Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

20.09.2022 до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , Немирівської державної нотаріальної контори Вінницької області про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, скасування запису про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку. В обґрунтування позову зазначено, що з 1992 року до дня смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] , користувався земельною ділянкою площею 0,5427 га, яка знаходиться за межами с. Якимівка в полі IV - 5 (ферма 1) на підставі рішення сесії Якимівської сільської ради від 1992 року. Вказана земельна ділянка передана йому у власність рішенням сесії Якимівської сільської ради від 06.02.2003 року. Розпорядженням Оратівської районної державної адміністрації Вінницької області №206 від 09.04.2009 року надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для надання у власності та виготовлення державних актів на право власності на землю для ведення особистих селянських господарств. На вказану земельну ділянку [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] виготовили державні акти. Рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 16.03.2016 року державні акти на право власності на земельну ділянку [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] визнано недійсними та скасовано. [PERSON] при житті не встиг виготовити державний акт на вказану земельну ділянку, так як [INFO] помер, а тому позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом майна, належного [PERSON] . В подальшому, 26.08.2021 рішенням суду за [PERSON] визнано вправо власності на вказану земельну ділянку. Однак, 06.12.2012 року [PERSON] виготовив державний акт серії ЯК № 022244 на право власності на земельну ділянку кадастровий номер 0523180200:02:002:0201 та зареєстрував речове право від 12.07.2016 року за № 15430851. Оскільки [PERSON] помер, спадкоємцем на вказану земельну ділянку кадастровий номер 0523180200:02:002:0201 стала його дочка відповідач по справі [PERSON] , яка оформила спадщину та 15.10.2021 в.о. державного нотаріуса Оратівської державної нотаріальної контори Вінницької області Манус В.В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] про спадкування нею земельної ділянки площею 1,4009 га, розташованої на території Оратівської селищної ради Вінницького району (колишня адреса: Якимівська сільська рада Оратівського району) Вінницької області після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 022244 виданий 06.02.2012, належну [PERSON] ( в подальшому [PERSON] ), скасований рішенням суду від 16.03.2016, що набрало законної сили, [PERSON] просить суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 15.10.2021 в.о. державного нотаріуса Оратівської державної нотаріальної контори Вінницької області Манус В.В. та зареєстроване в реєстрі за № 565, на ім`я [PERSON] про спадкування нею земельної ділянки площею 1,4009 га, розташованої на території Оратівської селищної ради Вінницького району (колишня адреса: Якимівська сільська рада Оратівського району) Вінницької області після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , а також скасувати державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер 0523180200:02:002:0201, що розташована на території Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області, належну [PERSON] . Ухвалою суду від 28.09.2022 у відкритті провадження у справі № 141/436/22 в частині позовних вимог про скасування запису про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку відмовлено на підставі п.3 ч.1 ст. 186 ЦПК України. Позов [PERSON] до [PERSON] , Немирівської державної нотаріальної контори Вінницької області в частині позовних вимог про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №141/436/22 та призначено підготовче судове засідання на 27.10.2022. Ухвалою суду від 27.10.2022 прийнято відмову позивача від позову в частині заявлених позовних вимог до Немирівської державної нотаріальної контори Вінницької області в цивільній справі № 141/436/22 та закрито провадження в цивільній справі № 141/436/22 у частині позовних вимог до Немирівської державної нотаріальної контори Вінницької області. Продовжено строк підготовчого провадження у справі № 141/436/22 на тридцять днів з ініціативи суду, відкладено розгляд підготовчого судового засідання цивільної справи № 141/436/22 на 29.11.2022 року, а також витребувано у Оратівській державній нотаріальній конторі Вінницької області копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . У зв`язку з ненадходженням матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , яку було витребувано ухвалою суду від 27.10.2022 у Оратівській державній нотаріальній конторі Вінницької області, у підготовчому судовому засіданні, призначеному на 29.11.2022, було оголошено перерву до 08.12.2022. 29.11.2022, після закінчення судового засідання у справі № 141/436/22, до суду надійшли матеріали спадкової справи № 05/2021, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Підготовче судове засідання, призначене на 08.12.2022, було відкладено на 27.12.2022, у зв`язку з неявкою сторін. Підготовче судове засідання, призначене на 27.12.2022, було відкладено на 31.01.2023, у зв`язку з задоволенням клопотання позивача [PERSON] . Ухвалою суду від 31.01.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу №141/436/22 до судового розгляду по суті на 02.03.2023. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час, день та місце розгляду справи шляхом скеровування судових повісток по місцю реєстрації, 02.03.2023 в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористалась, жодних заяв чи клопотань не подала. Суд зауважує, що конверт з судовою повісткою про виклик до суду на 02.03.2023, надісланий на адресу реєстрації відповідача [PERSON] ( [ADDRESS] ), повернуто до суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270 у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання. Згідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Отже, у разі якщо судове повідомлення направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною чи встановленою судом інформацією про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи, і повернуто відділом поштового зв`язку з посиланням на відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, відмовою адресата від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, з`ясувавши думку позивача, з урахуванням конкретних обставин справи, а також наявності доказів своєчасного та належного повідомлення відповідача про час, день та місце розгляду справи, доходить висновку про можливість розгляду справи № 141/436/22 за відсутності відповідача. В судовому засіданні 02.03.2023 позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позові та письмових поясненнях від 23.01.2023, просила суд позов задовольнити повністю. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON] , розглянувши матеріали справи №141/436/22, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно рішення 6 сесії 4 скликання Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області від 06.02.2003 року «Про затвердження технічної документації і погодження надання у власність для розширення особистих селянських господарств та видачу державних актів на право приватної власності на землю громадянам с. Якимівка», сесія сільської ради вирішила затвердити технічну документацію зі складання державних актів на право власності на землю громадянам с. Якимівка, внести часткові зміни у земельно-кадастрові документи у відповідності до фактичних розмірів, визначених в натурі (на місцевості) і надати у власність ділянки для ведення особистих селянських господарств, видати державні акти на право власності на землю громадянам с. Якимівка згідно додатку. Список землекористувачів, доданий до рішення 6 сесії 4 скликання Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області від 06.02.2003 року, свідчить, що під порядковим номером 11 в списку землекористувачів на земельну ділянку площею 0,5427 га с. Якимівка поле № IV - 5 (ферма 1) значиться [PERSON] , під порядковим номером 7 в списку землекористувачів на земельну ділянку площею 1,4009 га с. Якимівка поле № IV - 5 (ферма 1) значиться [PERSON] . Як вбачається з довідки відділу земельних ресурсів у Оратівському районі Вінницької області № 425, виданої 02.04.2008 року, земельній ділянці № [NUMBER] площею 0,5427 га, поле № IV - 5 (ферма 1), яка розташована за межами населеного пункту с. Якимівка на території Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області присвоєно кадастровий номер 0523180200:02:002:0257. Згідно розпорядження Оратівської районної державної адміністрації Вінницької області №206 від 09.04.2008 року «Про дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для надання у власність та виготовлення державних актів на право власності на землю для ведення особистого селянського господарства із земель запасу на території Якимівської сільської ради» надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для надання у власність та виготовлення державних актів про право власності на землю для ведення особистих селянських господарств земель запасу на території Якимівської сільської ради згідно додатку. Рекомендовано громадянам, вказаним у додатку до розпорядження, замовити в землевпорядній організації, що має ліцензію на проведення землевпорядних робіт, розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для надання у власність та виготовлення державних актів право власності на землю для ведення особистого селянського господарства. Визнано такими, що втратили чинність, розпорядження голови райдержадміністрації від 20.07.2005 року № 252, від 02.06.2003 року № 162. Відповідно до додатку до розпорядження Оратівської районної державної адміністрації №206 від 09.04.2008 року, а саме списку громадян, яким надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для надання у власність та виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки для ведення особистих селянських господарств із земель запасу Якимівської сільської ради, під порядковим номером 11 значиться [PERSON] , земельна ділянка площею 0,5427 га с. Якимівка поле № IV - 5 (ферма 1) та під порядковим номером 7 значиться [PERSON] , земельна ділянка площею 1,4009 га с. Якимівка поле № IV - 5 (ферма 1) Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 01.10.2014 у справі №2а/0270/880/12, яка набрала законної сили 04.12.2014, визнано протиправними та скасовано розпорядження голови Оратівської районної державної адміністрації Вінницької області від 03 жовтня 2011 року № 398, від 03 жовтня 2011 року № 399, від 12 грудня 2011 року № 509. 04.12.2014 року ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 01.10.2014 залишено без змін. Також рішенням Оратівського районного суду Вінницької області у справі № 141/552/15-ц від 16.03.2016 року визнано недійсним та скасовано державний акт серії ЯК № 022238 від 13.02.2012 року на право власності на земельну ділянку, виданий на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження Оратівської районної державної адміністрації Вінницької області від 03.10.2011 року за № 399. Визнано недійсним та скасовано державний акт серії ЯК № 022241 від 06.02.2012 року на право власності на земельну ділянку виданий на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження Оратівської районної державної адміністрації Вінницької області від 03.10.2011 року за №399. Визнано недійсним та скасовано державний акт серії ЯК № 022244 від 06.02.2012 року на право власності на земельну ділянку виданий на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження Оратівської районної державної адміністрації Вінницької області від 03.10.2011 року за № 399. 13.06.2016 року ухвалою Апеляційного суду Вінницької області рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 16.03.2016 року залишено без змін. 31.05.2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 16.03.2016 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 13.06.2016 року залишено без змін. Отже, 13.06.2016 року рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 16.03.2016 року набрало законної сили. Згідно викопіювання із схеми землекористування Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області та ситуаційного плану сільської ради, земельна ділянка орієнтовною площею 0,54 га із земель запасу (рілля) Якимівської сільської ради, яка розташована за межами населеного пункту с. Якимівка, відводиться у власність відповідно до рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 16.03.2016 року та Апеляційного суду Вінницької області від 13.06.2016 року, пропонується до відведення у власність для ведення особистого селянського господарства гр. [PERSON] . У національній кадастровій системі дана земельна ділянка закріплена за попереднім власником. Зміни до НКС не вносились. Категорія земель, зазначених у викопіюванні - землі сільськогосподарського призначення сільськогосподарські угіддя (рілля), цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства. Кадастрове зонування 0523180200:01:001. 26.08.2021 року рішенням Оратівського районного суду Вінницької області у справі №141/282/21 позов [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом задоволено у повному обсязі. Визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,5427 га, яка знаходиться за межами с. Якимівка Оратівського району Вінницької області в полі IV-5 (ферма 1) кадастровий номер 0523180200:02:002:0257, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Дане рішення суду від 26.08.2021 набрало законної сили 07.10.2021 року. Як вбачається із матеріалів спадкової справи № 05/2021 до майна померлого [INFO] [PERSON] , справу розпочато 21.01.2021 року за заявою [PERSON] . Справу закінчено 18.11.2021 року. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 022244 від 06.02.2012 року, що міститься в матеріалах спадкової справи № 05/2021, [PERSON] на підставі розпорядження Оратівської районної державної адміністрації № 399 від 03.10.2011 року є власником земельної ділянки площею 1,4009 га, яка розташована на території Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області за межами населеного пункту), цільове призначення земельної ділянки: для ведення особистого селянського господартсва, кадастровий номер земельної ділянки: номер 0523180200:02:002:0201. Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 15.10.2021 в.о. державного нотаріуса Оратівської державної нотаріальної контори Вінницької області Манус В.В. та зареєстроване в реєстрі за № 565, спадкова справа № 5/2021, відповідач [PERSON] є спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна. Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається із земельної ділянки площею 1,4009 га, розташованої на території Оратівської селищної ради Вінницького району (колишня адреса: Якимівська сільська рада Оратівського району) Вінницької області, належної спадкодавцю згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 022244, кадастровий номер земельної ділянки: 0523180200:02:002:0201. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 279637198, сформованого 15.10.2021 року, за [PERSON] зареєстровано на праві приватної власності на земельну ділянку площею 1,4009 га, що розташована за адресою: Якимівська сільська рада Оратівського району Вінницької області, кадастровий номер 0523180200:02:002:0201, з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства. Набувши право власності на земельну ділянку площею 0,5427 га в порядку спадкування, позивач позбавлена права здійснити її державну реєстрацію на підставі рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 26.08.2021 року по справі № 141/282/21, оскільки нотаріусом видано оспорюване свідоцтво про право власності відповідача на земельну ділянку на підставі документу (державного акту серії ЯК № 022244 від 06.02.2012 року), право власності на яку визнано недійсним та скасовано відповідним рішенням Оратівського районного суду Вінницької області у справі № 141/282/21 від 16.03.2016 року, та частина якої знаходиться в межах земельної ділянки позивача, що й стало підставою для звернення до суду із даним позовом. Визначаючись щодо спірних правовідносин та встановлених обставин, суд керується наступним. Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статей 125, 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Частиною 1 статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та обтяжень» визначено, що в Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельну ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинку, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.Згідно з ч.1 ст.152 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Частинами 1, 2 ст. 78 ЗК України передбачено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. За змістом ч. 1 ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Частиною 1 ст. 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо користування належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою: органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності); замовником технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель (у разі внесення до Державного земельного кадастру за результатами проведення інвентаризації земель масиву земель сільськогосподарського призначення відомостей про земельну ділянку, що входить до такого масиву). Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (стаття 1296 ЦК України). Відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Аналіз статті 1301 ЦК України свідчить, що заявляти вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину може будь-яка особа, цивільні права чи інтереси якої порушені видачею свідоцтва про право на спадщину. Як роз`яснено у пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1316/2227/11 (провадження № 61-12290св18), у статті 1301 ЦК України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини тощо. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. При цьому, метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін, суд не може збирати докази за власною ініціативою. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як установлено судом, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №022244 від 06.02.2012 року, який слугував підставою для видачі оспорюваного свідоцтва про право на спадщину за законом відповідачу [PERSON] , рішенням Оратівського районного суду Вінницької області у справі № 141/552/15-ц від 16.03.2016 року, визнаний недійсним та скасовано. Також постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 01.10.2014 у справі №2а/0270/880/12, яка набрала законної сили 04.12.2014, визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Оратівської районної державної адміністрації Вінницької області від 03 жовтня 2011 року № 399, на підставі якого було видано державний акт серії ЯК № 022244 від 06.02.2012 року. За вказаних фактичних обставин справи, суд доходить висновку, що оспорюване свідоцтво про право на спадщину за законом від 15.10.2021 року підлягає визнанню недійсним, оскільки у зв`язку з його видачею мало місце порушення прав позивача як власника земельної ділянки, яка межує із земельною ділянкою площею 1,4009 га (яка розташована на території Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області за межами населеного пункту, цільове призначення земельної ділянки: для ведення особистого селянського господартсва, кадастровий номер земельної ділянки: номер 0523180200:02:002:0201), та до спірного свідоцтва було включено земельну ділянку, яка не належала спадкодавцю на момент відкриття спадщини, що підтверджується відповідними рішеннями судів, які набрали законної сили. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року). Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне. З огляду на те, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» як особа з інвалідністю другої групи, з врахуванням вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір по справі в загальному розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved