шлюбні відносини, дітей віком до одного року не мають, примирятися не бажають, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позовних вимог відповідно до ст. 206 ЦПК України. В силу вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частина 1 статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141, ст. 142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved