Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-08 00:00:00

В липні 2020 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 80 462,02 грн., заподіяну ДТП, а також просить вирішити питання про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 7 000,0 грн. та витрат на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 3 600,0 грн. Позов мотивований тим, що 24 квітня 2020 року о 09 год 39 хв. сталася дорожньо-транспортна пригода в місті Київі по вулиці Щербаковського, 56. ДТП відбулась за участю транспортного засобу Subaru Forester д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , та транспортного засобу Hyundai Accent д.н.з [NUMBER] , власницею якого є [PERSON] , під керуванням [PERSON] . Транспортним засобом керував [PERSON] на відповідній правовій підставі, маючи в своєму розпорядженні реєстраційний документ на транспортний засіб (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу) та посвідчення водія відповідної категорії. В результаті ДТП транспортний засіб [PERSON] Subaru Forester був пошкоджений та зазнав майнової шкоди. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована АТ "СГ"ТАС" (приватна) згідно з полісом АО № 6836724 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Шевченківським районним судом міста Києва у справі № 761/13440/20 [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення. Страхова компанія відповідача була повідомлена про пригоду. Страховик направив свого представника для визначення причин ДТП та розміру збитків. Для з`ясування розміру визначеного страховиком збитку, адвокатом Семенюк І.М. був здійснений адвокатський запит від 12 червня 2020 року, в якому запитувалась інформація про розмір страхового відшкодування, копії страхового акту та копії калькуляції розрахунку вартості відновлювального ремонту. Страховиком на адвокатський запит не було надано ані відповіді ані відповідних документів. З метою встановлення вартості матеріального збитку, позивач звернувся до суб`єкта оціночної діяльності - експерта ФОП [PERSON] . Експертом було здійснено автотоварознавче дослідження транспортного засобу та надано ЗВІТ № 2772/15 від 15.06.2020 року. Звітом встановлено, що вартість (розмір) збитків завданих транспортному засобу Subaru Forester, реєстраційний номер [NUMBER] становить 61 788, 93 гривні. При цьому вартість відновлювального ремонту становить 142 250, 95 гривен (включаючи ПДВ на запасні частини, матеріали фарбування). Страховою компанією АТ «СГ`ТАС» було складено Звіт № 5313 від 14.08.2020 року та встановлено , що розмір матеріального збитку становить 49254,72 грн. Позивач отримав суму страхового відшкодування в розмірі 49254,72 грн. Звертаючись з позовною заявою, позивач зазначає, що просить стягнути шкоду, яка становить різницю між збитком, що має бути відшкодований страховиком та вартістю відновлювального ремонту. Звітом № 2772/15 від 15.06.2020 року, що надав позивач до суду встановлено вартість (розмір) збитків завданих транспортному засобу Subaru Forester, реєстраційний номер [NUMBER] становить 61 788, 93 гривні. При цьому вартість відновлювального ремонту становить 142 250, 95 гривен (включаючи ПДВ на запасні частини, матеріали фарбування). Звертаючись з позовною заявою, позивач просить стягнути різницю між вартістю (розміром) збитків та вартістю відновлювального ремонту. При цьому позивач не заперечує, що отримав страхове відшкодування в розмірі 49254,72 грн. Розрахунок різниці між вартістю відновлювального ремонту та вартістю (розміром) збитків проведений за Звітом № 2772/15 від 14.08.2020 року, яким встановлено, що вартість відновлювального ремонту становить 142 250, 95 гривен (включаючи ПДВ на запасні частини, матеріали фарбування), а вартість збитків 61788,93 грн. Позивач не оскаржує розмір встановленого та сплаченого страхового відшкодування та просить стягнути різницю в розмірі 80 462,02 грн. (142 250,95 - 61788,93). Провадження у справі відкрито ухвалою від 05.08.2020 р. та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представником відповідача був поданий відзив, в якому сторона відповідача просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що у позивача відсутні підстави звертатись до відповідача з позовними вимогами щодо стягнення різниці між реальними збитками та вартістю відновлювального ремонту, оскільки розмір заподіяного [PERSON] матеріального збитку, підтвердженого проведеним на замовлення останнього Звітом № 2772/15, становить 61 788,93 грн., що не перевищує ліміту відповідальності страховика, визначеного полісом ОСЦПВВНТЗ серії АО/6836724, який становить 130 000,0 грн. Стверджує, що крім цього позивач не надає жодних доказів відновлення пошкодженого транспортного засобу, а також доказів фактично понесених витрат на його відновлення. Представником позивача - адвокатом Семенюк І.М. подана відповідь на відзив, в якій сторона позивача зазначає про те, що до вартості відновлювального ремонту включається вартість ремонтно-відновлювальних робі, вартість необхідних для ремонту матеріалів, вартість складових, що підлягають заміні. У доданому до позову звіті міститься висновок спеціаліста , що вартість відновлювальних робіт, які необхідно буде здійснити позивачеві становить 142 250,95 грн., а тому вважає, що позовні вимоги повністю відповідають нормам чинного законодавства. В судовому засіданні 26.01.2022 р. протокольною ухвалою за клопотанням представника відповідача до участі в справі як третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог щодо предмету спору залучено ПрАТ «Страхова група «ТАС» з відкладенням судового розгляду. До початку судового засідання представником позивача подана заява, в якій сторона відповідача просила розглянути справу за їх відсутності та задовольнити позов в повному обсязі з підстав, визначених у ньому. Відповідач та його представник, будучи у встановленому законом порядку повідомленими про час та місце розгляду справи, після оголошення перерви в судовому засіданні в зв`язку із залученням третьої особи, в судове засідання повторно не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не подано. Враховуючи повторність неявки сторони відповідача, наявний в матеріалах справи відзив та заяву представника позивача про розгляд справи без її участі, суд розглядає справу за відсутності учасників справи за наявними в справі матеріалами. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 24.04.2020 р. о 09.39 год. в м.Києві по вулиці Щербаковського, 56, водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки Hyundai Accent д.н.з [NUMBER] , порушив вимоги п.13.1 Правил дорожного руху України, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем марки Subaru Forester д.н.з. [NUMBER] , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 02.06.2020 року у справі № 761/13440/20 [PERSON] визнано винним у скоєнні передбаченого ст.124 КУпАП адміністративного правопорушення, яке виразилося у порушенні вимог ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів у даній ДТП, та притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням штрафу. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] позивач по справі [PERSON] є власником автомобіля марки Subaru Forester д.н.з. [NUMBER] , який був пошкоджений у зазначеній вище ДТП. Особою, яка завдала шкоду, є відповідач у справі [PERSON] , оскільки з його вини сталася ДТП, що спричинила пошкодження автомобіля позивача, що підтверджується вищевказаною постановою суду та не оспорюється відповідачем. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України постанова у справі по адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. Враховуючи вищевикладене, факт завдання матеріальної шкоди позивачу з вини відповідача є встановленим і доказуванню не підлягає. Як вбачається з листа ПрАТ «Страхова група «ТАС» від 17.09.2021 р. № 02797-1/0121, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СГ «ТАС» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АО 6836724 від 04.12.20219 р., франшиза згідно полісу - 0. Відповідно до вищевказаного листа страховика, матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля Subaru Forester д.н.з. [NUMBER] , згідно Звіту № 5313 від 14.08.2020 р. СОД [PERSON] становить 49 254,72 грн., дана сума страхового відшкодування була перерахована [PERSON] платіжним дорученням від 28.08.2020 р. № 120642. Вказані обставини не оспорюються сторонами та підтверджені зазначеними вище письмовими доказами, наданими стороною відповідача. Згідно звіту № 2772/15 від 15.06.2020 р., складеного на замовлення позивача суб`єктом оціночної діяльності - ФОП [PERSON] , вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортному засобу Subaru Forester, реєстраційний номер [NUMBER] , становить 61 788,93 грн., вартість відновлювального ремонту становить 142 250,95 грн. (включаючи ПДВ на запасні частини, матеріали фарбування). У позовній заяві позивач вказує, що, оскільки вартість матеріального збитку заподіяного становить 142 250,95 грн., а ПрАТ "СК "ТАС» виплатило йому суму 49 254,72 грн., тому просить стягнути з відповідача суму матеріального збитку у розмірі 80 462,02 грн., що є різницею між розміром заподіяної матеріальної шкоди та виплаченою страховою сумою на її відшкодування (142 250,95 - 61788,93). Відповідач стверджує, що розмір заподіяної позивачу матеріальної шкоди, визначений у наданому позивачем звіті про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу, в розмірі 61 788,93 грн. охоплюється лімітом страхового відшкодування, яке має здійснити ПрАТ «СГ «ТАС» як страховик, а сума матеріальної шкоди в розмірі 142 250,95 грн., яка визначена позивачем, не підтверджена останнім. Отже, судом встановлено, що сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина відповідача та отримання позивачем від страховика суми страхового відшкодування у розмірі 49 254,72 грн. Предметом спору є недостатність, на думку позивача, суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна. Перевіряючи твердження та заперечення сторін, суд виходить з такого. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу [PERSON] пошкодженням його автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача [PERSON] , перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із [PERSON] , як винної особи, на користь [PERSON] підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням. Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19) підстав відступати від яких колегія суддів не вбачає. Заперечення відповідача на те, що розмір завданої майнової шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика і це є підставою для відмови у стягненні майнової шкоди з нього, суд не приймає до уваги з огляду на таке. Відносини між [PERSON] та ПрАТ «СГ «ТАС», яким було застраховано автомобіль автомобілем марки Hyundai Accent д.н.з [NUMBER] , яким керував відповідач у даній справі, регулюються умовами, визначеними в договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та Закону № 1961-IV, яким зокрема передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Отже, різниця між виплаченою [PERSON] страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту його автомобіля, пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме: врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу. За таких обставин саме [PERSON] , як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити [PERSON] таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Визначаючи розмір відшкодування матеріальної шкоди, який підлягає стягненню із відповідача на користь позивача, суд приймає за основу наданий позивачем звіт № 2772/15 від 15.06.2020 р., складений суб`єктом оціночної діяльності - ФОП [PERSON] , згідно якого вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортному засобу Subaru Forester, реєстраційний номер [NUMBER] , становить 61 788,93 грн., вартість відновлювального ремонту становить 142 250,95 грн. (включаючи ПДВ на запасні частини, матеріали фарбування). На спростування вищевказаного звіту стороною відповідача не надано суду документа на підтвердження іншого розміру вартості ремонту. До вартості відновлювального ремонту включається вартість ремонтно-відновлювальних робі, вартість необхідних для ремонту матеріалів, вартість складових, що підлягають заміні. У вищевказаному звіті міститься висновок спеціаліста , що вартість відновлювальних робіт, які необхідно буде здійснити позивачеві становить 142 250,95 грн. Відповідач у відзиві зазначає, що позивачем не надано доказів проведення відновлення транспортного засобу. В судовому засіданні було встановлено, що ремонтних робіт по відновленню транспортного засобу позивач не проводив, оскільки відшкодованого розміру матеріального збитку страховиком, не було достатньо для повного відновлення транспортного засобу. Позивач посилається , що саме з огляду, на відсутність відновлення транспортного засобу за відшкодований розмір матеріального збитку, позивач звернувся до експерта, який зробив у своєму Звіті висновок про розмір відновлювального ремонту з урахуванням необхідних деталей, робіт, застосування механізмів, тощо. Верховний Суд в постанові від 28 лютого 2018 року у справі № 757/22706/15-ц вказав, що у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику, виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає ПДВ, в межах суми страхового відшкодування. Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. Пи цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що оскільки вартість майнового збитку, завданого пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням, а саме: 80 462,02 грн., що є різницею між розміром заподіяної матеріальної шкоди та виплаченою страховою сумою на її відшкодування (142 250,95 - 61788,93). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 840,80 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 7 000,00 грн. та витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 3600,00 грн., що підтверджено наявними в матеріалах справи відповідними документами. На підставі ст.ст.11, 15, 16, 22, 988, 1166, 1194 ЦК України, Закону Укриїни «Про обов`язкове страхування власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved