Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між ним та відповідачкою зареєстрований 12 грудня 2020 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ґура-Кальварія воєводство Мазовецьке Республіка Польща, актовий запис про шлюб з позначенням 1418013/00/АМ/2020/356390. У шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , який є неповнолітнім. Зазначає, що спільне життя з відповідачкою не склалося. Через різні погляди на життя у них часто виникали непорозуміння та суперечки, між ними зникло почуття любові. Фактично тривалий час кожен з них живе окремим життя та власними інтересами, шлюб існує формально, подружніх відносин не підтримують. Зазначає, що примирення з відповідачкою неможливе, подальше збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Вважає, що шлюб носить формальний характер, що дає підстави для його розірвання. Також просив неповнолітнього сирна [PERSON] залишити проживати з відповідачкою. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися. У поданій заяві представник позивача - адвокат Сікора В.Є. просила проводити розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали, вказала, що примирення між сторонами неможливе. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, у поданій заяві просила розглядати справу у її відсутності. Вимоги позову визнала, вказала про неможливість примирення, сина [PERSON] просила залишити проживати з нею. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12 грудня 2020 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ґура-Кальварія воєводство Мазовецьке Республіка Польща, актовий запис про шлюб з позначенням 1418013/00/АМ/2020/356390. У шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , який є неповнолітнім. Відповідно до ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Питання, що виникають у сфері приватно правових відносин з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави), у тому числі й питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, вирішуються згідно із Законом України «Про міжнародне приватне право». Відповідно до ст. 58 Закону України «Про міжнародне приватне право» шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умовами додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Згідно з ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Частиною 1 статті 26 Договору про правову допомогу та правові відносиниу цивільних і кримінальних справах (ратифікований Постановою ВР №3941-XII від 04.02.1994 року та набув чинності 14.08.1994 року), який укладено між Україною та Республікою Польща, визначено, що розірвання шлюбу проводиться згідно з законодавством тієї Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя в момент порушення справи. З урахуванням того, що сторони є громадянами України, їх спільним особистим законом є право України, при розірванні шлюбу між сторонами суд застосовує відповідні норми Сімейного кодексу України щодо припинення шлюбу. Відповідно до ст. ст. 104, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з положень ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідачка погодилася на розірвання шлюбу, а підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачкою позову немає, то суд вважає, що позов може бути задоволено. Судом встановлено, що стосунки, які існують між подружжям, виключають можливість збереження сім`ї, а тому шлюб слід розірвати. За загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. З огляду на те, що позивач просить залишити неповнолітнього сина після розірвання шлюбу проживати з матір`ю, а відповідачка просила залишити сина проживати з нею, тобто між сторонами відсутній спір щодо того, з ким із батьків буде проживати дитина, суд вважає, що неповнолітнього сина після розірвання шлюбу слід залишити проживати з матір`ю. На підставі наведеного, ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved