Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-07 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 04 липня 2015 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що складено актовий запис № 10 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 15.02.2022 року. За час перебування у шлюбі у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] , та син - [PERSON] , [INFO] . Позивачка вказала також, що у сторін різні погляди на життя, відсутнє взаємопорозуміння, часто виникають сварки, що призвело до припинення шлюбних відносин. У них з відповідачкою різні погляди на життя. Спільне господарство вони не ведуть. На підставі викладеного, оскільки шлюб носить тільки формальний характер, позивачка просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, а також стягнути з [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання дітей: доньки - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від його доходів щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову і до повноліття дітей. У судове засідання позивачка не з`явилася, однак, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, де також вказала, що позов підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, шляхом надіслання судових повісток та розміщення оголошень на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечила, а тому відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд розглянув справу заочно. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належним чином зібрані у справі докази, суд прийшов до наступних висновків. Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 15 лютого 2023 року Ужгородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ужгородському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), 04 липня 2015 року виконавчим комітетом Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний реєстраційний запис за № 10 від 04.07.2015. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища чоловікові - [PERSON] , дружині - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження від 27 серпня 2015 року серії [NUMBER] , [INFO] народилася [PERSON] . Батько: [PERSON] , мати: [PERSON] . Також, [INFO] народився [PERSON] , батько: [PERSON] , мати: [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 24 вересня 2019 року серії [NUMBER] . Як встановлено в ході розгляду справи, подружнє життя між сторонами не склалося, вони мають різні погляди на сімейне життя. Шлюбних стосунків сторони між собою не підтримують, спільного господарства не ведуть. Діти, [PERSON] та [PERSON] , проживають із матір`ю. Відповідач перебуває у працездатному віці, іншої сім`ї та інших дітей на утриманні у нього немає, відомостей щодо стягнень по іншим аліментним зобов`язанням відповідача, судом не встановлено. Суд також констатує, що під час судового розгляду справи підстав, які б свідчили про неможливість відповідача утримувати своїх дітей судом не встановлено. Відповідно до ст.ст. 24, 56 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася і подальше збереження шлюбу може суперечити інтересам позивачки, у зв`язку з чим, на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Одночасно, частиною 1 статті 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Нормами ч. 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З огляду на викладене, виходячи зі встановленого законодавством обов`язку обох батьків утримувати їх неповнолітніх дітей, суд прийшов до висновку про обгрунтованість вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частки всіх його заробітків на дітей, починаючи з 15 липня 2022 року і до досягнення кожним з дітей повноліття. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, беручи до уваги висновок про задоволення вимоги про розірвання шлюбу та задоволення вимоги про стягнення аліментів, з відповідача на користь позивачки належить стягнути понесені нею витрати по сплаті судового збору за вимогу про розірвання шлюбу в розмірі 992,40 грн та в дохід держави 992,40 грн судового збору за розгляд судом вимоги про стягнення аліментів. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного,

Outcome: approved