Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

12.12.2022 року до Новобузького районного суду Миколаївської області звернувся представник Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» Савіхіна А.М. з позовом до [PERSON] , у якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № NKGDGF044400 від 22.08.2005 року у розмірі 7506,07 доларів США, яка складається з : 6596,23 доларів США - заборгованості за кредитом (тілом кредиту); 549,64 доларів США - заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 387,20 доларів США - заборгованості по комісії за користуванням кредитом; стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» судовий збір у розмірі 4116,33 грн. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 22.08.2005 р. між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК») та [PERSON] було укладено кредитний договір NKGDGF044400, згідно умов якого АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 28460.00 доларів США на термін до 20.08.2025 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, унаслідок чого утворилася заборгованість за кредитом, яка станом на 29.09.2022 року становила 7506,07 доларів США, яка складається з наступного: 6596,23 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 549,64 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 387,20 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом, яку в добровільному порядку відповідач не погашає. За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2022 року матеріали справи передані до провадження судді Вжещ С.І. Ухвалою судді від 12.01.2023 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 24.01.2023 року о 11:45 год. 24.01.2023 року ухвалою суду зазначену позовну заяву, на підставі ч. 11 ст. 187 ЦПК України, залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 09.02.2023 року на адресу суду, на виконання ухвали, представником позивача Савіхіною А.М. надано заяву про усунення недоліків позовної заяви, залишеної без руху та додано до неї копію довіреності. На підставі наказу № 5-аг від 12.01.2023 року суддя Вжещ С.І. перебувала у плановій відпустці з 30.01.2023 року по 17.02.2023 року включно. Ухвалою судді від 20.02.2023 року продовжено розгляд справи та судове засідання призначено на 02.03.2023 року о 11:00 год. Представник позивача в судове засідання не з`явився, разом з позовом останній направив до суду письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судові засідання 24.01.2023 року та 02.03.2023 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причину своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов до суду не подавав. Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, судом, зі згоди представника позивача, вирішено розгляд справи проводити в заочному порядку, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. При цьому, оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Суд, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. 22.08.2005 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № NKGDGF044400, за умовами якого позичальник отримав кредит в розмірі 28460,00 доларів США, з яких 22000 доларів США - на купівлю житла і 6460,00 доларів США - на сплату страхових платежів, на строк до 20.08.2025 року та зобов`язався повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки та в порядку, встановлені договором. В пункті 1.1 Кредитного договору сторони погодили базову відсоткову ставку в розмірі 1,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної комісії в розмірі 0,22 % від суми виданого кредиту в момент надання кредиту. Пунктом 2.3.1 Кредитного договору передбачено, що банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні кон`юнктури ринку грошових ресурсів України, а саме зміни курсу долара США до гривні більше ніж на 10 % у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленим Національним банком України на момент укладення цього договору, зміні облікової ставки Національного банку України, зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки за кредитами банків України у відповідній валюті (за статистикою Національного банку України). При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом семи календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. В порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання не виконував в повному обсязі, у зв`язку з чим станом на 29.09.2022 року, за наданим позивачем розрахунком, у нього виникла заборгованість по поверненню кредиту у сумі 7506,07 доларів США, яка складається з наступного: 6596,23 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 549,64 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 387,20 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом. Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (частина перша статті 611 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Факт порушення відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредитного боргу у строки, передбачені договором № NKGDGF044400 від 22.08.2005 року, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження. Пунктом 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192, частина третя статті 533 ЦК України, Декрет). Верховний Суд України в постанові від 10 лютого 2016 року в справі №6-1680цс15 дійшов до висновку, що якщо в кредитному договорі виконання зобов`язання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті (стаття 533 ЦК України), то за наявності хоча б в однієї зі сторін зобов`язання (у банку-отримувача або в ініціатора платежу) індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України (стаття 5 Декрету), суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. З кредитного договору вбачається, що виконання зобов`язання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті. Враховуючи вищевказане, є всі підстави для стягнення суми заборгованості, відсотків та комісії за договором в іноземній валюті. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позовних вимог у повному обсязі, з відповідача також належить стягнути на користь позивача сплачений ним, при зверненні з позовом до суду, судовий збір у сумі 4116,33 гривень.

Outcome: approved