Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

05.12.2022 року до Калинівського районного суду Вінницької області звернулась [PERSON] із вказаним позовом, в якому просить стягувати з [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. В обґрунтування цієї вимоги зазначила, що із відповідачем перебуває в шлюбі, від якого вони мають одну малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , яка після фактично припинених між сторонами шлюбних відносин, залишилася проживати із нею, та перебувати на її утриманні. Оскільки відповідач ухиляється від утримання доньки, так і її, надає певну матеріальну допомогу, якої недостатньо для задоволення їх потреб, вона вимушена звернутися до суду із вказаним позовом. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Калинівського районного суду Вінницької області від 23.01.2023 року, вказаний цивільний позов переданий на розгляд судді Сєліну Є.В., який своєю ухвалою від 30.01.2023 року прийняв його до свого провадження, розгляд якого визначив здійснити за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. 21.02.2023 року до Калинівського районного суду Вінницької області із письмовою заявою про визнання позову в повному обсязі звернувся відповідач [PERSON] , яка зареєстрована в канцелярії за вх.№ 1617/23, в якій просив розглянути справу за його відсутності. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надавши письмову заяву, згідно якої просить справу розглянути за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подавши письмову заяву (вх.№ 1617/23 від 21.02.2023 року), згідно якої просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дружини до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Суд, дослідивши та оцінивши кожний наданий сторонами письмовий доказ на предмет його належності, допустимості та достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, у їх сукупності, які містяться в матеріалах справи, приходить до наступних висновків. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають одну малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні, що підтверджується: свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 14.08.2020 року виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Козятинського району Вінницької області; свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 03.02.2021 року виконавчим комітетом Самгородоцької сільської ради Козятинського району Вінницької області; довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 360, виданою 12.02.2021 року виконавчим комітетом Самгородоцької сільської ради Козятинського району Вінницької області; довідкою про утримання дитини № 376, виданою 22.11.2022 року старостою Миколаївського старостинського округу Самгородоцької сільської ради Вінницької області. Судовим наказом, виданим 06.12.2022 року Калинівським районним судом Вінницької області у справі 132/3130/22 (номер провадження 2-н/132/280/22), який набув в передбаченому законом порядку законної сили, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення заяви, тобто з 05.12.2022 року до досягнення дитиною повноліття. За приписами статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Відповідно до положень частини першої, другої статті 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно статті 77 СК України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед. Частинами першою, другою статті 80 СК України визначено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. За частинами другою, четвертою статті 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Виходячи з положень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 15травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. У зв`язку із доглядом за дитиною - донькою [PERSON] , [INFO] , якій менше трьох років, позивач [PERSON] не має змоги працювати та утримувати себе. Відповідач [PERSON] є працездатним, працевлаштований, має задовільний стан здоров`я, інших утриманців не має, а відтак спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, з якою проживає їх спільна дитина, до досягнення нею трьох років. Згідно принципу диспозитивності, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Доказами відповідно до статті 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини третя, четверта статті 12, частина перша статті 81 ЦПК України). Звертаючись до суду із вказаною позовною заявою, позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] згідно поданої ним заяви від 21.02.2023 року за вх.№ 1617/23, дані позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дружини до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Виходячи з даної обставини, суд вважає за можливе стягнути аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, виходячи з наступного: Як встановлено вище, на підставі судового наказу, виданого 06.12.2022 року Калинівським районним судом Вінницької області у справі 132/3130/22 (номер провадження 2-н/132/280/22), стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення заяви, тобто з 05.12.2022 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до приписів статті 128 КЗпП України та частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Водночас згідно частини першої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Ураховуючи, що із [PERSON] за судовим наказом, виданим 06.12.2022 року Калинівським районним судом Вінницької області у справі 132/3130/22, стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, тобто 0,25 відсотки, а за цим рішенням визначено стягнути аліменти на утримання дружини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, тобто 0,25 відсотка, всього 0,50 відсотка (0,25% + 0,25%), а відтак загальний розмір відрахувань із заробітної плати відповідача за вказаними судовими рішеннями не буде перевищувати 50 відсотків, а отже, не призведе до отримання ним заробітної плати у розмірі меншому, ніж гарантована державою. Розмір аліментів, визначений за даним рішенням суду, згідно частини першої статті 192 СК України, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. За пунктом 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно частин першої, шостої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Виходячи зі змісту вказаних положень закону, з відповідача в дохід держави повинні бути стягненні судові витрати у розмірі 992грн.40коп. Згідно частин першої-третьої, п`ятої статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Виходячи із викладеного,

Outcome: approved