Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника Білецьку І.М. звернувся до суду із позовною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Позивач вказує, що [PERSON] є його сином, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . [PERSON] був зареєстрований по [ADDRESS] , однак починаючи з грудня 2018 року проживав разом з позивачем по [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер в м. Валбжих, Республіка Польща, що підтверджується копією Скороченого витягу з актового запису про смерть від 28.07.2021. За життя померлий заповіту не залишив, а отже, після його смерті відкрилась спадщина за законом, часом відкриття якої є його день смерті. До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України ввійшли всі права та обов`язки померлого, що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, зокрема майнові права на страхові виплати. Водночас, через відсутність належних документів на підтвердження факту спільного проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , позивач не може реалізувати своє право на спадщину, котра залишилась після смерті його сина. В судовому засіданні представниця позивача Білецька І.М. подану заяву підтримала, просила її задоволити із підстав, викладених у ній. Позивач [PERSON] для участі в судовому засіданні не прибув. Представник Павлівської сільської ради Володимирського району Волинської області для участі в судовому засіданні не прибула, про причини неявки суд не повідомила, надала клопотання про розгляд справи без її участі, відзиву на позовну заяву суду не надала. Співвідповідачка [PERSON] була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті "Судова влада України" (а.с. 47), для участі в судовому засіданні не прибула, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву суду не надала. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідачі відзив не подали, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Заслухавши пояснення позивача, представниці позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Разом із тим, відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З матеріалів справи вбачається, що згідно з копією свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , батьками дитини вказано [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Згідно зі скороченим витягом з актового запису про смерть, виданим Нижньосілезьким воєводством, управління актів громадянського стану, Польської Республіки, [PERSON] помер [INFO] в м. Валбжих (а.с.8-9) Згідно з копією заяви позивач [PERSON] здійснював репатріацію тіла з метою поховання в Україні в с. Щенятин, Володимирського району, Волинської області та звертався за виплатою страхових компенсацій (а.с.10-12) Як вбачається із акту обстеження матеріально-побутових умов проживання громадянина [PERSON] від 22.11.2021, його син [PERSON] фактично мешкав разом із позивачем з грудня 2018, проте був зареєстрований в [ADDRESS] по день смерті (а.с.13) Згідно з довідкою виконавчого комітету Павлівської сільської ради Володимирського району Волинської області [PERSON] дійсно проживав разом із позивачем по справі за однією адресою. Згідно з копією заяви від 03.11.2021, засвідченою керуючою справами (секретарем) виконавчого комітету Павлівської сільської ради Гусар О.М., [PERSON] прийняв спадщину після смерті свого сина [PERSON] (а.с.15) Як вбачається зі змісту постанови Іваничівської державної нотаріальної контори від 16.12.2022 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті сина [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.16) Згідно з повідомленням Іваничівської державної нотаріальної контори від 15.06.2022 року, спадкова справа на ім`я [PERSON] заведена під номером 4/2022. (а.с.35-40). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] повідомили суду, що [PERSON] був сином позивача по справі. Після проходження служби в армії померлий поїхав на заробітки в Дніпропетровську область де і певний час проживав. На початку 2018 приїхав разом із своїм майном проживати до батька в с. Щенятин. Разом із позивачем вів спільне госопдарство, саджав город, зробив водопровід, поремонтував хлів. Пізніше, [PERSON] поїхав на роботу до Республіки Польща, там помер. Із досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що [PERSON] проживав однією сім`єю із своїм батьком з 01.12.2018 по день смерті, а саме [INFO] в [ADDRESS] . Встановлення факту, зазначеного [PERSON] у позовній заяві, породжує для позивача правові наслідки, зокрема дозволяє здійснити належне оформлення спадкових прав на майно померлого [PERSON] . Враховуючи наведене, суд вважає, що позовну заяву слід задовольнити та встановити той факт, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в період з 01.12.2018 по 12.07.2021 проживав однією сім`єю разом із батьком в [ADDRESS] .

Outcome: approved