Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування в особі Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що перебувала у шлюбі з відповідачем, під час якого народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу відповідач усунувся від піклування, утримання дитини та виконання своїх батьківських обов`язків по її вихованню, підготовкою до самостійного життя, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує харчуванням, лікуванням, не спілкується з дитиною, не забезпечує їй доступу до моральних та культурних цінностей. Просила суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно його малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] підтримала заявлений позов, підтвердила доводи, викладені в ньому. Відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги. Третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації просила розглянути справу без участі їх представника, повідомили про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Інші учасники справи до суду не з`явились. Неповнолітня [PERSON] суду пояснила, що вона живе з матір`ю, батьком [PERSON] та сестрами. Вона не пам`ятає, коли останній раз бачила свого біологічного батька. Вони ніяких стосунків не підтримують, він не хоче спілкуватись з нею. Вважала, що слід позбавити батька [PERSON] батьківських прав відносно неї. 18.07.2022 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, витребувано докази, залучено до участі в справі третю особу. 14.11.2022 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження. 11.11.2022 до суду надійшов висновок Органу опіки та піклування в особі Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. 21.02.2023 до суду надійшла заява відповідача [PERSON] про визнання позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі в період з 10.09.2010 по 22.03.2016, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 10.09.2010 та копією рішення від 11.03.2016 по справі №755/621/16-ц. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.02.2010. 26.11.2016 позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 26.11.2016 Неповнолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] . Відповідно до характеристики [PERSON] , [INFO] , навчається у Середній загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №158 м. Києва, вихованням дівчини займається мати та вітчим [PERSON] . [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , стягнутих з нього згідно з рішенням суду від 12.10.2016 по справі №755/9178/16-ц, яка відповідно до розрахунку державного виконавця станом на 01.06.2022 становить 8149 грн. 31.10.2022 Орган опіки та піклування в особі Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації склав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N789-XII від 27.02.1991, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Статтею 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» наголошується, що взаємне задоволення від спільного перебування батьків і дітей є фундаментальним елементом сімейного життя, а тому втручання до нього має відбуватися у вузьких рамках, визначених статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Європейський суд з прав людини також підкреслив, що, незважаючи на певний вільний розсуд держави в справі відібрання дітей під державну опіку, відбирання дітей від батьків означає відрізання дітей від свого коріння, що може бути виправданим лише у виняткових випадках. Аналізуючи обставини, встановлені під час розгляду справи, суд встановив, що відповідач ухилився від виконання своїх обов`язків щодо виховання своєї дочки. Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітньої доньки відповідають інтересам дитини та знаходяться в тих вузьких межах, які залишаються з огляду на гарантії, передбачені ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Суд вважає, що у вказаному випадку інтереси неповнолітньої дитини превалюють над потребами збереження сімейних зв`язків, оскільки відповідач ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дочки, зокрема, взагалі не піклується про її розвиток дитини, не створює належних умов для її життя та здоров`я, не спілкується з дитиною, не цікавиться її навчанням, не займається її вихованням, підготовкою до самостійного життя, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує харчуванням, лікуванням, не забезпечує їй доступу до моральних та культурних цінностей. З урахуванням приписів ч. 6 ст. 19 СК України суд погоджується і приймає висновок Органу опіки та піклування в особі Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , оскільки цей висновок був зроблений в найкращих інтересах дитини з урахуванням умов її проживання та виховання, ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків. Також суд при вирішенні цього спору враховує думку неповнолітньої [PERSON] , яка вважала за доцільне позбавити її батька батьківських прав відносно неї, з огляду на те, що вона досягла того віку і стану розвитку, коли може самостійно висловити свою думку з приводу зазначеного питання, яке стосується її особисто. При цьому суд враховує і визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з вимогами ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 992,40 грн., оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі.

Outcome: approved