Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-02 00:00:00

У січні 2023 року представник позивача [PERSON] - адвокат Годунов В.С. через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб, укладений між позивачем та [PERSON] , зареєстрований 01 жовтня 2005 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 442. Після розірвання шлюбу просив залишити позивачці дошлюбне прізвище " [PERSON] ". В обґрунтування позову зазначив, що з 01 жовтня 2005 року позивач перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дитину: [PERSON] , [INFO] .. За час перебування у шлюбі подружнє життя не склалося. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, додатковий строк на примирення сторони не потребують. Спір стосовно місця проживання дитини та майна подружжя на теперішній час відсутній. Дитина проживає разом з позивачкою. Ухвалою суду від 02.02.2023 відкрито провадження та призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явилася, однак через канцелярію суду подав письмову заяву, зі змісту якої вбачається, що останній позовні вимоги підтримує, просить суд задовольнити їх у повному обсязі , а також розглянути справу у її відсутність. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суду не повідомив. Відповідач у судове засідання також не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та зазначив, що позов визнає та не заперечує проти його задоволення. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 01 жовтня 2005 року, про що свідчить відповідне свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , виданого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 442 (а.с. 37). Від шлюбу сторони мають доньку, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 505 (а.с. 6). Судом також встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, подальше спільне проживання у шлюбі та його збереження суперечить інтере6сам подружжя. Спірні питання щодо поділу майна між сторонами на даний час відсутні. За таких обставин, подальше спільне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе, шлюб сторін необхідно розірвати. Згідно зі ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час реєстрації, що розривається. Як вбачається із свідоцтва про шлюб позивач до реєстрації шлюбу мала прізвище « [PERSON] », а після реєстрації шлюбу обрала прізвище чоловіка « [PERSON] », тому суд приходить до висновку, що вона має право після розірвання шлюбу змінити прізвище на дошлюбне « [PERSON] ». Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд враховує звернення позивача до суду з позовом шляхом направлення через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» у серпні 2022 року. Відтак при визначенні ставки судового збору, що підлягав сплаті при зверненні до суду застосуванню підлягають приписи ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» (включеної до ст.4 Закону згідно із Законом України №2147-VIIIвід 03жовтня 2017 року, в редакції від 26 травня 2021 року), яка має статус чинної з 04 жовтня 2021 року, та визначає можливість застосування понижуючого коефіцієнту у розмірі 0,8 для сплати судового збору у разі подання документів до суду в електронній формі. Правова позиція з приводу застосування вказаної норми при визначенні розміру судового збору викладена Верховним Судом у постанові від 01 червня 2022 року у справі №540/5134/21 та Великою Палатою Верхового Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі №916/228/22. Таким чином, зважаючи на ухвалення рішення на користь позивача, понесені позивачем та документально підтверджені (а.с.12) витрати по сплаті судового збору в сумі 858 грн. 88 коп. (розрахованого із застосуванням коефіцієнту 0,8) слід стягнути з відповідача на її користь. Інші процесуальні витрати по справі відсутні.

Outcome: approved