Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

У січні 2023 року [PERSON] через свого представника [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк» про визнання іпотеки за іпотечним договором припиненою та зняття заборони відчуження нерухомого майна, в якому вказував, що 11 квітня 2008 року між ним та ТОВ «Український промисловий банк» було укладено: - кредитний договір №173-004/ФК-08, відповідно до якого банк надав позивачу на придбання нерухомості на первинному ринку кредит у розмірі 43 000 грн. зі строком користування протягом 180 місяців, а останній зобов`язався щомісячно частинами (згідно узгодженого графіку) повертати отриманий кредит, повернувши його в повному обсязі не пізніше 10 квітня 2023 року, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 12 % річних від суми залишку заборгованості, комісію за управління кредитом у розмірі 0,14 % від суми кредиту, інші передбачені договором комісії, а в разі порушення взятих на себе зобов`язань - сплатити неустойку та на вимогу кредитодавця достроково повернути кредит; - кредитний договір №174-004/ФК-08, відповідно до якого банк надав позивачу на сплату страховки кредит (шляхом встановлення відкличної відновлювальної кредитної лінії) у розмірі 206,04 грн. зі строком користування протягом 180 місяців, а останній зобов`язався щорічно частинами (згідно узгодженого графіку) повертати отриманий кредит, повернувши його в повному обсязі не пізніше 10 квітня 2023 року, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 15 % річних від суми залишку заборгованості, комісії за надання додаткових послуг, а в разі порушення взятих на себе зобов`язань - сплатити неустойку та на вимогу кредитодавця достроково повернути кредит. Також 11 квітня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір, за яким позивач з метою забезпечення виконання умов укладених ним кредитних договорів передав банку в іпотеку належний йому на праві власності житловий будинок по [ADDRESS] узгодженою вартістю у 60 600 грн. 11 квітня 2008 року іпотечний договір посвідчено приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Платовською П.О. та зареєстровано в реєстрі за №632. Також у вказаному договорі нотаріусом накладено заборону на відчуження іпотечного майна. У зв`язку з ліквідацією ТОВ «Український промисловий банк» право вимоги за кредитним договором №173-004/ФК-08 від 11 квітня 2008 року було відступлене ПАТ «Дельта Банк» (відносно якого на цей час триває процедура ліквідації). В той же час [PERSON] взяті на себе перед ТОВ «Український промисловий банк» зобов`язання за кредитними договорами виконав повністю, що є підставою для припинення іпотеки та зняття заборони відчуження переданого в іпотеку майна. З метою вирішення питання щодо зняття заборони відчуження іпотечного майна позивач звернувся до приватного нотаріуса Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Кучерової Г.А. Проте нотаріус відмовила позивачу у вчиненні відповідної нотаріальної дії, вказуючи на відсутність для цього передбачених законом підстав. У зв`язку цим [PERSON] просив визнати іпотеку за іпотечним договором від 11 квітня 2008 року, реєстр. №632 припиненою та зняти заборону на відчуження належного йому будинку, накладену 11 квітня 2008 року приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Платовською П.О., реєстр. №633. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися, проте остання подала суду клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача - ПАТ «Дельта Банк» в судове засідання не з`явився, судом належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив. Третя особа без самостійних вимог - приватний нотаріус Кучерова Г.А. в судове засідання не з`явилася, проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача в окремій заяві не заперечувала проти такого порядку вирішення спору. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 11 квітня 2008 року між [PERSON] та ТОВ «Український промисловий банк» було укладено: - кредитний договір №173-004/ФК-08, відповідно до якого банк надав позивачу на придбання нерухомості на первинному ринку кредит у розмірі 43 000 грн. зі строком користування протягом 180 місяців, а останній зобов`язався щомісячно частинами (згідно узгодженого графіку) повертати отриманий кредит, повернувши його в повному обсязі не пізніше 10 квітня 2023 року, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 12 % річних від суми залишку заборгованості, комісію за управління кредитом у розмірі 0,14 % від суми кредиту, інші передбачені договором комісії, а в разі порушення взятих на себе зобов`язань - сплатити неустойку та на вимогу кредитодавця достроково повернути кредит. - кредитний договір №174-004/ФК-08, відповідно до якого банк надав позивачу на сплату страховки кредит (шляхом встановлення відкличної відновлювальної кредитної лінії) у розмірі 206,04 грн. зі строком користування протягом 180 місяців, а останній зобов`язався щорічно частинами (згідно узгодженого графіку) повертати отриманий кредит, повернувши його в повному обсязі не пізніше 10 квітня 2023 року, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 15 % річних від суми залишку заборгованості, комісії за надання додаткових послуг, а в разі порушення взятих на себе зобов`язань - сплатити неустойку та на вимогу кредитодавця достроково повернути кредит. Також 11 квітня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір, за яким позивач з метою забезпечення виконання умов укладених ним кредитних договорів передав банку в іпотеку належний йому на праві власності житловий будинок по [ADDRESS] узгодженою вартістю у 60 600 грн. 11 квітня 2008 року іпотечний договір посвідчено приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Платовською П.О. та зареєстровано в реєстрі за №632. Також 11 квітня 2008 року нотаріусом накладено заборону на відчуження іпотечного майна, реєстр. №633. З листа Національного банку України від 23 вересня 2022 року №14-0004/66591 (а.с. 62-63) вбачається, що постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2010 року №19 з 21 січня 2010 року відкликано банківську ліцензію та ініційовано процедуру ліквідації ТОВ «Укрпромбанк». Протягом процедури ліквідації ТОВ «Укрпромбанк» право вимоги за кредитним договором №173-004/ФК-08 від 11 квітня 2008 року було відступлене ПАТ «Дельта Банк». Майнові права за кредитним договором №173-004/ФК-08 від 11 квітня 2008 року передані ПАТ «Дельта Банк» в заставу Національному банку України в рахунок забезпечення виконання зобов`язань за низкою кредитних договорів. Проте заборгованість за вказаним кредитним договором відповідно до звіту Фонду гарантування вкладів відсутня. Інформація щодо реалізації та погодження продажу даного активу до Національного банку не надходила. В описах архівних справ ТОВ «Укрпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» кредитні справи [PERSON] (в тому числі кредитні договори №173-004/ФК-08 та №174/004/ФК-08 від 11 квітня 2008 року, іпотечний договір №632 від 11 квітня 2008 року та інші) не зазначені та на архівне зберігання до Національного банку України ліквідаторами цих установ не передавалися. У архівних справах банку, а саме «Ліквідаційний баланс з додатками ТОВ «Укрпромбанк» за 2013 рік» інформація щодо кредитної заборгованості [PERSON] відсутня. Згідно відповіді Вознесенського відділу ДВС від 06 січня 2023 року з вих. №1487/20.8-36 (а.с. 60) станом на 06 січня 2023 року на виконанні у відділі не перебувають та не перебували виконавчі провадження про стягнення з [PERSON] боргів. З наданих [PERSON] копій квитанцій (а.с. 22-59) вбачається, що на виконання умов основного кредитного договору позивачем за період з квітня 2008 року по червень 2010 року було сплачено (тіло кредиту, проценти, комісії) у загальному розмірі 51 290,29 грн., з яких - 41 152,62 грн. з метою погашення тіла кредиту. З метою вирішення питання щодо зняття заборони відчуження належного йому будинку позивач звернувся до приватного нотаріуса Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Кучерової Г.А. Проте 06 січня 2023 року нотаріус надала позивачу відповідь, згідно якої відмовила у вчиненні відповідної нотаріальної дії, вказуючи на відсутність для цього передбачених законом підстав. Згідно ст. 546 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 ЦК України). Згідно ст. 572 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду (ч. 1 ст. 574 ЦК України). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом (ч.ч. 1, 3 ст. 575 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору іпотеки)). Предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення (ч. 1 ст. 576 ЦК України). Якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню. Застава нерухомого майна підлягає державній реєстрації у випадках та в порядку, встановлених законом. Моментом реєстрації застави рухомого майна є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна (ч.ч. 1, 2, 4 ст. 577 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору іпотеки)). Згідно ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. У разі недотримання цієї умови іпотечний договір є дійсним, але вимога іпотекодержателя не набуває пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на час укладення договору іпотеки)). Відповідно до п. 6.2 іпотечного договору він діє до повного виконання зобов`язань, забезпечених цим договором. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі: припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; реалізації предмета застави; набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом. У разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України виконання зобов`язання належним чином - це виконання відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то належне виконання зобов`язання - це виконання у цей строк (термін). У своїй постанові від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України). За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання (аналогічний висновок сформулював Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 910/16461/16; див. також пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц). Обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) - це обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом (абзац п`ятий частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» у редакції, чинній на момент укладення іпотечного договору). Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (частина друга статті 593 ЦК України, частина третя статті 17 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами у реалізації власником права розпорядження відповідним майном. Матеріально-правові вимоги позивача у цивільній справі мають бути спрямовані на захист його прав, свобод чи інтересів, порушених або оспорюваних відповідачем, а не третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору. З огляду на це, враховуючи процесуальний статус учасників справи, а також наведені вище висновки Великої Палати Верховного Суду про те, що належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки (пункт 44 цієї постанови), суди мали ухвалити рішення, яким зняти заборону відчуження земельної ділянки та виключити відповідні записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек. У постанові від 18 вересня 2019 року у справі №695/3790/15-ц Верховний Суд зазначив, що право іпотекодавця підлягає судовому захисту за його позовом шляхом визнання іпотеки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору іпотеки чи шляхом припинення зобов`язання за договором. Ефективним способом захисту порушених прав позивача має бути пред`явлення позову про визнання іпотеки такою, що припинена, а не визнання припиненим договору іпотеки, а також - про зняття заборони відчуження нерухомого майна та виключення відповідних записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек. Вказані висновки Верховний Суд неодноразово підтверджував у інших своїх постановах, зокрема від 20 серпня 2021 року у справі № 149/2736/20, від 23 листопада 2022 року у справі № 133/468/19, від 08 лютого 2023 року у справі № 341/767/21 та багатьох інших. За встановленого, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів припинення основних зобов`язань [PERSON] перед ТОВ «Український промисловий банк», а тому підлягає визнанню припиненим похідне зобов`язання, а саме іпотека за іпотечним договором, укладеним 11 квітня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] , зареєстрованим в реєстрі за №632. За такого, також підлягає зняттю заборона відчуження нерухомого майна, накладена приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Платовською П.О, реєстр. №633.

Outcome: approved