Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

Дочірнє підприємство «Мессер Україна» (далі - позивач, ДП «Мессер Україна») звернулось до Печерського районного суду м. Києва суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 61 550,83 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що відповідно до наказу № 40-к від 14.12.2018 року відповідача прийнято на роботу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Елме «Мессер Україна» (далі - ТОВ «Елме «Мессер Україна») на посаду керівника відділу. У подальшому наказом ТОВ «Елме «Мессер Україна» № 15-к від 28.02.2019 року відповідач звільнений із займаної посади у зв`язку із переведенням до ДП «Мессер Україна» на посаду керівника відділу логістики за переводом. На підставі наказу ДП «Мессер Україна» № 41-к від 06.08.2019 року [PERSON] переведений на посаду директора з логістики. Так, відповідач під особистий підпис отримав від позивача основні засоби для виконання службових обов`язків, а саме: монітор 32 LCD VIEW SONIC VX3211-4K-MHD (інвентарний № 575, вартість 13 850,00 грн.), смартфон Samsung A7 2018 4/64 Gb SM-A750 Black (інвентарний № 598, вартість 6 665,83 грн.), ноутбук Lenovo Legion Y530-15 (15.6 LED) (інвентарний № 600, вартість 36 225,00 грн.), смартфон Huawei Lite Black P 20 (інвентарний № 10206, вартість 4 237,50 грн.). Крім того, відповідно до накладної вимоги на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів № МУ 00000146 від 23.12.2019 року відповідач під особистий підпис отримав від позивача сумку для ноутбука (номенклатурний № 000574695, код 2009, вартість 582,50 грн.) для виконання службових обов`язків. На підставі наказу ДП «Мессер Україна» № 34-К від 25.08.2020 року відповідача було звільнено з посади директора з логістики у зв`язку зі скороченням штату та чисельності на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України). У зв`язку зі звільненням відповідача, на підставі наказу № 69/1 від 17.08.2020 року, було вирішено провести позачергову вибіркову інвентаризацію основних засобів та інших матеріальних цінностей, які знаходяться у працівника [PERSON] станом на 25.08.2020 року, з яким відповідач відмовився ознайомлюватися. Згідно інвентаризаційного опису від 25.08.2020 року та протоколу інвентаризаційної комісії від 25.08.2020 року була виявлена нестача на суму 61 550,83 грн., а саме: монітора 32 LCD VIEW SONIC VX3211-4K-MHD (інвентарний № 575, вартість 13 850,00 грн.), смартфона Samsung A7 2018 4/64 Gb SM-A750 Black (інвентарний № 598, вартість 6 665,83 грн.), ноутбука Lenovo Legion Y530-15 (15.6 LED) (інвентарний № 600, вартість 36 225,00 грн.), смартфона Huawei Lite Black P 20 (інвентарний № 10206, вартість 4 237,50 грн.) та сумки для ноутбука (номенклатурний № 000574695, код 2009, вартість 582,50 грн.). Відповідач відмовився ознайомлюватися з інвентаризаційним описом від 25.08.2020 року, протоколом інвентаризаційної комісії від 25.08.2020 року, відмовився повернути речі та надати пояснення. Станом на день звернення до суду з позовом відповідачем матеріальні цінності позивачу повернуті не були. За таких обставин, посилаючись на ст. ст. 130, 131, 134, 139 КЗпП України, просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану працівником під час виконання трудових обов`язків у розмірі 61 550,83 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.10.2020 року справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В. На виконання ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 06.10.2020 року судом було зроблено запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання відповідача щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.10.2020 року в порядку загального позовного провадження відкрито провадження у цивільній справі за позовом Дочірнього підприємства «Мессер Україна» до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов`язків, та підготовче засідання у справі призначено на 28.04.2021 року. 27.04.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.04.2021 року, у зв`язку із задоволенням клопотання представника позивача, відповідно п. 1 ч. 2 ст. 198, п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 29.09.2021 року. 28.04.2021 року на електронну пошту Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке було передано головуючому судді після судового засідання. 06.05.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 19.05.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача надійшов відзив на позову заяву, в якому представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на безпідставність пред`явлених до відповідача вимог. Зазначає, що обставини, викладені у позовній заяві не відповідають дійсності. Так, 27.08.2020 року та 17.09.2020 року позивач звертався до відповідача із заявами з проханням направити йому копії документів, що підтверджують факт отримання ним матеріальних цінностей від ДП «Мессер Україна». При цьому, відповідач запевнив позивача, що після ознайомлення з переліком майна, яке він отримав для роботи, ним будуть вжиті заходів для його повернення. Проте, жодної відповіді на свої звернення від позивача [PERSON] не отримав. Після ознайомлення з позовною заявою, [PERSON] перевірив наявне у нього вдома комп`ютерне обладнання та виявив смартфон Samsung A7, ноутбук Lenovo Legion, смартфон Huawei Lite Black P 20 і сумку для ноутбука, та 24.04.2021 року звернувся до позивача з пропозицією повідомити про дату, коли він зможе передати вказане майно. Вказує, що монітор 32 LCD VIEW SONIC після звільнення був залишений на робочому місці, що можуть підтвердити працівники підприємства. Звертає увагу на те, що позивач у порушення ст. 135-5 КЗпП України, просить стягнути з нього матеріальну шкоду за ціною придбання підприємством спірного майна у новому стані, без урахування ступеню його зносу. 16.06.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначає про те, направивши 24.04.2021 року пропозицію щодо повернення спірного майна, позивач визнав факт отримання від ДП «Мессер Україна» матеріальних цінності та використання їх після звільнення з ДП «Мессер Україна». Після отримання пропозиції [PERSON] , позивач запропонував останньому відшкодувати матеріальну шкоду у розмірі 61 550,83 грн. 16.06.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача надійшло клопотання про відшкодування витрат на правову допомогу, в якому представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16 000,00 грн. 16.06.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача надійшла заява про розподіл судових витрат, в якій представник позивача зазначила, що докази, на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу у справі будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення судом рішення відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України. 29.09.2021 року справу знято зі складу у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному та підготовче засідання призначено на 03.03.2022 року. 03.03.2022 року справу знято зі складу у зв`язку із перебуванням головуючого судді у відпустці та підготовче засідання призначено на 01.09.2022 року. 01.09.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача надійшла заява про проведення підготовчого засідання, призначеного на 01.09.2022 року, без фіксування технічними засобами, в якому представник позивача просила закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01.09.2022 року, у зв`язку з неявкою учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце підготовчого засідання, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 198, п. 3 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 05.12.2022 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.12.2022 року приєднано до матеріалів справи відзив на позовну заяву, відповідь на відзив та клопотання представника позивача про відшкодування витрат на правову допомогу. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.12.2022 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом Дочірнього підприємства «Мессер Україна» до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов`язків, та справу призначено до розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 21.02.2023 року. 12.01.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача надійшло клопотання про відшкодування витрат на правову допомогу, в якому представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн. 08.02.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи копії позовної заяви ДП «Мессер Україна» до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов`язків (справа № 754/7445/21), копії постанови Київського апеляційного суду від 19.01.2023 року у справі № 754/7445/21, разом з клопотанням про поновлення строку на подання клопотання. В судове засідання 21.02.2023 року з`явились представник позивача та представник відповідача. В судовому засіданні 21.02.2023 року представником відповідача - адвокатом Бекіровим С.Н. подано клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, в якому останній просить відмовити у стягненні з відповідача витрат на правову допомогу. Протокольними ухвалами Печерського районного суду м. Києва від 21.02.2023 року у задоволені клопотання представника позивача про приєднання до матеріалів справи копії позовної заяви відмовлено; приєднано до матеріалів справи клопотання представника позивача про відшкодування витрат на правову допомогу та клопотання представника відповідача про зменшення витрат на правову допомогу. В судовому засіданні 21.02.2023 року представник позивача підтримала позовні вимоги з викладених у позовній заяві підстав та просила їх задовольнити. Представник відповідача 21.02.2023 року в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував з викладених у відзиві підстав, просив в позові відмовити. Вислухавши вступне слово представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на наступне. Суд встановив, що відповідно до наказу № 40-к від 14.12.2018 року [PERSON] з 17.12.2018 року прийнято на роботу до ТОВ «Елме «Мессер Україна» на посаду керівника відділу логістики, що підтверджується копією трудової книжки [PERSON] серії [NUMBER] (том 1 а. с. 51 - 56). Наказом ТОВ «Елме «Мессер Україна» № 15-к від 28.02.2019 року [PERSON] з 28.02.2019 року звільнено з посади керівника відділу логістики ТОВ «Елме «Мессер Україна» на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України (том 1 а. с. 21). Відповідно до наказу ДП «Мессер Україна» № 15-к від 28.02.2019 року [PERSON] з 01.03.2019 року прийнято на роботу до ДП «Мессер Україна» на посаду керівника відділу логістики (том 1 а. с. 22). 01.03.2019 року між ДП «Мессер Україна» (далі - Роботодавець) та [PERSON] (далі - Працівник) було укладено трудовий договір з працівником ДП «Мессер Україна» (далі - трудовий договір від 01.03.2019 року; том 1 а. с. 45 - 48). На підставі наказу ДП «Мессер Україна» № 41-к від 06.08.2019 року [PERSON] переведений на посаду директора з логістики ДП «Мессер Україна» (том 1 а. с. 23). Відповідно до Додаткової угоди № 2 від 01.11.2019 року до трудового договору від 01.03.2019 року, визначена адреса робочого місця [PERSON] : [ADDRESS] . Згідно нотаріального передавального акту від 26.04.2019 року, смартфон Huawei Lite Black P 20 (інвентарний № 10206, вартість 4 237,50 грн.) був переданий правонаступнику ТОВ «Елме Мессер Україна» ДП «Мессер Україна» (том 1 а. с. 25 - 26). 01.12.2019 року [PERSON] отримав від ДП «Мессер Україна» основні засоби для виконання службових обов`язків, а саме: монітор 32 LCD VIEW SONIC VX3211-4K-MHD (інвентарний № 575, вартість 13 850,00 грн.), смартфон Samsung A7 2018 4/64 Gb SM-A750 Black (інвентарний № 598, вартість 6 665,83 грн.), ноутбук Lenovo Legion Y530-15 (15.6 LED) (інвентарний № 600, вартість 36 225,00 грн.), смартфон Huawei Lite Black P 20 (інвентарний № 10206, вартість 4 237,50 грн.), що підтверджується розпискою відповідача (том 1 а. с. 27). Відповідно до накладної вимоги на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів № МУ 00000146 від 23.12.2019 року [PERSON] під особистий підпис отримав від ДП «Мессер Україна» сумку для ноутбука (номенклатурний № 000574695, код 2009, вартість 582,50 грн.) для виконання службових обов`язків (том 1 а. с. 34). Відповідно до п. 4.1.12 трудового договору від 01.03.2019 року, працівник зобов`язаний нести матеріальну відповідальність у порядку передбаченому чинним законодавством України. На підставі наказу ДП «Мессер Україна» № 34-К від 25.08.2020 року [PERSON] звільнено з посади директора з логістики у зв`язку зі скороченням штату та чисельності на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (том 1 а. с. 24). [PERSON] ознайомлений з вказаним наказом від 25.08.2020 року № 34-К під розпис 25.08.2020 року. На підставі наказу ДП «Мессер Україна» № 69/1 від 17.08.2020 року 25.08.2020 року комісією у складі: голова комісії - Кузь А.Т. , члени комісії: фінансовий директор - Ігнатьєв А.Я. , помічник керівника підприємства - Фурман Г.С. , менеджер зі збуту - Черненко Я.Г. , була проведена вибіркова інвентаризація основних засобів та малоцінних необоротних матеріальних активів, які знаходяться у використанні директора з логістики [PERSON] . Відповідно до інвентаризаційного опису від 25.08.2020 року та протоколу інвентаризаційної комісії від 25.08.2020 року була виявлена нестача на суму на суму 61 550,83 грн., а саме: монітора 32 LCD VIEW SONIC VX3211-4K-MHD (інвентарний № 575, вартість 13 850,00 грн.), смартфона Samsung A7 2018 4/64 Gb SM-A750 Black (інвентарний № 598, вартість 6 665,83 грн.), ноутбука Lenovo Legion Y530-15 (15.6 LED) (інвентарний № 600, вартість 36 225,00 грн.), смартфона Huawei Lite Black P 20 (інвентарний № 10206, вартість 4 237,50 грн.) та сумки для ноутбука (номенклатурний № 000574695, код 2009, вартість 582,50 грн.) (том 1 а. с. 36 - 37; 40 - 41). [PERSON] відмовився ознайомлюватися з інвентаризаційним описом малоцінних необоротних матеріальних активів від 25.08.2020 року, інвентаризаційним описом необоротних активів від 25.08.2020 року, відмовився повернути речі та надати пояснення, про що 25.08.2020 року комісією складено акт (а. с. 42 - 44). За правилами ст. 2 КЗпП України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. За змістом ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівнику заробітну плату і забезпечувати умови праці, потрібні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором й угодою сторін. Дотримання працівником умов трудового договору та правил внутрішнього трудового розпорядку є дотриманням трудової дисципліни. Згідно ч. 1 ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. Відповідно до ч. 2 ст. 130 КЗпП України, умовами настання матеріальної відповідальності працівника є: 1) пряма дійсна шкода; 2) протиправна поведінка працівника; 3) вина в діях чи бездіяльності працівника; 4) прямий причинний зв`язок між протиправним і винним діянням працівника і шкодою, яка настала. Згідно ст. 131 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого їм майна. Працівники зобов`язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді. Відповідно до п. п. пунктами 1, 2, 5 ч. 1 ст. 134 КЗпП України, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами; шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування. Також п. 2 ч. 1 ст. 134 КЗпП України передбачена матеріальна відповідальність, яку працівники несуть у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, коли майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами. Термін «під звіт» означає, що працівники повинні повністю звітувати перед власником або уповноваженим ним органом за одержані цінності, тобто подати документи про здачу одержаних цінностей, використання їх на виробництві за розпорядженням певних службових осіб тощо. Працівник, який одержав матеріальні цінності і не звітував про них, у разі їх відсутності несе повну матеріальну відповідальність незалежно від виду майна і мети його використання. До разових документів відносяться доручення чи інший документ (наприклад, накладна, відомість, рахунок-фактура тощо). Працівник, якому видали під звіт матеріальні цінності, не повинен відноситись до категорії тих, з ким можуть укладатись договори про повну матеріальну відповідальність. Майно та інші цінності за разовими документами можуть отримувати працівники, для яких обслуговування матеріальних цінностей не є основною трудовою функцією. Але оскільки за передані йому матеріальні цінності на нього може бути покладена повна матеріальна відповідальність, власник або уповноважений ним орган може видати разове доручення працівнику лише за його згодою. Відмова працівника від одержання під звіт цінностей за разовим дорученням не є дисциплінарним проступком. Отже, обов`язковою умовою притягнення працівника до матеріальної відповідальності, зокрема, і повної матеріальної відповідальності, згідно ст. 134 КЗпП України, є встановлення вини особи, у взаємозв`язку із іншими умовами такої відповідальності, що передбачені ст. 130 КЗпП України. У пунктах 3 та 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.1992 року «Про судову практику у справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», судам роз`яснено, що виходячи з вимог ст. 15 ЦПК України суд у кожному випадку зобов`язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин, від яких згідно ст. ст. 130, 135-3, 137 КЗпП України залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з`ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати. Відсутність підстав чи однієї з умов матеріальної відповідальності звільняє працівника від обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Обов`язок доведення наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника лежить на роботодавцеві (ст. 138 КЗпП України). Так, [PERSON] міг відмовитись від отримання матеріальних цінностей, однак останній за своєю згодою на підставі розписки від 01.12.2019 року та накладної вимоги на відпуск від 23.12.2019 року отримав монітор 32 LCD VIEW SONIC, смартфон Samsung A7 2018 4/64 Gb SM-A750 Black, ноутбук Lenovo Legion Y530-15, смартфон Huawei Lite Black P 20 та сумку для ноутбука, тому суд вважає, що вказані товарно-матеріальні цінності перебували в підзвіті у відповідача. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, ДП «Мессер Україна» надало докази передачі [PERSON] у підзвітність матеріальних цінностей , а саме: монітору 32 LCD VIEW SONIC, смартфону Samsung A7 2018 4/64 Gb SM-A750 Black, ноутбуку Lenovo Legion Y530-15, смартфону Huawei Lite Black P 20 та сумки для ноутбука за разовими документами та доведено балансову вартість вказаних матеріальних цінностей, яка була зазначена в актах приймання-передачі. Відповідач не надав суду належних та достовірних доказів, у розумінні ст. ст. 77, 78, 80 ЦПК України, повернення матеріальних цінностей балансоутримувачу при звільненні. Посилання відповідача на те, що він при звільненні залишив монітор 32 LCD VIEW SONIC VX3211-4K-MHD в кабінеті є необґрунтованими, оскільки останнім не надано жодних доказів на підтвердження таких обставин. Крім того, судом враховано, що відповідач був зобов`язаний при звільненні передати за актами передачі матеріальні цінності, які були йому передані у підзвітність. Ураховуючи викладене, оскільки відповідачем отримано від позивача матеріальні цінності на підставі розписки від 01.12.2019 року та накладної вимоги на відпуск від 23.12.2019 року, а саме: монітор 32 LCD VIEW SONIC VX3211-4K-MHD (інвентарний № 575, вартість 13 850,00 грн.), смартфон Samsung A7 2018 4/64 Gb SM-A750 Black (інвентарний № 598, вартість 6 665,83 грн.), ноутбук Lenovo Legion Y530-15 (15.6 LED) (інвентарний № 600, вартість 36 225,00 грн.), смартфон Huawei Lite Black P 20 (інвентарний № 10206, вартість 4 237,50 грн.), сумку для ноутбука (номенклатурний № 000574695, код 2009, вартість 582,50 грн.) та їх не повернуто позивачу, то з відповідача підлягає стягненню матеріальна шкода у розмірі 61 550,83 грн. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ДП «Мессер Україна» до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов`язків є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем понесені в якості судових витрат лише витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 14898 від 28.09.2020 року. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2 102,00 грн. у відшкодування судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: approved