Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом (а.с.17-18) і вимоги обґрунтовує тим, що 20 серпня 2004 року він та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано у Сумському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського обласного управління юстиції, актовий запис №745. Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 6 вересня 2019 року шлюб між ним та [PERSON] було розірвано. В шлюбі\~ [PERSON] 15.04.2005\~року було\~придбано за\~договором купівлі-продажу,\~посвідченим нотаріусом\~Сумського міського\~нотаріального округу\~Арєшиною О.М.\~квартиру,\~розташовану за\~адресою:\~ [ADDRESS] .\~ За\~нормами ст.\~60\~СК України\~майно,\~набуте подружжям\~за час\~шлюбу,\~належить дружині\~та чоловікові\~на праві\~спільної сумісної\~власності незалежно\~від того,\~що один\~з них\~не мав\~з поважної\~причини (навчання,\~ведення домашнього\~господарства,\~догляд за\~дітьми,\~хвороба тощо)\~самостійного заробітку\~(доходу).\~Вважається,\~що кожна\~річ,\~набута за\~час шлюбу,\~крім речей\~індивідуального користування,\~є об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним, [PERSON] , право власності на частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , та судові витрати покласти на відповідача. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Вдовіченко О.Л. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з зазначених в позові підстав, просили суд їх задовольнити. Позивач [PERSON] додатково пояснив, що в 2004-2005 роках він працював в перинатальному центрі в м.Суми лікарем-анестезіологом на 1,5 ставки, мав власні заощадження і фактично квартира була придбана для їх сім`ї. Кошти надавали як його батьки, так і батьки [PERSON] , 6500дол. з його сторони і 6500дол. зі сторони [PERSON] . Квартира придбавалася в період шлюбу, для їх сім`ї за спільні кошти, тому він має право на частку цієї квартири. Представник відповідача - адвокат Давидов А.Г. в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позову. Від відповідача\~ [PERSON] \~до суду\~надійшов відзив\~на позовну\~заяву,\~в якому\~зазначено,\~що вона\~перебувала у\~шлюбі з\~позивачем,\~який було\~укладено 20.08.2004\~року та\~розірвано рішенням\~Ковпаківського районного\~суду м.Суми\~ від\~06\~вересня 2019\~року.\~Відповідно до\~договору купівлі-продажу,\~укладеного та\~посвідченого приватним\~нотаріусом Арєшиною\~О.М.\~15.04.2005\~року,\~вона,\~ [PERSON] ,\~придбала квартиру\~ [ADDRESS] .\~Купівля-продаж\~квартири вчинялася\~за 68300грн.,\~які отримані\~продавцями від\~відповідача до\~підписання договору\~купівлі продажу.\~Зазначає,\~що жодних\~юридично-значимих\~дій щодо\~купівлі нею\~спірної квартири\~позивач не\~вчиняв,\~тобто не\~надавав дозволу\~на купівлю\~дружиною квартири,\~а сам\~договір купівлі-продажу\~не містить\~положень стосовно того, що купівля квартири здійснюється за спільні кошти подружжя. Вчиненню договору купівлі-продажу спірної квартири передувало укладення 23.03.2005 року нею та її братом як продавцями договору купівлі-продажу 47/100 частин квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відчужувана частка квартири належала їй на підставі свідоцтва про право власності, виданого Зарічною районною в м.Суми радою 18.05.2000 року, тобто до укладення шлюбу із позивачем. Продаж квартири вчинявся за 58198 грн., які вона отримала одноособово, оскільки її брат [PERSON] , як співвласник квартири, згідно попередніх домовленостей з батьками отримав у рахунок майбутнього спадку інше житло. Отримавши кошти від продажу власної квартири, вона вирішила придбати спірну квартиру, але для її купівлі на той час не вистачало 2000 доларів США (10 тис. грн. за курсом НБУ), які вона отримала у борг у своєї матері [PERSON] . З рештою борг віддавати не довелося, оскільки матір подарувала їй вказану суму прощенням боргу. Зазначені обставини будуть підтверджені у судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] як свідками. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Враховуючи, що для купівлі спірної квартири вона витратила кошти з продажу майна, набутого нею до шлюбу та отримавши у дар частину коштів від матері, слід дійти висновку, що на спірну квартиру не може розповсюджуватися режим спільного майна подружжя, а отже у позові слід відмовити повністю. Суд, заслухавши пояснення\~позивача,\~представників сторін,\~показання свідків, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов є обгрунтованим і підлягає задоволенню з таких підстав: Суд установив, що 20 серпня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано у Сумському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського обласного управління юстиції актовий запис № 745. Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 06 вересня 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.7-8). Під час перебування у шлюбі сторонами було придбане нерухоме майно, а саме, двокімнатна квартира, загальною площею 54,3 кв.м, за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири 15.04.2015 року (а.с.9-10). Квартира була придбана за 68300грн. Відповідно до курсу валют станом на 15.04.2015 року 68300грн. становило в еквіваленті 12994,60 дол.США. Згідно із статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тобто\~статтею\~60 СК України\~встановлено презумцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує. Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2019 року у справі № 339/116/16-ц. Верховний Суд зазначає, що якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя.\~Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована.\~Якщо ж заява, одного з подружжя, про те, що річ була куплена на її особисті кошти не буде належним чином підтверджена,\~то\~презумпція права спільної сумісної власності подружжя\~не спростована.\~Таким чином, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України). Відповідно до частини третьої статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частинами першою, другою статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.\~ Відповідно до статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Матеріали нотаріальної справи щодо укладання договору купівлі-продажу квартири містять заяву [PERSON] щодо надання ним згоди дружині [PERSON] згоди на купівлю квартири [ADDRESS] на її ім`я. Ні вказана заява [PERSON] , ні договір купівлі-продажу квартири не містять посилань, що квартира придбавається в особисту приватну власність [PERSON] . Відповідач [PERSON] стверджує, що спірна квартира була придбана за кошти, які належали їй особисто. В обгрунтування відповідач надала копію договору від 23.03.2005 року купівлі-продажу 47/100 часток квартири [ADDRESS] . Згідно з цим договором продавці [PERSON] брат [PERSON] та [PERSON] продали 47/100 часток квартири за 58198,80грн., що становить 11000дол. США. Свідок [PERSON] матір [PERSON] пояснила, що її донька [PERSON] та її син [PERSON] продали 47/100 часток квартири [ADDRESS] . 47/100 часток квартири було продано за 11000дол.США. Ці кошти [PERSON] використала для придбання квартири по [ADDRESS] . 2000дол.США вона надала в борг доньці [PERSON] для придбання квартири, в подальшому вона не вимагала повернення коштів донькою. В неї були кошти, оскільки вона працювала в РФ, доглядала за особами похилого віку. Свідок [PERSON] рідний брат [PERSON] пояснив, що була продана квартира по [ADDRESS] і за кошти від продажу квартири, та кошти в сумі 2000дол.США, які мати дала [PERSON] , його сестра [PERSON] придбала квартиру по [ADDRESS] . Докази, що кошти від продажу частки квартири в сумі 58198грн., еквівалентній 11000дол.США, отримала лише [PERSON] , відсутні. Договір продажу частки квартири від 23.03.2005 року не містить посилань щодо отримання коштів в сумі 58198грн. одним з продавців квартири [PERSON] . Належні письмові докази щодо отримання коштів в сумі 58198грн. від продажу частки квартири лише [PERSON] , як і докази щодо використання повністю суми цих коштів для придбання квартири, зокрема, зарахування їх на рахунок в банку та перерахування цих коштів в сумі 58198грн. на рахунок продавців квартири [ADDRESS] , відповідачка [PERSON] суду не надала. Аргументи відповідачки [PERSON] щодо надання її матір`ю [PERSON] особисто їй коштів в сумі 2000дол.США для придбання квартири не підтверджені належними письмовими доказами договорами, розписками. Відповідачка [PERSON] на час надання її матір`ю коштів для придбання квартири, перебувала у шлюбі, і відповідно кошти надавалися не особисто [PERSON] , а в інтересах сім`ї Засєки для придбання у власність [PERSON] та [PERSON] квартири. Отже, відповідач [PERSON] не надала належних, допустимих доказів, що квартира [ADDRESS] була придбана лише за кошти, які належали їй особисто і не спростувала презумпцію права спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , яка була придбана в період шлюбу. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню повністю і суд вважає необхідним визнати за [PERSON] право власності на частину квартири [ADDRESS] . Згідно з ст.141 ЦПК України судовий збір в сумі 1294грн.06коп. підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] .

Outcome: approved