Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

Позивач звернулася до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська з вищевказаним позовом. Ухвалою судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 29.09.2022 року вказану цивільну справу передано на розгляд Дзержинському міському суду Донецької області за територіальною підсудністю. 28 листопада 2022 року, ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області витребувано з Державної міграційної служби України відомості про зареєстроване місце проживання [PERSON] , [INFO] , громадянина України, останнє відоме місце реєстрації: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] . На адресу Дзержинського міського суду Донецької області надійшла відповідь на Ухвалу від 28 листопада 2022 року, у якій зазначено про те, що за наявною в ДМС інформацією місце проживання [PERSON] , [INFO] , станом на 31.01.2014 значиться за адресою: [ADDRESS] (інформація зазначена на дату видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон). 30 січня 2023 року Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що вона, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , громадянин України, перебувають у шлюбі з 12 листопада 2011 року, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис № 990 від 12 листопада 2011 року. Від спільного шлюбу сторони не мають дітей . Сімейне життя сторін не склалося. Фактично шлюбні відносини між ними припинилися з березня 2019 року. Позивачка зазначає, що вони з відповідачем мають діаментрально різні погляди на поняття шлюбу, сімейні відносини та сімейні обов`язки. Їх цілі та погляди на життя різняться, що унеможливлює спільне життя та побудову спільної сім`ї. Позивачка зазначає про те, що вони з відповідачем не мають спільних інтересів, майна, разом не проживають, не ведуть спільного побуту, не мають шлюбних відносин та, як наслідок, будь-яких спорів. У зв`язку з викладеними обставинами в позові просить про розірвання шлюбу. Позивачка в судове засідання не прибула, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі, щодо винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих причин, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Справа розглядається на підставі ст.\~280\~ЦПК України заочно. Дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з таких підстав: На підставі ст.\~112\~Сімейного Кодексу\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. У судовому засіданні було встановлено, що 12 листопада 2011 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис №990, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 12.11.2011. Матеріали справи не містять інформації про наявність у сторін спільних малолітніх чи неповнолітніх дітей. На даний момент подружжя припинило шлюбні відносини, не підтримує їх, збереження шлюбу та примирення сторін неможливе. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110Сімейного Кодексу України (далі за текстом СК України) позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно із ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. Крім того, статтею 113\~СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачкою не ставилося питання про відновлення дошлюбного прізвища, суд вважає необхідним залишити їй прізвище обране під час шлюбу - « [PERSON] ». Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 ч.2 ст.141\~ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved