Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-09 00:00:00

У червні 2022 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 23 вересня 2006 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Щорського районного управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 103 від 23.09.2006. Від шлюбу подружжя має дитину [PERSON] , який народився [INFO] , актовий запис № 1421 від 04 грудня 2007 року, зареєстрований Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Однак в подальшому життя позивача і відповідача не склалось, почався розлад у стосунках, взаємне непорозуміння. Протягом останнього року почались постійні сварки, прояви агресії з боку чоловіка, негативне ставлення до дружини, що призвело до припинення шлюбних відносин, а саме із зими 2021 року. На даний час збереження шлюбу суперечить інтересам кожного із них. Примирення із відповідачем неможливе. Посилаючись на такі обставини, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] . Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2022 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків. 20 жовтня 2022 року недоліки були усунуті позивачем. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2022 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином. Подала заяву, в якій прохає суд слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Враховуючи неявку відповідача, неподання ним відзиву, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність та ухвалити заочне рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Так, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що сторони 23 вересня 2006 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Щорського районного управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 103, що підтверджено відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] , актовий запис № 1421 від 04 грудня 2007 року, зареєстрований Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, що видно зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Як зазначено позивачем, шлюбні стосунки між нею та відповідачем, ведення ними спільного господарства та проживання, припинені. Причиною цього є різні погляди на життя та відсутність нормальних взаємовідносин, втрата почуття любові, внаслідок чого, позивач вважає, що спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу є неможливими та буде суперечити її інтересам. Отже, судом встановлено, що сім`я фактично розпалась, шлюбні відносини припинені, збереження шлюбу та примирення між сторонами є неможливим. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Таким чином, приймаючи до уваги договірну природу шлюбу та принцип добровільності, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами, а тому позов [PERSON] до [PERSON] , про розірвання шлюбу, підлягає задоволенню. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, відповідач повинен відшкодувати позивачу понесений нею судовий збір у розмірі 992, 40 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved