Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулась із\~позовною заявою\~до Городоцької міської ради Львівської області, у якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , та на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Мильчицької сільської ради в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Позов мотивує тим, що після звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок. Зазначає, що спір щодо зазначеного спадкового майна відсутній, жодних спадкоємців, які претендують на будинок та земельну ділянку, крім неї, немає, в інший спосіб реалізувати своє право на спадкове майно не може, з огляду на що, просить позов задовольнити. Позивачка в підготовче засідання не з`явилась, 03.11.2022 подала до суду письмову заяву, в якій позов підтримала, просила про його задоволення та про розгляд справи у її відсутності (а.с. 23). Представник Городоцької міської ради Львівської області в підготовче засідання не з`явився, подав до суду пояснення, в якому позов визнав, просив справу розглядати без участі представника міської ради (а.с. 24-25). Згідно ч. 3 ст.\~200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, оглянувши заяви сторін, дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно норм гл. 84 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За положеннями ст. ст. 1216, 1218\~ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30\~травня 2008\~року №\~7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Відповідно до ст. 49\~Закону України\~«Про нотаріат» на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. За положеннями ст.\~1233\~ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до положень ст. 1235 ЦК України\~заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Із копій свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , свідоцтва про народження серії [NUMBER] , витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 16.01.2019 та від 29.09.2022 вбачається, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] (а.с. 6, 7, 8, 9). Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається, в тому числі, із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1.1347 га на території Мильчицької сільської ради, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ № 058787 від 10.01.2003 року (а.с. 14). Із копії заповіту, посвідченого секретарем Мильчицької сільської ради Городоцького району Львівської області Венгрин М.Я., зареєстрованого в реєстрі за № 45 від 11.12.2013, вбачається, що [PERSON] заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, і взагалі все те, що б належало їй на день смерті і на яке за законом мала б мати право, в тому числі, житловий будинок [ADDRESS] , споруди біля нього, земельні ділянки заповіла своїй дочці [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). [PERSON] у встановленому законодавством порядку право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] не зареєструвала, що підтверджується долученою довідкою, виданою Самбірським МБТІ № 1493 від 19.06.2019 (а.с. 10). Із позовної заяви, копії постанови завідувача Городоцької ДНК Шаравара В.В. № 494/02-31 від 08.09.2022, копії Спадкової справи № 322/2018, вбачається, що позивачка [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами по [ADDRESS] їй було відмовлено у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на вищевказане майно (а.с. 13). Із копії технічного паспорту, видно, що вищезазначений житловий будинок 1960 року побудови, відповідає будівельним нормам, згідно довідки Городоцької міської ради Львівської області № 221 від 14.09.2022, [PERSON] була зареєстрованою та постійно проживала до дня смерті [INFO] у вказаному будинку (а.с. 9а, 15-16.). Крім того, їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ № 058787 від 10.01.2003 року належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1.1347 га на території Мильчицької сільської ради (а.с. 14) Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. З огляду на вищенаведене, оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а також враховуючи фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин і досліджені судом під час розгляду справи докази, суд приходить до висновку, що обставин, які б вказували, що [PERSON] при житті набула або володіла житловим будинком з господарськими та надвірними спорудами по [ADDRESS] , та земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1.1347 га на території Мильчицької сільської ради неправомірно, в суді не встановлено, спадкодавиця все належне їй майно заповіла позивачці по справі, яка фактично спадщину прийняла, звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно, немає, заповіт, складений померлою на її ім`я не скасовувався, а тому, є підстави до визнання за позивачкою права власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами та земельною ділянкою в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України\~та ч. 3\~ст.\~7\~Закону України\~«Про судовий\~збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», є підстави для повернення позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 1796 грн. 72 коп.

Outcome: approved