Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

[PERSON] , яка діє в інтересах позивача [PERSON] , звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій зазначила, що між сторонами спільне життя не склалося, від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Між позивачем та відповідачем з липня 2022 року припинені сімейно-шлюбні відносини, спільне господарство сторони не ведуть, проживають окремо, спора про дітей та майно не має. У зв`язку з чим, просить шлюб між сторонами розірвати, після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище [PERSON] , також, просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 3492, 40 грн. за послуги адвоката та сплату судового збору. У судове засідання позивач та її представник не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, остання надала заяву про розгляд справи у її та позивача відсутність, позовні вимоги підтримала, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час про час, дату та місце розгляду справи, відповідно до ст. ст. 128, 129 ЦПК України, тому суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, ухвалив проводити заочний розгляд справи. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 30 грудня 2016 року виконкомом Опитненської сільської ради Бахмутського району Донецької області, актовий запис № 9, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 30.12.2016 року. Мають неповнолітній дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджуються свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 27.08.2018 р. та серії [NUMBER] від 28.04.2021 р. відповідно. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до положень ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Враховуючи те, що подружжя остаточно припинили шлюбні відносини, суд вважає, що подальше сумісне життя та збереження сім`ї між ними неможливо, тому, шлюб має бути розірвано. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст. 59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України. За приписами ст. ст. 137, 141 ЦПК України витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 15 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також, розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018р. у цивільній справі справа № 372/1010/16-ц. За матеріалами справи встановлено, що 27.10.2022 року між адвокатом Деменковою Є.С. та позивачем [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги, розрахунок послуг складає 2500 грн., що підтверджується квитанцією від 02.11.2022 р., тому, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати, пов`язані з правничою допомогою в сумі 2500 грн. Щодо стягнення судового збору суд зазначає наступне. Згідно ухвали Дружківського міського суду Донецької області від 21.02.2023 р. позивачу відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у справі. Враховуючи, що позовні вимоги про розірвання шлюб суд задовольняє, судовий збір в сумі 992,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави, відповідно до ст. 141 ЦПК України. Щодо стягнення судового збору в сумі 992,40 грн. на користь позивача за квитанцією від 07.09.2022 р. суд не вбачає підстав.

Outcome: approved