Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути заборгованість в розмірі 75918,28 грн., яка складається з 41397,52 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 4,98 грн. - заборгованості по відсоткам, 34515,78 грн. - заборгованості по комісії та судових витрат у розмірі 2481,00 грн. Зазначає, що відповідач не виконував в повному обсязі умови договору від 09.07.2021 року та допустив утворення заборгованості, яку в добровільному порядку не погашає. Представник позивача Виноградов Ю.Е. у судове засідання не з`явилася, надала суду клопотання про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає, в разі неявки в судове засідання відповідача, просила ухвалити заочне рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов, не надавав. Згідно до положення ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Частиною першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. 09.07.2021 [PERSON] звернувся до АТ «Таскомбанк» із заявою-анкетою на оформлення банківських продуктів та отримання споживчого кредиту, підписав Паспорт за продуктом «Зручна готівка МАКСИМУМ», а також опитувальник фізичної особи із зазначенням, в тому числі, кореспондентської інформації та загальних відомостей щодо Позичальника. Згідно вказаного паспорту, відповідачу надано інформацію, яка надається споживачу до укладення договору, зокрема: в розділі 3 «Основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача»; в розділі 4 «Інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача»; в розділі 5 «Порядок повернення кредиту». 09.07.2021 між АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] укладено заяву-договір №2020104-601, про надання споживчого кредиту №2020104-601, із додатком №1, який є невід`ємною частиною кредитного договору, в якому наведено детальний розпис складових загальної вартості кредиту та графік платежів. Згідно п.п.1.1,1.2,1.3,1.4 розділу 1 «Замовлення банківських послуг» Кредитного договору, із врахуванням положень Публічної пропозиції AT «Таскомбанк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, розміщеної на офіційному веб-сайті AT «ТАСКОМбАНК» (www.tascombank.cjm.ua,) [PERSON] надано кредит в рамках кредитного продукту «Зручна готівка Максимум» у розмірі 41435,50 грн. строком на 36 місяців зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,01% річних та комісії за обслуговування кредиту у розмірі 4,9 % щомісячно. Відповідно до додатку №1 до Заяви-договору про надання споживчого кредиту, платежі по погашенню кредитної заборгованості здійснюються у вигляді щомісячного ануїтетного (рівномірного) платежу згідно з умовами кредитного договору та в повному розмірі в кінці строку дії кредиту. Погашення заборгованості за кредитом та передбаченими платами здійснюється в національній валюті. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Встановлено, що банк свої зобов`язання за договором виконав, перерахувавши відповідачу грошові кошти у сумі 41435,50 грн. Доказів неотримання грошових коштів відповідачем не надано. Відповідач, в свою чергу, не виконав своїх договірних зобов`язань, внаслідок чого станом 05.12.2022 утворилась заборгованість у розмірі 75918,28 грн., яка складається з 41397,52 грн. заборгованості за тілом кредиту, 4,98 грн. заборгованість по відсоткам та 34515,78 грн. заборгованість по комісії. Такі обставини на думку позивача свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у вказаний у позові спосіб. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 610, 612 ЦК України - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За таких обставин, у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх договірних зобов`язань, суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за заявою-договором №2020104-601 про надання кредиту від 09.07.2021 в розмірі 41435,50 грн. законною, обґрунтованою та підлягаючою задоволенню. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Розділом 4 «Інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача» та розділом 5 «Порядок повернення кредиту» встановлений порядок нарахування відсотків та комісій за Заявою-договором №2020104-601 про надання кредиту від 09.07.2021. Оскільки, в ході розгляду справи знайшла своє підтвердження обставина, що відповідачем порушений передбачений договором порядок погашення заборгованості, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають задоволенню. Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved