Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя, в обґрунтування зазначивши наступне. Вона та відповідач по справі [PERSON] перебували у шлюбі з 30.04.1988 року по 24.03.2022 року. У період перебування у шлюбі подружжям було придбано наступне майно: двокімнатна квартира, на підставі договору купівлі-продажу від 14.01.2003 року, за адресою: [ADDRESS] , та автомобіль «KIA CERATO» VIN: [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , легковий седан, колір сірий, 2008 року випуску, об`єм двигуна 1591, бензин. Власником вказаного автомобіля відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] є вона, однак фактично користується ним відповідач. Після розлучення сторони не можуть дійти згоди щодо розподілу спільно нажитого сумісного майна, оскільки відповідач відмовляється добровільно визнати належну їй частку у спільному майні. Також вважає, оскільки транспортний засіб, що придбаний ними під час спільного проживання, фактично перебуває у користуванні відповідача, є неподільною річчю, тому вона має намір отримати компенсацію за свою частку вказаного автомобіля. Просить суд визнати за нею, [PERSON] , рнокпп [NUMBER] , право власності на 1/2 частину двокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Припинити право спільної сумісної власності [PERSON] , рнокпп [NUMBER] , та [PERSON] , рнокпп [NUMBER] , на автомобіль «KIA CERATO» VIN: [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , легковий седан, колір сірий, 2008 року випуску, об`єм двигуна 1591, бензин, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , та виділити вказаний автомобіль [PERSON] . Стягнути з [PERSON] на її користь грошову компенсацію за 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на автомобіль «KIA CERATO» VIN: [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , легковий седан, колір сірий, 2008 року випуску, об`єм двигуна 1591, бензин, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , у розмірі 91 400 (дев`яносто одну тисячу чотириста) гривень 00 копійок, сплачений судовий збір у сумі 992,40 грн. на рахунок № [NUMBER] , IBAN [NUMBER] АТ КБ «Приватбанк», м. Київ, Україна. В подальшому на адресу суду надійшла заява позивача [PERSON] про уточнення та збільшення позовних вимог, а саме просить суд визнати за нею, [PERSON] , рнокпп [NUMBER] , право власності на 1/2 частину трикімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Припинити право спільної сумісної власності [PERSON] , рнокпп [NUMBER] , та [PERSON] , рнокпп [NUMBER] , на автомобіль «KIA CERATO» VIN: [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , легковий седан, колір сірий, 2008 року випуску, об`єм двигуна 1591, бензин, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , та виділити вказаний автомобіль [PERSON] . Стягнути з [PERSON] на її користь грошову компенсацію за 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на автомобіль «KIA CERATO» VIN: [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , легковий седан, колір сірий, 2008 року випуску, об`єм двигуна 1591, бензин, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , у розмірі 91 400 (дев`яносто одну тисячу чотириста) гривень 00 копійок, сплачений судовий збір у розмірі 6381,46 грн., понесені витрати на проведення оцінки квартири в розмірі 2500,00 грн., а всього 100 281,46 грн. на рахунок № [NUMBER] , IBAN [NUMBER] АТ КБ «Приватбанк», м. Київ, Україна. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, на адресу суду подала письмову заяву, у якій просить суд справу слухати у її відсутність, також просить суд уточнити позовні вимоги щодо спільного транспортного засобу, та викласти другий пункт її позовних вимог у такий редакції: виділити у власність [PERSON] , рнокпп [NUMBER] , та визнати за ним право власності на автомобіль «KIA CERATO» VIN: [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , легковий седан, колір сірий, 2008 року випуску, об`єм двигуна 1591, бензин, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , з присудженням на користь [PERSON] , рнокпп [NUMBER] , грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на вказане майно. У зв`язку із зазначеним, просить суд позовні вимоги задовольнити, з урахуванням поданих уточнень. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений у визначеному порядку, про причини неявки суд не повідомляв, відзиву або будь-яких заяв щодо розгляду справи у його відсутність, на адресу суду не надходило. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Суд, врахувавши позицію позивача та дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 статті 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частинами 1, 2 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, тощо допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Згідно ч. 2 ст. 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують. Така правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, в постанові Верховного Суду від 24 листопада 2021 року по справі № 654/4518/18 тощо. У постанові Верховного Суду від 24 березня 2021 року у справі № 501/2211/18 вказано, що у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач, не вимагається обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації. Судом встановлено, що сторони по справі з 30 квітня 1988 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 24 березня 2022 року, складено відповідний актовий запис № 20. Після державної реєстрації розірвання шлюбу присвоєно прізвища: чоловіку - [PERSON] , дружині - [PERSON] . Подружжям, під час перебування у шлюбі, а саме 14 січня 2003 року було придбано трикімнатну квартиру [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 14.01.2003, зареєстрованим в реєстрі за № 183 та посвідченим приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Кучер О.І., а також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданим Уманським виробничим підрозділом Черкаського обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації 25.02.2003 року за № 81402. Власником квартири записаний [PERSON] . Крім того, подружжям було придбано транспортний засіб «KIA CERATO» VIN: [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , легковий седан, колір сірий, 2008 року випуску, об`єм двигуна 1591, бензин, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Право власності записано за [PERSON] . Зазначені квартира та транспортний засіб є об`єктом спільної сумісної власності подружжя і підлягають поділу в порядку статті 70 СК України. До суду не було надано жодних доказів на користь того, що спірна квартира та спірний транспортний засіб належать одному із подружжя особисто та є особистою його власністю. Поділ між сторонами спірної квартири шляхом визнання за кожною із сторін права власності на 1/2 частку квартири не порушує прав сторін. Вказана квартира належить сторонам на праві спільної сумісної власності, а тому обставинам справи відповідає переведення правого режиму спільної власності на цю квартиру із сумісної власності без визначення часток співвласників в часткову власність із визначенням часток у праві власності. Поділ транспортного засобу шляхом визнання права власності на нього за відповідачем, як наслідок, припиненням права власності за позивачем, та стягненням на користь останньої компенсації за 1/2 частину вартості цього автомобіля компенсації з відповідача також, на думку суду, не порушує прав сторін та відповідає приписам закону. Щодо сплати компенсації, то така позиція, на думку суду, цілком узгоджується з позицією, викладеною в п.13.1.1. постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 209/3085/20 від 08.02.2022, згідно якої зазначено, що у разі коли позивач просить припинити не право власності відповідача на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації, а своє право на частку у цьому майні та стягнути компенсацію з відповідача, то на ці правовідносини поширюються, зокрема, положення ч. 2 ст. 364 ЦК України. Відповідний припис передбачає, що співвласник, частку якого у майні не можна виділити в натурі, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки. Аналогічна правова позиція також викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 квітня 2020 року у справах № 210/4854/15-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 червня 2020 року у справі № 487/6195/16-ц і від 09 червня 2021 року у справі № 760/789/19. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 3 ст. 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Згідно ч.1 та ч.6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок зібраних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню і вважає за можливе визнати за позивачем право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , а також виділити у власність відповідачу та визнати за ним право власності на автомобіль «KIA CERATO» VIN: [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , з присудженням на користь позивача грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на цей автомобіль. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд бере до уваги понесені позивачем судові витрати, що підтверджується квитанцією №1369-7431-9247-7317 від 07.09.2022 про сплату судового збору у сумі 992,40 грн., квитанцією № 3138-4970-6662-8036 від 09.11.2022 про сплату судового збору у сумі 5389,06 грн. Враховуючи, що позивачем заявлено дві позовні вимоги майнового характеру, за одну з яких сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн., а інша вимога - позовною вимогою майнового характеру, яка залежить від ціни позову, у цьому випадку 1/2 від вартості квартири, а саме 269 453,00 грн. (538906/2), з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 3686,93 грн. (992,40 + 2694,53). Відповідно до ч. 1, п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу та пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Судом встановлено, що позивач, при зверненні до суду для визначення розміру ціни позову, зверталася до суб`єкта підприємницької діяльності - ФОП [PERSON] . Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 03/11/22 від 03 листопада 2022 року за вказану послугу позивач сплатила 2500,00 грн. У зв`язку із зазначеним, суд вважає за необхідне покласти на відповідача зазначені судові витрати, пов`язані з розглядом справи, та стягнути 2500,00 грн. на користь позивача.

Outcome: approved