Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 29 липня 2022 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява, датована 28.06.2022, Акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк" до [PERSON] , у якій позивач прохає стягнути з [PERSON] (дата народження [INFO] ) на користь АТ КБ "ПриватБанк": - заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 04.03.2020 у розмірі 30257,80 грн станом на 26.06.2022; - судові витрати у розмірі 2481,00 грн судового збору. Позов обґрунтований тим, що [PERSON] звернулася до АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 04.03.2020, підтвердивши при підписанні анкети-заяви свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Тарифами", які викладені на банківському сайті www .privatbank.ua, складає між ними договір про надання банківських посліг, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачці можливість розпоряджатися крединими коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідачка станом на 26.06.2022 має заборгованість у розмірі 30257,80 грн, яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредита - 25242,94 грн, заборгованості за простроченими відсотками - 5014,86 грн. Ухвалою від 12 серпня 2022 року позов прийнятий до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено у справі судове засідання на 21 вересня 2022 року. Ухвалою від 21 вересня 2022 року здійснено перехід зі спрощеного до загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження у справі, замінено призначене судове засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням, відкладено підготовче засідання на 20 жовтня 2022 року. 26 вересня 2022 року до суду надійшов відзив представника відповідача [PERSON] - адвоката Калініченко О.В. на позов, у якому ставиться питання про відмову в задоволенні позовних вимог. На обґрунтування своєї позиції представник відповідача вказувала, що позовна заява не містить підтвердження, що саме ці Витяг з Тарифів та Витягу з Умов розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанк, що розміщенні на сайті банку та містяться в додатках до позовної заяви, не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви. Крім того, представник відповідача у відзиві зазначила, що 24 грудня 2021 року на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва № 755/19509/21 від 24.12.2021 до ЄРДР за № 12021105040004556 внесено відомості за заявою [PERSON] від 09.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, досудове розслідування у якому здійснюється Дніпровським УП ГУНП у м. Києві, про що відповідачеві достеменно відомо. Відповідачка звернулася до АТ КБ "ПриватБанк" того ж дня, як їй стало відомо про зняття великої грошової суми з її картки, та вчинили усі залежні від неї дії. Водночас посилається на те, що у період з 04.03.2020 по 09.10.2021 залишок на карті після кожної операції не був від`ємними, а після 09.10.2021 відповідачка не здійснила жодного платежу на погашення кредитного боргу та припинила користування карткою через невизнання вказаної заборгованості. Підготовче засідання 20 жовтня 2022 року не відбулося у зв`язку зі знеструмленням приміщення суду. Ухвалою від 10 листопада 2022 року закрито підготовче провадження у справі, призначено судове засідання на 01 грудня 2022 року, задоволено клопотання представника відповідача про витребування оригіналу договору про надання банківських послуг без номеру від 04.03.2020 року, укладеного між АТ КБ "ПриватБанк" і [PERSON] , додатків до нього та інших документів, які подавалися [PERSON] при оформленні цього договору та на його виконання. 21 листопада 2022 року до суду надійшла заява АТ КБ "ПриватБанк" щодо витребуваних доказів, відповідно до якої кредитна справа по договору № б/н від 04.03.2020 підписана відповідачкою в електронному вигляді за допомогою стилуса і на паперовому носії не оформлялася, надати суду оригінал довідки № 241170 про включення до ЄДРПОУ, банківської ліцензії № 22 від 05.10.2011, свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, статуту (нова редакція) та умов та правил надання банківських послуг, тарифів, правил користування платіжною карткою не виявляється можливим, оскільки в банку діє електронний документообіг та запитувані документи знаходяться в електронному архіві, а повний текст Умов займає близько 1500 сторінок, друкувати які немає технічної можливості. Ухвалою від 01 грудня 2022 року судове засідання відкладено на 10 січня 2023 року у зв`язку зі знеструмленням місця перебування представника відповідача, яка брала участь у режимі відеоконференції. Ухвалою від 10 січня 2023 року судове засідання відкладено на 31 січня 2023 року у зв`язку з неприбуттям учасників справи. Ухвалою від 31 січня 2023 року судове засідання відкладено на 21 лютого 2023 року у зв`язку зі знеструмленням місця перебування представника відповідача, яка брала участь у режимі відеоконференції. У судовому засіданні 21 лютого 2023 року представник відповідача поданий відзив на позов підтримала, прохала у задоволенні позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк" відмовити. Представник позивача в судове засідання не з`явився, відповідь на відзив не подавав, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. До позовної заяви долучено клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з огляду на таке. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно положень ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Із наданих доказів вбачається та не заперечувалося відповідачем, що 04.03.2020 року між АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено договір № б/н, відповідно до умов якого відповідачка отримала від позивача кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписана відповідачем заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між нею та банком договір і згода на це засвідчена підписом в анкеті-заяві про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в АТ КБ "ПриватБанк" (а.с. 20-33). Відповідно до п.2.1.1.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг сторони узгодили, що кредит надається на здійсненя будь-яких споживчих трат Клієнта. Трати - це будь-які списання з кредитної картки клієнта, здійснені за рахунок наданого Банком кредиту шляхом: - переказу коштів з рахунка Клієнта з метою оплати вартості товарів і послуг ( в тому числі сплати відсотків за користування кредитними коштами); - перерахування коштів зі свого рахунка на рахунки інших осіб; - отримання коштів у готівковій формі в касах банків, через банкомати; - здійснення інших операцій, передбачених договором обслуговування між Банком та Клієнтом. Відповідно до п.2.1.1.2.5. Умов та Правил надання банківських послуг загальний розмір кредиту - сума коштів, які надані та/або можуть бути надані Клієнту на умовах цього Договору. Сторони узгодили, що загальний розмір кредиту за цим Договором становить розмір кредитного ліміту, встановлений Банком Клієнту, та який за розміром не перевищує: 50 000 грн. для карт Універсальна. При цьому Сторони узгодили, що протягом строку кредиту розмір кредитного ліміту може бути змінений Банком в односторонньому порядку як в сторону збільшення, так і в сторону зменшення, на підставі аналізу кредитоспроможності Клієнта в рамках розміру, зазначеного у абз.1 цього пункту, та не потребує додаткового погодження із Клієнтом. Звертаючись до суду із цим позовом, позивач вказує про те, що [PERSON] отримала кредитні кошти, але у встановлені договором строки зобов`язання за кредитним договором не виконала, у зв`язку з чим станом на 26.06.2022, згідно наданого банком розрахунку утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 30257 грн 80 коп (а.с. 6-10). Відповідно до інформації, наданої АТ КБ "ПриватБанк" відповідачці було оформлено кредитну картку № [NUMBER] , терміном дії до 07/23, дата відкриття 04.03.2020 (а.с. 19). Відповідно до довідки АТ КБ "ПриватБанк" про зміну умов кредитування та обслуговування картки, оформленої на [PERSON] , стартом карткового рахунку є 04.03.2020, встановлено кредитний ліміт 2800,00 грн., 24.07.2020 збільшено кредитний ліміт 8000,00 грн., 29.12.2020 збільшено кредитний ліміт 13000,00 грн., 29.04.2021 збільшено кредитний ліміт 22000,00 грн., 24.09.2021 збільшено кредитний ліміт 26000,00 грн., 08.02.2022 зменшено кредитний ліміт 0,00 грн. (а.с.18). Судом встановлено, що станом до 09.10.2021 року [PERSON] не мала заборгованості перед АТ КБ "ПриватБанк" за наданим кредитом по рахунку № [NUMBER] , натомість на рахунку малися особисті кошти в сумі 2219,06 грн, що підтверджується даними руху коштів по рахунку (а.с.11-17). Відповідно до виписки про рух коштів 09.10.2021 з рахунку [PERSON] № [NUMBER] відбувся переказ в сумі 27462,00 грн з відміткою про деталі операції "Розваги: onlinegamer, DNIPRO" (а.с. 11), внаслідок чого на рахунку утворилася заборгованість в сумі 25242,94 грн. У подальшому 01.12.2021, 01.01.2022, 01.02.2022, 01.03.2022, 01.05.2022, 01.06.2022 здійснювалися лише операції списання відсотків за використання кредитного ліміту, внаслідок чого заборгованість на рахунку станом на 01.06.2022 становила 30257,80 грн (а.с. 11). Інші операції з рахунком не здійснювалися 09.10.2021 року [PERSON] звернулась до Дніпровського відділення поліції УП ГУНП в м. Києві із заявою про вчинення злочину, відомості про який внесені до ЄРДР на підставі ухвали слідчого судді від 24.12.2021 (а.с. 77). Водночас о 18:47 09.10.2021 [PERSON] через особистий електронний кабінет АТ КБ "ПриватБанк" звернулася із заявкою про повернення коштів, на що 11.10.2021 надано відповідь про те, що операцію здійснено в мережі іншого банку, суму списано з картки, за заявкою провести претензійну роботу неможливо (а.с. 78). При вирішенні спору, що виник між сторонами суд застосовує наступні норми права. Відповідно до положень статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Конституційний Суд України у Рішенні від 10 листопада 2011р. у справі №15-рп/2011 роз`яснив, що положення пунктів 22, 23 ст.1, ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Згідно з пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Відповідно до пунктів 7, 8 розділу VI Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання, затвердженого постановою правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок. При вирішенні спору необхідно приймати до уваги правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі №6-71цс15, яка ґрунтується на тому, що не встановивши обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, суд дійшов помилкового висновку про вину особи - споживача як підставу цивільно-правової відповідальності. Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2018 року у справі №127/23496/15-ц (касаційне провадження №61-3239св18) вказану правову позицію підтримав, зазначив, що встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. Аналогічний правовий висновок наведений і у Постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 у справі №691/699/16-ц. На підставі досліджених доказів судом встановлено, що відповідач [PERSON] не мала боргу перед позивачем за кредитним договором №б/н від 04.03.2020 станом на 09.10.2021; невідомою особою було здійснено грошовий переказ, а після того як [PERSON] дізналася про несанкціоновані нею фінансові операції по її рахунку, що мали місце 09.10.2021, вона невідкладно повідомила позивача про необхідність проведення перевірки у зв`язку з шахрайськими діями, звернулася із заявою до поліції та наразі наявне кримінальне провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами. Відповідно до ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів» - захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Оскільки позивачем не надано суду доказів на підтвердження вчинення [PERSON] дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню Приват24 або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, розголошення секретної інформації третім особам, суд доходить висновку відсутність правових підстав для стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором б/н від 04.03.2020 року у сумі 30257,80 грн, що виникли після 09.10.2021. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови в задоволенні позовних вимог судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed