Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , стягувати з відповідача аліментну плату на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття та стягнути судові витрати. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що з 02.01.2020 року позивач з відповідачкою перебував у шлюбі, який було розірвано 18.11.2022 року. Від вказаного шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] . Сторони не змогли створити міцної сім`ї. Вони мали різні погляди на шлюб та сім`ю, спільного господарства не вели. Між ними виникали суперечки, зокрема щодо виховання сина [PERSON] . Так, у жовтні 2022 року відповідачка поїхала у м. Кривий Ріг та забрала з собою сина [PERSON] . Через деякий час відповідачка зателефонувала позивачу та сказала, щоб він забирав сина [PERSON] до себе, пояснивши, що вона влаштовує своє життя, живе з іншим чоловіком. Позивач поїхав у м. Кривий Ріг та забрав сина до себе. На даний час він проживає за місцем реєстрації позивача в с. Рудня-Іванівська. [PERSON] життям сина не цікавиться, на зв`язок не виходить. З того часу як син перебуває у батька, ні разу не приїжджала до нього, з ним не спілкувалася. На даний час всі питання по догляду за сином вирішує позивач та його мати (бабуся дитини). Пасивна поведінка відповідачки говорить про її особисте ставлення до сина. Вона ніяким чином не піклується про нього, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться станом здоров`я, навчанням, будь-яким чином не забезпечує його. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини матір`ю, свідомого нехтування нею своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідачки до своїх батьківських обов`язків. Ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей з боку матері є однією з підстав позбавлення її батьківських прав. Зважаючи на те, що [PERSON] самоусунулася від виховання свого сина, проживає від нього окремо, сама залишила сина на утриманні позивача, зазначивши, щоб він його від неї забрав, не бажає бути поряд із сином, що становить основоположну складову сімейного життя, а також з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини представник позивача вважає за необхідне вирішити питання про позбавлення відповідачки батьківських прав відносно сина [PERSON] та стягнення аліментів на дитину. В судове засідання представник позивача не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник третьої особи, служби у справах дітей Ємільчинської селищної ради в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій вказала, що позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Матеріалами справи встановлено, що з 02.01.2020 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в шлюбі, який було розірвано згідно рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 18.11.2022 року, що підтверджується ксерокопією вказаного рішення. (а.с. 7-8). Від вказаного шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] , який народився [INFO] , про що свідчить ксерокопія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане 28.01.2023 року виконавчим комітетом Руднє-Іванівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області. (а.с. 10). Згідно довідки Руднє-Іванівського старостинського округу Ємільчинської селищної ради №676 від 15.12.2022 року дитина [PERSON] на даний час проживає за місцем реєстрації батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] .(а.с. 15). Як вбачається з акту обстеження умов проживання малолітньої дитини [PERSON] від 15.12.2022 року в будинку де проживає дитина прибрано, тепло, кімнати умебльовані необхідними для проживання меблями, в наявності також необхідна побутова техніка, тобто створені належні умови для проживання дитини. [PERSON] має спальне місце, одягом, взуттям по сезону забезпечений, має багато іграшок. (а.с. 16). Згідно довідок від 14.12.2022 року, які надані лікарем психіатром та лікарем наркологом КНП «Ємільчинська лікарня» [PERSON] не знаходиться на диспансерному обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах при Ємільчинській поліклініці, на протязі останніх п`яти років за медичною допомогою до лікаря психіатра, нарколога не звертався. (а.с. 19-20). Відповідно до ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 4 ст.155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 постанови пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини [PERSON] , не вживає будь-яких заходів, щоб створити належні умови для його виховання та проживання разом з нею, що становить основоположну складову сімейного життя, дитина проживає з батьком та знаходиться на його утриманні, мати дитини не піклується про її фізичний і духовний розвиток, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, не бачиться і не спілкується з дитиною, суд вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Згідно ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав, суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відтак підлягають задоволенню і позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини аліментів у мінімальному розмірі, визначеному законом. Відповідно до положень ст.191 СК України стягнення аліментів потрібно проводити з дня пред`явлення позову, тобто з 18.08.2021 року. Також рішення в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір сплачений при подачі позовної заяви в розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved