Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом (в остаточній редакції від 27.01.2022р.) до АТ «Укрпошта» про визнання припиненими трудових відносин, зобов`язання вчинити певні дії. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона прийнята на посаду начальника ВПЗ Шельпахівка з 27.11.2010р. згідно наказу (розпорядження) від 26.11.2010р. №332. Наказом від 09.11.2018р. №4597-в, їй надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 19.11.2018р. по 05.09.2021р. Листом від 06.09.2021р. №01-651 Черкаська дирекція АТ «Укрпошта» повідомила позивача про те, що у зв`язку із закінченням її відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, останній слід приступити до роботи з 06.09.2021р. за посадою начальник відділення зв`язку поштового групи підміни (с. Шельпахівка) з графіком роботи вівторок, четвер з 9.00 до 14.00, навантаження за даною посадою становить 0,25 од. Вказує, що прийшовши на роботу 06.09.2021, нею було подано заяву про звільнення з посади у зв`язку із скороченням посади, реорганізації на підприємстві, зміною істотних умов праці, відмовляючись від переведення на іншу посаду, оскільки її посада скорочена та зміненні істотні умови праці. Повідомляє про те, що її не було повідомлено за два місяці до виходу з відпустки по догляду за дитиною про скорочення посади, про зміну істотних умов праці та про реорганізацію на підприємстві. 06.09.2021р. Черкаською дирекцією АТ «Укрпошта» позивачу було надано перелік посад про переведення на одну із запропонованих вакантних посад на підставі наказу Черкаської дирекції АТ «Укрпошта» від 02.09.2020р. № 2060 «Про створення пересувних ВПЗ у Черкаській дирекції». Вказані в переліку посади позивачу не підходили, про що відповідно, нею було зазначено про відмову від запропонованих посад в переліку від 06.09.2021р. Листом від 16.09.2021р. №01-685 Черкаська дирекція АТ «Укрпошта» повідомила позивача про те, що відповідно до її заяви, скорочення посади, яку вона обіймає або змін істотних умов праці за її посадою, не відбулось. Таким чином, їй біло відмовлено цим листом у звільнені. Листом від 24.09.2021р. №01-687 Черкаська дирекція АТ «Укрпошта» повідомила позивача про те, що у повідомлені від 06.09.2021р. №01-651 з технічних причин невірно вказані навантаження за посадою начальника відділення поштового 0,25 од., що фактично посада переміщення у групу підміни із збереженням посадового окладу та навантаження 0,3од. Також позивач вказує, що вона звернулась до Управління Держпраці у Черкаській області щодо порушення своїх прав як працівника. Управлінням Держпраці у Черкаській області складено акт інспекційного відвідування від 24.09.2021р. №ЧК 500/1493/АВ, інспектором відділу дотримання законодавства про працю встановлено порушення роботодавцем вимог ст. 32 КЗпП України, а саме зміну істотних умов праці: назва посади станом на 19.11.2018р. до початку відпустки по догляду за дитиною начальник ВПЗ Шельпахівка ЦВПЗ Христинівка - 1 Центру поштового зв`язку №8 на підставі наказу Дирекції від 09.11.2018р. №4597-в, назва посади згідно повідомлення від 06.09.2021р. № 01-657 - начальник відділення зв`язку поштового групи підміни (с. Шельпахівка); зміна режиму роботи, в Положенні про Групу підміни Дирекції зазначено, що до основних завдань підрозділу належить кваліфіковане заміщення відсутніх працівників сільських відділень поштового зв`язку. Виконання зазначених основних завдань не було передбачено в Положенні про Відділення поштового зв`язку Шельпахівка ЦВПЗ №8, затвердженого наказом Дирекції від 03.01.2018р. року №9. Істотні умови праці [PERSON] в період з 19.11.2018р. по 06.09.2021р. були змінені, підтвердження тому є виявлені порушення Дирекції під час інспекційного відвідування, зазначені в акті від 24.09.2021р. №ЧК 500/1493/АВ, де зазначено про зміну назви і режиму роботи. Позивач вважає відмову Черкаської дирекції АТ «Укрпошта» звільнити її на підставі п.6 ст. 36 КЗпП України - відмова працівника від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці, - незаконною і такою, що порушує її права як працівника. Позивач вказує, що оскільки були порушені її права як працівника і я з діями роботодавця вона не згідна, то вимушена звертатися до суду за захистом свого права на підставі ст.ст. 55, 124 Конституції України. Таким чином, позивач просить суд, - визнати припиненими трудові відносини з 06.09.2021р. між нею та відповідачем на підставі п.65 ст. 36 КЗпП України; зобов`язати відповідача провести розрахунок з позивачем по виплаті належних їй, як працівнику, при звільненні коштів; зобов`язати відповідача видати особисто позивачу трудову книжку; стягнути з відповідача на її корить судові витрати. Ухвалою суду від 13.12.2021р. прийнято, відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 29.04.2022р. зупинене провадження по справі за заявою позивача. Ухвалою суду від 24.11.2022р. поновлене провадження по справі. Відповідачем подано, через представника, відзив на позов, за яким просить відмовити у його задоволенні. Зазначено, що наказом УДППЗ № 332 від 26.11.2010р. позивач була прийнята на роботу з випробувальним терміном з 27.11.2010р. по 26.01.2011р. При цьому, у виписці з наказу зазначено посаду позивача - «начальник», а також відділ і дільницю (на даний час об`єднані у єдине поняття - структурний підрозділ) - «ВПЗ» та «Шельпахівка», відповідно. З 19.11.2018р. на підставі наказу ПАТ «Укрпошта» № 4597 від 09.11.2018р. позивачу надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення останньою трирічного віку. Під час перебування позивача у вказаній відпустці, у Черкаській дирекції АТ «Укрпошта», з метою покращення надання послуг, відбулась реорганізація та ряд змін в організації праці. З метою недопущення скорочення посади позивача та інших порушень вимог законодавства, зокрема ст. 184 ч.3, 179 ч.6 КЗпП, під час реорганізації підрозділу «ВПЗ Шельпахівка-5» наказом по Черкаській дирекції АТ «Укрпошта» від 05.01.2021р. № 26/1 «Про переміщення посади» посаду позивача було переміщено з підрозділу «ВПЗ Шельпахівка-5» до підрозділу «Група підміни». Ще під час перебування у відпустці, а саме 25.08.2021р. позивач написала заяву на ім`я директора Черкаської дирекції АТ «Укрпошта» з проханням звільнити її за згодою сторін з 03.09.2021р. 30.08.2021р., змінивши свою думку, позивач написала іншу заяву, в якій просила відкликати попередню заяву від 25.08.2021р. Також вона додала, що з 06.09.2021р. готова приступити до виконання своїх посадових обов`язків. 06.09.2021р. всупереч вищевказаній заяві позивач не вийшла на роботу, а з`явилась до Черкаської дирекції АТ «Укрпошта», де почала казати про зміну місця проживання та переїзд до м. Черкаси, стверджуючи, що це унеможливлює виконання нею функціональних обов`язків у с. Шельпахівка. У відповідь на це, працівниками відділу кадрів Черкаської дирекції АТ «Укрпошта», з врахуванням норм ст.184 ч.3, ст. 179 ч.6 КЗпП, позивачеві було запропоновано ряд вакантних посад, що мались на той час. Однак, остання в категоричній формі відмовилась від всіх зазначених посад та звернулась із заявою, в якій просила звільнити її «в зв`язку з скороченням посади, реорганізацією на підприємстві та зміною істотних умов праці». При цьому, в усній формі висловилась, в присутності працівників відділу кадрів, що таким чином, вона хоче отримати грошову компенсацію. Фактично вказаною заявою позивач мала намір примусити роботодавця вчинити протиправні дії. Отримавши відповідь від роботодавця про неможливість вчинення протиправних дії (звільнення всупереч ч. 3 ст. 184 КЗпП) та про те, що саме її посада не була скорочена, позивач звернулась до Управління Держпраці у Черкаській області з заявою про, нібито, зміну істотних умов праці, про які її не було повідомлено згідно законодавства. З 13.09.2021р. до 24.09.2021р. головним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці у Черкаській області Опаріним К.В. було проведено позапланове інспекційне відвідування Черкаської дирекції АТ «Укрпошта». Наслідком вказаного відвідування 24.09.2021р. стало складення акту № ЧК 500/1493/АВ про вчинення порушення вимог ч. 3 ст. 32 КЗпП та винесено припис № ЧК-500/1493/АВ/П, яким зобов`язано усунути вказані порушення, а саме - повідомити працівника [PERSON] не пізніше ніж за 2 місяці про зміну істотних умов праці. В подальшому, було винесено постанову Управління Держпраці у Черкаській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № ЧК 500/1493/АВ - ЧК 590/П/1493/ІП/ФС-79 від 26.11.2021, яка оскаржується до суду. Відповідач вказує, що твердження позивача про те, що її не було повідомлено за два місяці до виходу з відпустки по догляду за дитиною про скорочення її посади та про зміну умов праці, є хибним та не відповідає дійсності. Так, жодному законодавчому акті не прописана норма здійснювати повідомлення, спираючись саме на дату виходу працівника з відпустки. Положення ч. 3 ст. 32 КЗпП України щодо повідомлення працівника про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших не пізніше ніж за два місяці, трактується у сенсі «за два місяці до їх (змін) введення». Крім того, ч. 2 ст. 32 КЗпП України передбачає, що не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Пленум Верховного Суду України у Постанові від 06.11.1992 № 9, а в подальшому Верховний Суд України, у межах справи № 6 - 1471 цс 17, роз`яснили, що норма статті 32 КЗпП України трактує поняття «переміщення» у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Переміщення можливе винятково за умови, що не змінюється жодна з істотних умов трудового договору працівника. У разі, коли переведення на іншу роботу обумовлює зміну трудових функцій працівника, місця роботи (місцевості), то переміщення в інший структурний підрозділ передбачає збереження обумовленого трудовим договором місця роботи і трудових функцій. Щодо заяви позивача про звільнення її у зв`язку з реорганізацією на підприємстві, то відповідач вказує, що зміна істотних умов праці, передбачена у ч. 3 ст. 32 КЗпП України, за своїм змістом не тотожна звільненню у зв`язку зі зміною організації виробництва та праці, оскільки передбачає продовження роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, але за новими умовами праці. Отже, вважає, що зміни істотних умов праці та зміни в організації виробництва та праці, скорочення чисельності або штату працівників у трудових відносинах з працівником мають різні правові наслідки та не можуть ототожнюватися. У випадку з позивачем при переміщенні посади «начальник відділення зв`язку поштового» з підрозділу «ВПЗ Шельпахівка - 5 гр.» до підрозділу «Група підміни» змін істотних умов праці не відбулось: завдання та обов`язки, встановлені за посадою, розмір посадового окладу, завантаженість, режим роботи та розташування робочого місця (с.Шельпахівка) не змінились. У своїй роботі начальник відділення зв`язку поштового керується не Положенням про групу підміни Дирекції. Його посадові обов`язки визначаються Положенням про ВПЗ з розташуванням робочого місця (с. Шельпахівка). Тому відповідач не розуміє, з яких причин позивач порівнює Положення про відділення поштового зв`язку (для начальника ВПЗ) з Положенням про Групу підміни Дирекції (для підрозділу) та робить висновок про, нібито, зміну назви посади та режиму роботи. Як зазначено у п. 1.2 Положення про Відділення поштового зв`язку, відділення поштового зв`язку с. Шельпахівка відповідно до Структури Черкаської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» є виробничим структурним підрозділом Черкаської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта». Відповідно до п. 1.2 Положення про групу підміни Черкаської дирекції АТ «Укрпошта», група підміни згідно зі структурою управління, затвердженою наказом генерального директора Товариства від 27.02.2020 № 186 (у редакції наказу АТ «Укрпошта» від 25.02.2021 № 300) є структурним підрозділом Черкаської дирекції. Тобто, відповідно до ч. 3 ст. 32 КЗпП під зміною істотних умов праці розуміють: зміну систем та розмірів та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад (а не найменування підрозділу). В зв`язку з вищевикладеним повідомлення працівникові згідно законодавства не передбачається. Позивач просить визнати припинені (у минулому часі) трудові відносини. Але трудові відносини з позивачем не припинялись, адже підставою для припинення трудових відносин з працівником є відповідний наказ роботодавця. Беручи до уваги відсутність вищевказаного наказу, не можливо, на думку відповідача, визнання неіснуючої події. Висловлюючи вимогу про стягнення судових витрат з АТ «Укрпошта» на користь позивача, відповідач вказує, що остання суперечить своїй же заяві про звільнення її (як особи з інвалідністю) від сплати судового збору. А посилання на витрати в сумі 12000 грн. за отримання професійної (правової) допомоги - є завищені, а також жодним чином не підтверджені. Позивачем, через представника, подана відповідь на відзив, за якою просить задовольнити позовні вимоги, не погоджується із доводами, що викладені відповідачем у відзиві. Відповідачем, через представника, подані заперечення на відповідь на відзив. Зазначено, що у задоволенні позову слід відмовити. В судове засідання позивач не з`явилась, будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. Про поважність причин неявки не повідомила. В судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позовні вимоги, посилаючись на доводи позовної заяви та відповіді на відзив. Крім того, подані письмові пояснення. В судовому засіданні представники відповідача просили відмовити у задоволенні позову повністю, враховуючи доводи відзиву та заперечень. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення за таких підстав: встановлено, що наказом УДППЗ № 332 від 26.11.2010р. позивач [PERSON] була прийнята на роботу з випробувальним терміном з 27.11.2010р. по 26.01.2011р. При цьому, у виписці з наказу зазначено посаду позивача - керівник «начальник», а також відділ і дільницю (на даний час об`єднані у єдине поняття - структурний підрозділ) - «ВПЗ» та «Шельпахівка», відповідно. З 19.11.2018р. на підставі наказу ПАТ «Укрпошта» № 4597 від 09.11.2018р. позивачу було надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення останньою трирічного віку. Під час перебування позивача у вказаній відпустці, у Черкаській дирекції АТ «Укрпошта», відбулась реорганізація та ряд змін в організації праці. Наказом по Черкаській дирекції АТ «Укрпошта» від 05.01.2021р. № 26/1 «Про переміщення посади» посаду позивача [PERSON] «начальник відділення зв`язку поштового» було переміщено з підрозділу «ВПЗ Шельпахівка-5гр.» до підрозділу «Група підміни» у тій же місцевості із збереженням завдань та обов`язків, встановлених за посадою, розміру посадового окладу, завантаженості, режиму роботи та розташування робочого місця (с. Шельпахівка). Крім того, у наказі зазначено, що переміщення [PERSON] , як начальника відділення зв`язку поштового, відбудеться після закінчення відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку до структурного підрозділу «Група підміни» в тій же посаді зі збереженням всіх істотних умов праці. Даний наказ є чинним і на час судового розгляду. 25.08.2021р. позивач подала заяву на ім`я директора Черкаської дирекції АТ «Укрпошта» з проханням звільнити її за згодою сторін з 03.09.2021р. 30.08.2021р., змінивши свою думку, позивач подала іншу заяву, в якій просила відкликати попередню заяву від 25.08.2021р. Також вона додала, що з 06.09.2021р. готова приступити до виконання своїх посадових обов`язків начальника ВПЗ Шельпахівка. 06.09.23021р. [PERSON] була ознайомлена із листом директора філії від 009.23021р. №01-6576 (з врахуванням листа від 24.09.2021р. №01-687), яким її повідомлено про те, що у зв`язку із закінченням відпустки по догляду за дитиною, вона повинна приступити до роботи з 06.09.2021р. за посадою начальника відділення зв`язку поштового групи підміни (с. Шельпахівка) з відповідним графіком роботи та навантаженням за посадою 0,3 од. Крім того, 06.09.2021р. [PERSON] до підприємства подана заява такого змісту: «Повідомляю Вас про те, що за два місяці до виходу з декретної відпустки, мене не було повідомлено про скорочення моєї посади, про зміну істотних умов праці та про реорганізацію на підприємстві. Прошу звільнити мене з посади у зв`язку зі скороченням моєї посади, реорганізацією на підприємстві, зміною істотних умов праці. Відмовляюсь від переведення мене на іншу посаду, так як моя посада скорочена та змінені істотні умови праці». Листом від 06.09.2021р. №01-685 директором філії повідомлено [PERSON] про те, що скорочення посади, яку вона обіймає, або зміни істотних умов праці за вказаною посадою, не відбулось. Крім того, зазначено, про відсутність підстав для її звільнення у зв`язку зі скороченням штату або у зв`язку із відмовою від продовження роботи в нових умовах і роз`яснено право подати заяву про звільнення за власним бажанням. Відповідно до акту від 06.09.2021р. комісією засвідчено факт того, що [PERSON] на пропозицію, відмовилася від ознайомлення із Положенням про відділення поштового зв`язку з розташуванням робочого місця в с. Шельпахівка Черкаської дирекції АТ «Укрпошта», яке затверджене 30.04.2021р. №924. Також зазначено, що текст даного Положення було їй зачитано, запитань і зауважень щодо його змісту, від [PERSON] не було. Також під час розгляду справи судом встановлено, що Управлінням Держпраці у Черкаській області складено акт інспекційного відвідування від 24.09.2021р. №ЧК 500/1493/АВ, відповідно до якого, як зазначено, що за вибірковим аналізом наданих документів, інспектором відділу дотримання законодавства про працю встановлено порушення роботодавцем вимог ст. 32 КЗпП України, а саме зміну істотних умов праці: назва посади станом на 19.11.2018р. до початку відпустки по догляду за дитиною начальник ВПЗ Шельпахівка ЦВПЗ Христинівка - 1 Центру поштового зв`язку №8 на підставі наказу Дирекції від 09.11.2018р. №4597-в, назва посади згідно повідомлення від 06.09.2021р. № 01-657 - начальник відділення зв`язку поштового групи підміни (с. Шельпахівка); відрізняється інформація щодо навантаження за посадою, в Положенні про Групу підміни Дирекції зазначено, що до основних завдань підрозділу належить кваліфіковане заміщення відсутніх працівників сільських відділень поштового зв`язку, виконання якого не було передбачено в Положенні про Відділення поштового зв`язку Шельпахівка ЦВПЗ №8, затвердженого наказом Дирекції від 03.01.2018р. року №9. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Держава створює умови для ефективної зайнятості населення, сприяє працевлаштуванню, підготовці і підвищенню трудової кваліфікації, а при необхідності забезпечує перепідготовку осіб, вивільнюваних у результаті переходу на ринкову економіку. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Працівники мають право на відпочинок відповідно до законів про обмеження робочого дня та робочого тижня і про щорічні оплачувані відпустки, право на здорові і безпечні умови праці, на гідне ставлення з боку роботодавця, інших працівників, на об`єднання в професійні спілки та на вирішення колективних трудових конфліктів (спорів) у встановленому законом порядку, на участь в управлінні підприємством, установою, організацією, на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості, а також у разі хвороби або реабілітації, повної або часткової втрати працездатності, на матеріальну допомогу в разі безробіття, на право звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади, крім випадків, передбачених законодавством, та інші права, встановлені законодавством (ст. 2 КЗпП України). Трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації (ч.1 ст. 21 КЗпП). Як передбачено ч.ч. 1-4 ст. 32 КЗпП України (в редакції, чинній на час виниклих правовідносин) переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством. Не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров`я. У зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу. Підставами припинення трудового договору є, зокрема, - відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці (п.6 ч.1 ст. 36 КЗпП). Відповідно до ст. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. Як передбачено ч.1 ст. 48 КЗпП, облік трудової діяльності працівника здійснюється в електронній формі в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку, визначеному Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування". У разі, якщо дитина потребує домашнього догляду, одному з батьків дитини в обов`язковому порядку надається відпустка без збереження заробітної плати тривалістю, визначеною у медичному висновку, але не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку (ч.6 ст. 179 КЗпП). Відповідно до ч.3 ст. 184 КЗпП (в редакції, чинній на час виниклих правовідносин) звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини з інвалідністю з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням. Обов`язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору. Як передбачено у п. 31 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992р. «Про практику розгляду судами трудових спорів», відповідно до ст.32 КЗпП переведення на іншу роботу допускається тільки за згодою працівника. Переведенням на іншу роботу вважається доручення працівникові роботи, що не відповідає спеціальності, кваліфікації чи посаді, визначеній трудовим договором. Не вважається переведенням, що потребує згоди працівника, переміщення його на тому ж підприємстві (в установі, організації) на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ на території підприємства в межах тієї ж місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою і з тими ж істотними умовами праці. Однак і переміщення не може бути безмотивним, не обумовленим інтересами виробництва. Зміни істотних умов праці та зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників у трудових відносинах з працівником мають різні правові наслідки та не можуть ототожнюватися. Судом встановлено, що на час спірних правовідносин - 06.09.2021р. [PERSON] була особою з інвалідністю 2 групи безстроково, що підтверджується довідкою до акту МСЕК серія 12 ААА №542596 та пенсійним посвідченням серія [NUMBER] , а також мала дітей: дочку, [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 13.09.2018р. серія [NUMBER] та дочку, [INFO] , що підтверджується даними особистої карточки і, що визнається сторонами по справі. Такі обставини свідчать про те, що на [PERSON] розповсюджуються норми ст. 179 ч.6 та ст.184 ч.3 КЗпП України при вирішенні питання про звільнення з роботи. За результатами розгляду справи, суд вважає, що з позивачем [PERSON] при переміщенні посади, яку вона займала, відповідно до наказу №332 від 26.11.2010р. - «начальник відділення зв`язку поштового», - з підрозділу «ВПЗ Шельпахівка - 5гр.» до підрозділу «Група підміни», не відбулося змін умов праці, враховуючи, що завдання та обов`язки, встановлені за посадою, розмір посадового окладу, завантаженість, режим роботи та розташування робочого місця (с. Шельпахівка) не змінились. Про такі обставини свідчать: чинний наказ від 05.01.2021р. №26/1, який не оспорюється позивачем, а суд розглядає справу в межах пред`явлених позовних вимог, відповідно до ст. 13 ЦПК України, Положення про відділення поштового зв`язку, яке затверджене 30.04.2021р. №924 та акт про відмову ознайомлення із ним позивачем від 06.09.2021р. Суд погоджується із доводами сторони відповідача про те, що такі дії і рішення (наказ від 05.01.2021р.) були вчинені та прийняті ним відносно працівника підприємства [PERSON] , оскільки до неї підлягали до застосування норми ст.ст. 179 та ч.3 ст. 184 КЗпП України. Крім того, слід зазначити, що при дослідженні Положення про відділення поштового зв`язку, затвердженого 03.01.2018р. №9, діючого на час зайняття [PERSON] посади начальника відділення зв`язку поштового до виходу у відпустку по догляду за дитиною, з яким [PERSON] була ознайомлена під розпис ще у січні 2018р. та Положення про відділення поштового зв`язку, затвердженого 30.04.2021р. №924, діючого станом на 06.09.2021р., тобто на день виходу її із вказаної відпустки, з ознайомленням якого вона відмовилась, про що було складено акт від 06.09.2021р., - їхні норми є аналогічними і незмінними, в тому числі щодо основних завдань, функцій, (посадових) обов`язків і відповідальності начальника, тощо. Жодних підстав вважати, що безпосередньо на начальника відділення зв`язку поштового [PERSON] розповсюджуються норми Положення про групу підміни, затвердженого 30.04.2021р., а не норми Положення про відділення поштового зв`язку, затверджених 30.04.2021р., - немає. Також беззаперечним є той факт, що як відділення поштового зв`язку, так і група підміни, - є структурними підрозділами Черкаської дирекції АТ «Укрпошта». Судом встановлено, що у своїй роботі начальник відділення зв`язку поштового керується не Положенням про групу підміни. Його посадові обов`язки визначаються саме Положенням про відділення поштового зв`язку з розташуванням робочого місця (с.Шельпахівка). Тому безпідставними є твердження позивача про те, що її функціональні обов`язки визначені саме Положенням про групу підміни. Крім того, посилання позивача та її представника на акт Управління Держпраці у Черкаській області від 24.09.2021р. №ЧК 500/1493/АВ, як на доказ у підтвердження позовних вимог про встановлення порушень трудового законодавства щодо [PERSON] , допущених відповідачем, - спростовуються іншими наданими сторонами та дослідженими доказами у їх сукупності, враховуючи норми ст. 89 ЦПК України. Суд звертає увагу, що даний акт не містить переліку документів, які були предметом вивчення і дослідження державним інспектором, зокрема - і наказу від 05.01.2021р. №26/1, а навпаки, зазначено, що у ході проведення інспекційного відвідування Черкаської дирекції АТ «Укрпошта» за зверненням [PERSON] вибірковим аналізом наданих документів інспектором були встановлені певні обставини. Також, з урахуванням ч. 4 ст. 82 ЦПК України, суд не вважає рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13.06.2022р., яке постановлене у справі №580/11149/21, як таким, що ним встановлені обставини, які не доказуються у цій цивільній справі, оскільки у адміністративній справі з`ясовувалися обставини щодо спірних правовідносин, які мали місце між АТ «Укрпошта» та Управлінням Держпраці у Черкаській області щодо постанови від 26.11.2021р. про накладення штрафу. На думку суду, ні назва посади, ні режим роботи, ні розмір посадового окладу, ні місцевість, ні розташування робочого місця щодо [PERSON] не змінились, а тому слід вважати, що не відбулася зміна істотних умов праці цього працівника. Не знайшли свого підтвердження і обставини щодо скорочення посади позивача. Відповідно, суд вважає, що у відповідача АТ «Укрпошта» не було підстав для застосування положень ч.6 ст. 36 КЗпП при звільненні позивача з роботи. Також, слід також звернути увагу, що у заяві від 06.09.2021р. [PERSON] зазначила декілька підстав для її звільнення з посади - у зв`язку із скороченням посади, у зв`язку із реорганізацією на підприємстві та у зв`язку зі зміною істотних умов праці, що регулюються різними нормами трудового законодавства. Відповідно, нормами КЗпП України не передбачено випадки, за яких роботодавець повинен сам обирати одну із декількох перелічених у заяві працівника підстав для звільнення останнього, оскільки саме працівник вказує підставу для припинення трудових відносин, враховуючи, що розірвання трудового договору можливе як з ініціативи працівника, так і з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. На час розгляду справи відповідач АТ «Укрпошта» не ініціювало питання про звільнення [PERSON] з посади, яку остання займала. Крім того, на думку суду, позивач не може зі своєї ініціативи вимагати про припинення трудових відносин із відповідачем за ч.6 ст. 36 КЗпП України, враховуючи норми КЗпП, зокрема і ст. 184 ч.3 цього Кодексу. Таким чином, суд вважає доводи сторони позивача безпідставними, не доведеними та такими, що спростовуються дослідженими доказами у їх сукупності, яким дана правова оцінка і, відповідно позовні вимоги не підлягають до задоволення у повному обсязі. Враховуючи той факт, що при подачі позову [PERSON] звільнена від сплати судового збору, оскільки вона є особою з інвалідністю 2 групи, що підтверджується пенсійним посвідченням серія [NUMBER] та довідкою до акту МСЕК серія 12 ААА №542596, то відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір слід компенсувати за рахунок Державного бюджету України у порядку, визначеному КМУ. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed