Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

У жовтні 2022 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернувся [PERSON] з вказаним позовом в якому, з урахуванням поданих уточнень до позовної заяви, зазначив, що 16 червня 2020 року він надав у позику [PERSON] 40\~000,00 гривень, які остання зобов`язалася повернути до 16 вересня 2020 року. Крім того, 25 липня 2020 року він надав [PERSON] у позику 30\~000,00 гривень, які остання зобов`язалася повернути до 25.09.2020 року. Факт передачі відповідачці у позику вказаних сум грошових коштів підтверджується власноручно складеними борговими розписками [PERSON] . Взяті на себе зобов`язання за вказаними договорами позики [PERSON] не виконала, борг у встановлені строки не повернула. Оскільки умовами договорів позики відсотки за користування грошовими коштами не були встановлені, відповідно до положень ст.1048 ЦК України відповідач повинна повернути борг та сплатити відсотки за користування цими коштами у розмірі облікової ставки Національного банку України. Розмір таких відсотків за договором позики від 16.06.2020 року за період з 17.06.2020 по 19.10.2022 рік становить 9\~778,08 гривень; а за договором позики від 25.07.2020 року за період з 26.07.2020 по 19.10.2022 рік 7141,22 гривень. Крім того, у зв`язку із простроченням відповідачкою виконання грошового зобов`язання, остання повинна сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, розмір яких становить: за договором за договором позики від 16.06.2020 року 12533,33 гривень розмір інфляційних втрат за період з вересня 2020 року по вересень 2022 рік та 2511,78 гривень 3% річних за період з 17.09.2020 року по 19.10.2022 рік; а за договором позики від 25.07.2020 року 9355,00 гривень розмір інфляційних втрат за період з вересня 2020 по вересень 2022 рік та 1859,18 гривень 3% річних за період з 26.09.2020 року по 19.10.2022 рік. За таких обставин, просив стягнути з відповідача на його користь 113\~178,59 гривень загальну суму заборгованості за договорами позики від 16.06.2020 та від 25.07.2020 року, нарахованих відсотків за користування грошовими коштами, суми інфляції та 3% річних за час прострочення повернення боргу. В судове засідання позивач не з`явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Просив справу розглядати за його відсутності на підставі поданих доказів, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, про що зазначив у самій позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Відзив на позов не подала. За таких обставин, зважаючи на повторну неявку відповідача в судове засідання без поважних причин та неподання останнім відзиву на позов, вважаю за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних матеріалів та постановити заочне рішення. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 16.06.2020 року [PERSON] видала [PERSON] боргову розписку, згідно якої вона підтвердила факт отримання від [PERSON] у позику 40\~000,00 гривень та зобов`язалася повернути вказану суму до 16.09.2020 року. У вказаній розписці сторонами не було визначено розмір відсотків за користування позикою. Станом на даний час у позивача наявний оригінал вказаної боргової розписки. 25.07.2020 року [PERSON] видала [PERSON] боргову розписку, згідно якої вона підтвердила факт отримання від [PERSON] у позику 36\~000,00 гривень та зобов`язалася повернути вказану суму до 25.09.2020 року. У вказаній розписці сторонами не було визначено розмір відсотків за користування позикою. Станом на даний час у позивача наявний оригінал вказаної боргової розписки. Застосовані норми права та позиція суду. Щодо факту укладення договору позики та стягнення суми боргу. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до приписів ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З огляду на викладене, суд виходить з того, що між сторонами була дотримана форма договору позики та представленими борговими розписками від 16.06.2020 року і від 25.07.2020 року, які видані [PERSON] , посвідчено факт отримання відповідачкою від позивача 16.06.2020 року та 25.07.2020 року у борг 40\~000,00 гривень на строк до 16.09.2020 року та 30\~000,00 гривень на строк до 25.09.2020 року відповідно. За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно положень ст.545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Як встановлено в судовому засіданні у позивача [PERSON] на теперішній час знаходиться оригінал виданої [PERSON] боргових розписок від 16.06.2020 року ат від 25.07.2020 року, що свідчить про те, що остання не виконала свої зобов`язання та не повернула позичальнику свій борг. Доказів, які б підтверджували факт повернення боргу [PERSON] відповідачкою суду не представлено. За таких обставин, вимоги позивача з приводу стягнення з відповідача сум позики у розмірі 40\~000,00 гривень та 30000,00 гривень є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача відсотків за користування позикою суд зазначає наступне. Відповідно до приписів частини 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як вбачається із змісту позовних вимог позивач просить стягнути відсотки за користування наданими ним у борг грошовими коштами за весь час користування відповідачкою такими коштами, за період з 17.06.2020 по 19.10.2022 рік за борговою розпискою від 16.06.2020 року та за період з 26.07.2020 по 19.10.2022 рік за борговою розпискою від 25.07.2020 року. При цьому суд звертає свою увагу на те, що правовідносини стосовно здійснення позикодавцем права на визначену договором плату за користування позикою за час, на який він її надав, та правовідносини щодо здійснення позикодавцем права на проценти внаслідок невиконання позичальником обов`язку повернути кошти до визначеного терміну є різними за змістом. Термін «користування чужими грошовими коштами» (стаття 536 ЦК) використовується у двох ситуаціях: 1) одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу; 2) прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Законодавство встановило наслідки як надання можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (стаття 1048 ЦК), так і наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх (стаття 625 ЦК). Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина друга статті 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно змісту виданих [PERSON] боргових розписок від 16.06.2020 року та від 25.07.2020 року сторонами розмір відсотків за користування позикою не був визначений. Оскільки сума позики за вказаними борговими розписками перевищує 50-кртаний розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян (850 гривень) та сторонами не був погоджений розмір відсотків за користування сумами позики, позивач має право на отримання процентів від суми позики на рівні облікової ставки Національного банку України. Оскільки позика згідно боргової розписки від 16.06.2020 року надавалася на період до 16.09.2020 року, відповідно позивач має право на отримання таких відсотків, за весь період правомірного користування відповідачем такими коштами, тобто за період з 17.06.2020 року по 16.09.2020 рік. Згідно даних Національного банку України облікова ставка за період з 12.06.2020 по 11.12.2020 року становила 6% Отже сума відсотків за користування позикою від 16.06.2020 року, яку повинна сплатити відповідач позивачу буде становити: 604,93\~гривень із розрахунку: 40\~000,00 гривень * 6% * 92 дня/ 100% *365 днів. Оскільки позика згідно боргової розписки від 25.07.2020 року надавалася на період до 25.09.2020 року, відповідно позивач має право на отримання таких відсотків, за весь період правомірного користування відповідачем такими коштами, тобто за період з 26.07.2020 року по 25.09.2020 рік. Отже сума відсотків за користування позикою від 25.07.2020 року, яку повинна сплатити відповідач позивачу буде становити: 305,75\~гривень із розрахунку: 30\~000,00 гривень * 6% * 62 дня/ 100% *365 днів. Щодо вимог про сплату суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові . При цьому в статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Норми цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Зазначений висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). З 17.03.2022 набрав чинності пункт 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, яким передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Вимоги позивача про застосування ст. 625 ЦК України заявлені за борговими розписками за період з вересня 2020 року по жовтень 2022 рік, тобто за період, в тому числі який стосується періоду дії в країні воєнного стану. Отже в силу приписів п.18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних та суми боргу із урахуванням індексу інфляції підлягають до задоволення лише за період до 24.02.2022 року часу впровадження у країні воєнного стану. Сума 3% річних за час прострочення виконання грошового зобов`язання згідно боргової розписки від 16.06.2020 року за період з 17.09.2020 року по 23.02.2022 рік розраховується за формулою: (сума боргу * 3% річних * кількість днів прострочення / 100% * 365 днів) і становить: 40000,00 грн. *3% * 525 днів/ 100 *365 = 1726,02 гривень. Сума 3% річних за час прострочення виконання грошового зобов`язання згідно боргової розписки від 25.07.2020 року за період з 26.09.2020 року по 23.02.2022 рік розраховується за формулою: (сума боргу * 3% річних * кількість днів прострочення / 100% * 365 днів) і становить: 30000,00 грн. *3% * 516 днів/ 100 *365 = 1272,32 гривень. Сума інфляції за час прострочення виконання грошового зобов`язання згідно боргової розписки від 16.06.2020 року за період з жовтня 2020 року (початок обчислення інфляційних втрат, оскільки за неповний місяць вересня 2020 року інфляція не нараховується) по лютий 2022 року (в межах заявлених позовних вимог) розраховується за формулою: (сума боргу * на сукупний індекс інфляції за весь період прострочення) сума боргу і становить: (40000,00 гривень * (1,01 * 1,013 * 1,009 * 1,013 * 1,01 * 1,017 * 1,007 * 1,013 * 1,002 * 1,001 * 0,998 * 1,012 * 1,009 * 1,008 * 1,006 * 1,013 * 1,016) 40000,00 гривень = 6756,10 гривень. Сума інфляції за час прострочення виконання грошового зобов`язання згідно боргової розписки від 25.07.2020 року за період з жовтня 2020 року (початок обчислення інфляційних втрат, оскільки за неповний місяць вересня 2020 року інфляція не нараховується) по лютий 2022 року (в межах заявлених позовних вимог) розраховується за формулою: (сума боргу * на сукупний індекс інфляції за весь період прострочення) сума боргу і становить: (30000,00 гривень * (1,01 * 1,013 * 1,009 * 1,013 * 1,01 * 1,017 * 1,007 * 1,013 * 1,002 * 1,001 * 0,998 * 1,012 * 1,009 * 1,008 * 1,006 * 1,013 * 1,016) 30000,00 гривень = 5067,08 гривень. На підставі викладеного суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість: за договором позики від 16.06.2020 року у загальній сумі 49087,05 гривень, яка складається з: 40\~000,00 гривень сума позики, 604,93 гривень відсотки за користування сумою позики, 1726,02 гривень 3% річних від простроченої суми за період з 17.09.2020 року по 23.02.2022 рік та 6756,10 гривень розмір інфляційних нарахувань за період з жовтня 2020 року по лютий 2022 рік; а за договором позики від 25.07.2020 року - 36645,15 гривень,\~яка складається\~з:\~30\~000,00\~гривень \~сума позики,\~305,75 гривень відсотки за користування сумою позики, 1272,32 гривень 3% річних від простроченої суми за період з 26.09.2020 року по 23.02.2022 рік та 5067,08 гривень розмір інфляційних нарахувань за період з жовтня 2020 року по лютий 2022 рік В решті у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору за подання позову пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у сумі 857,31 гривень (85732,20 грн * 1131,78 грн. /113178,59 грн). На підставі викладеного,

Outcome: partial