Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

І. Стислий виклад позиції заявника. Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- приватний нотаріус Березнівського нотаріального округу Рівненської області Черкасова Інна Володимирівна про визнання договору дарування недійсним, в обґрунтування позовних вимог вказав, що його мати- [PERSON] , [INFO] подарувала будинок його сестрі [PERSON] , просить визнати договір дарування недійсним, оскільки в будику він проживає , зареєстрований , а також він є інвалідом 3 групи . ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. 02 грудня 2021 року заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. 22 грудня 2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову , оскільки позивачем не наведено в чому полягає порушення його прав внаслідок укладення договору дарування . 29 грудня 2021 року позивач [PERSON] подав до суду відповідь на відзив, в якому підтримує позовні вимоги та вказує, що при наданні документів для оформлення договору дарування , а саме в довідці виданої Зірненською сільською радою скрили факт проживання його інваліда дитинства ІІІ групи. Позивач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили визнати договір дарування недійсним . Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили в задоволенні позову відмовити повністю, стягнути судові витрати по справі , заяву про застосування строків позовної давності просять залишити без розгляду . Третя особа в судове засідання не з"явилась - повідомлена належним чином. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що 31 жовтня 2018 року вона подарувала належний їй житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку, що знаходяться за адресою [ADDRESS] своїй дочці - [PERSON] . Вказує, що вона була ознайомлена нотаріусом з вимогами , додержання яких є необхідними для чинності правочину, є дієздатною, при здоровому розумі, ясній пам"яті , нотаріусом роз"яснені їй наслідки вчинення цього договору , діяла добровільно, без будь якого примусу , без стороннього впливу, без фізичного чи психічного тимску , не знаходилась під впливом обману, помилки , насильства, тяжкої обставини , в нотаріуса вона підтвердила дійсність своїх намірів при укладенні договору , а також відсутність заперечень щодо кожної з умов договору. При укладенні договору дарування вона засвідчила заяявою що у зареєстрованому шлюбу та /або/ у фактичних шлюбних відносинах вона не перебувала і не перебуває , неодружена , та ствердила той факт, що відносно відчужувного житлового будинку відсутні права користування малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей , а також недієздатних чи обмежено дієздатних осіб, вказані особи в житловому будинку що нею дарується не зареєстровані і не проживають . ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Судом встановлено, щопредметом спору є договір дарування житлового будинку [ADDRESS] , укладений між [PERSON] , як власником будинку та [PERSON] , який було посвідчено приватним нотаріусом Березнівського нотаріального округу Рівненської області Черкасовою І.В., який зареєстрований в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 650. Позивач [PERSON] не є стороною у договорі дарування, який є предметом позову. Подарований житловий будинок, господарські будівлі, та споруди, належали [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Зірненської сільської ради Березнівського району Рівненської області 01.03. 2005 року. /а.с. 109/. Право власності за дарувальником - [PERSON] зареєстровано комунальним підприємством «Березнівське бюро технічної інвентаризації» 01.03. 2005 року, реєстраційний номер 9646068, номер запису, 86 в книзі № 1./а.с.110/. В позові підставою для задоволення позову позивач посилається на те, що при наданні документів для оформлення вказаного договору, а саме в довідці, виданої Зірненською сільською радою скрили факт проживання його, як інваліда дитинства, на даний час інваліда ІІІ групи [PERSON] у вказаному будинку. На час укладення договору дарування житлового будинку та земельної ділянки, а це 31 жовтня 2018 року позивач [PERSON] в даному будинку не проживав. Даний факт підтверджується довідкою Свято-Успенського Святогірського монастиря, дослівно із довідки: [PERSON] [INFO] , паспорт [NUMBER] виданий Березнівським РВ УМВС України в Рівненській області 14.02. 2000 року з 22.06. 2007 року є насельником Свято-Успенської Святогірської Лаври, та знаходиться на повному монастирському забезпечені. У зв`язку з черговим профілактичним лікуванням своєї хронічної хвороби-ДЦП, він 17.10. 2020 року був відправлений у відпустку на місце проживання своєї родини у Рівненську область терміном на один місяць. До теперішнього часу з невідомих причин з відпустки не повернувся. (довідка № 209 від 18.11. 2020 року. Згідно довідки № 1646 від 31.10 2018 року , виданої [PERSON] Зірненською сільською радою Березнівського району Рівненської області , в житловому будинку, що належить їй на праві особистої власності, розташований в [ADDRESS] не зареєстровані та не проживають неповнолітні , малолітні діти.. /а.с. 113/. Як видно з посвідчення серія [NUMBER] від 21.01.2003 року [PERSON] є інвалідом 3 групи . /а.с. 3/. Тобто, на час укладення договору дарування- 31 жовтня 2018 року, позивач [PERSON] не був малолітнім, неповнолітнім, непрацездатною дитиною, а також не був недієздатною чи обмежено дієздатною особою . Відповідно до ч. 1 ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає, або зобов`язується передати, в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Згідно з положеннями частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним, і відповідати його внутрішній волі. За змістом статті 215 Цивільного кодексу України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином. При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину враховуються загальні приписи статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину, й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, та в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулося. За приписами чинного законодавства захисту в суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес. У рішенні Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 надано офіційне тлумачення поняття "охоронюваний законом інтерес", як прагнення до користування конкретним матеріальним, та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту, та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності, та іншим загальноправовим засадам. Тобто інтерес особи має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам, і відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого надано у резолютивній частині зазначеного рішення Конституційного Суду України. Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин, та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав; під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним, та/або нематеріальним благом. Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання, або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні та суспільні інтереси. Вирішуючи переданий на розгляд спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі належним позивачем. При цьому, обов`язком позивача є доведення/підтвердження в установленому законом порядку наявності факту порушення, та/або оспорювання його прав та інтересів. Відсутність порушеного права та інтересу встановлюється при розгляді справи по суті, та є самостійною підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. На підтвердження вимог про визнання недійсним договору дарування позивач посилався на те, що є заінтересованою особою, та відповідно до статті 215 ЦК України, має право на оспорювання вищевказаного договору дарування, оскільки на день укладення договору дарування будинку він проживав у даному будинку. Позивачем не наведено в чому полягає порушення його прав внаслідок укладення договору дарування та які його права підлягають відновленню у випадку визнання цього договору недійсним. Обставини щодо обману сторони правочину мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що такий обман дійсно мав місце, а також що він має істотне значення. Відповідно до частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Северянін та інші проти України" (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення. Судом встановлено, що при подачі позовної заяви до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908 гривень , що підтверджується платіжним дорученням від 29.11.2021року. Відповідно до ст.. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Щодо витрат на правову допомогу , то суд приходить до висновку, що враховуючи обсяг фактично наданої адвокатом Гаврильчик М.А. відповідачу [PERSON] правової допомоги та затрачений ним час у даній цивільній справі , з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] підлягає стягненню 3000 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved