Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

Позивач в обґрунтування позову посилається на те, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , яка приходилась рідною бабусею позивача. Після її смерті відкрилась спадщина, зокрема на частину однокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира була набута за час шлюбу [PERSON] із [PERSON] та належала їм на праві спільної сумісної власності на підставі договору купівлі-продажу від 08.08.1996 р., посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Продан О.Г. за реєстром № 6517, зареєстроване КП "ДМБТІ" 25.11.1996 р. в реєстрову книгу №294п за реєстровим № 99. Після смерті [PERSON] до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, в тому числі і на частину вказаної квартири, звернувся її син [PERSON] - батько позивача, який в подальшому не отримував свідоцтва про право на спадщину та не зареєстрував свого права власності на частину квартири. [INFO] батько позивача [PERSON] помер. У шестимісячний строк позивач подав приватному нотаріусу Криничанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Овчаренко Л.Л. заяву на прийняття спадщини після померлого батька та звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] , але постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21 січня 2022 р. приватним нотаріусом Криничанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Овчаренко Л.Л. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку квартири у зв`язку тим, що позивачем не надано до нотаріальної контори документи, що посвідчують право власності спадкодавця на вищевказану частку квартири на ім`я [PERSON] . Позивач вказував, що чоловік [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , був вітчимом батьку позивача [PERSON] , тобто [PERSON] приходився позивачеві нерідним дідом. Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на належну йому частку вищевказаної квартири та із заявою про прийняття спадщини за законом до нотаріальної контори звернувся відповідач [PERSON] , що приходиться померлому [PERSON] племінником (сином рідної сестри). Позивач немає ніяких майнових претензій до спадкового майна, що належало його нерідному діду [PERSON] , однак відповідач не визнає право власності позивача на частку квартири. Позивач просив: -визначити, що частка померлої [INFO] [PERSON] у праві спільної сумісної власності подружжя на квартиру загальною площею 38 кв.м, житловою площею 21,1 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS] , становила частину; -визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на частки квартири загальною площею 38 кв.м житловою площею 21,1 кв.м, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач підтримав позов повністю. Відповідач не заперечував проти задоволення позову. Третя особа - приватний нотаріус Криничанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Овчаренко Л.Л. в окремо наданій суду заяві просила суд про розгляд справи у її відсутності. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76-80 ЦПК України, 07.10.1969 р. між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб, про що складений актовий запис №1767, після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища за №00001438553 від 18.09.2009 р. (зворотній бік а.с. 85 - 86). За даними КП "ДМБТІ" ДМР в інвентаризаційній справі містяться відомості про право приватної власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , в цілому, за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 08.08.1996 р., посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Продан О.Г. за реєстром № 6517, зареєстроване КП "ДМБТІ" 25.11.1996 р. в реєстрову книгу №294п за реєстровим №99, що підтверджується Листом КП "ДМБТІ" ДМР від 11.07.2022р. №4920 (а.с. 23). Таким чином, квартира за адресою: [ADDRESS] , була придбана [PERSON] під час перебування у шлюбі з [PERSON] . 27.03.2009 р. [PERSON] , [INFO] , померла, про що в книзі реєстрації смертей 30.03.2009р. зроблено відповідний актовий запис за №528 та Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського управління юстиції 16.09.2009р. видано свідоцтво про смерть серія [NUMBER] (а.с. 15). Як встановлено судом на підставі спадкової справи №1057/2009 померлої [PERSON] , вона постійно мешкала та була зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с. 94-101). Також на день відкриття спадщини [PERSON] з нею постійно проживав та було зареєстровано місця проживання (з грудня 1996 р.) її чоловіка [PERSON] , що підтверджується змістом спадкової справи №4/2021 (а.с. 132 - 170): зокрема, відомостями про реєстрацію місця проживання [PERSON] , які містяться у паспорті, виданого на ім`я [PERSON] , копія якого наявна у матеріалах спадкової справи після його смерті (а.с. 137 звор.). [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с. 12); син померлої прийняв спадщину, що підтверджується заявою, яка подана ним до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори 24.09.2009 р. (а.с. 83 звор.), що підтверджується матеріалами спадкової справи (а.с. 83 - 91). Свідоцтво про право на спадщину після померлої [PERSON] її син [PERSON] не отримав. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що видано свідоцтво про смерть (а.с. 13). [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] (позивача), що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с. 53). [PERSON] (позивач) прийняв спадщину після померлого батька [PERSON] : він подав заяву про її прийняття приватному нотаріусу Криничанського районного нотаріального округу Овчаренко Л.Л. (56 звор.). Інші спадкоємці, які би прийняли спадщину після смерті [PERSON] , відсутні (а.с. 47-82). [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті батька [PERSON] на земельну ділянку в розмірі 7,380 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Кудашівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ - ДП №085801, який виданий Криничанською РДА 19.11.2002 р., кадастровий номер 1222083500:01:051:0367 (а.с. 50). Інші частина майно [PERSON] не була охоплена заповітом. 03.04.2021 р. приватним нотаріусом Криничанського районного нотаріального округу Овчаренко Л.Л. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 59). Згідно з постановою цього нотаріуса від 21 січня 2022 р. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку квартири у зв`язку з тим, що позивачем не надані до нотаріальної контори документи, що посвідчують право власності спадкодавця на вищевказану частку квартири на ім`я [PERSON] (а.с. 18). [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (а.с. 136). Після його смерті відкрилася спадщина. За заявою [PERSON] була заведена спадкова справа (а.с. 132), підстави для її спадкування після смерті [PERSON] відсутні. 29.03.2021 р. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернувся [PERSON] (відповідач), що підтверджується заявою від 29.03.2021 р., яка подана приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Вакуленко С.О. (а.с. 157). 01.07.2021 р. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернувся [PERSON] (позивач), що підтверджується заявою, яка подана приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Вакуленко С.О. (а.с. 167). Процесуальні дії у справі: -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.09.2022 р. відкрито провадження по справі, та справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с. 38). -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26.09.2022 р. задоволено клопотання позивача та витребувані докази: від приватного нотаріуса Криничанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Овчаренко Л.Л. (у копії) спадкова справа №207/2019, зареєстрована в спадковому реєстрі №65291988; -від Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори (у копії) спадкова справа №1057, яка зареєстрована в спадковому реєстрі за №48160945; -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26.09.2022 р. задоволено заяву представника позивача адвоката Мельника В.С. та витребувані у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Вакуленко С.О. докази: у копії спадкова справа №4/2021, зареєстрована у спадковому реєстрі №67181054 (після померлого [PERSON] ); -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.01.2023 р. залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - [PERSON] . Правовідносини між учасниками справи виникли із захисту прав позивача, як спадкоємця за законом першої черги, після смерті його батька [PERSON] . Суд, дослідивши докази в межах заявлених суду позовних вимог, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково, виходячи з наступного. На правовідносини в частині виникнення права власності на спірну квартиру у [PERSON] та [PERSON] , розповсюджуються положення Кодексу про шлюб та сім'ю України (ред. 1969 р.) та Цивільного кодексу Української РСР (ред. 1963 р.) оскільки зазначені нормативні акти діяли на час укладання договору купівлі-продажу квартири (08.08.1996 р.). Відповідно до ст.ст. 128, 224 ЦК Української РСР (в редакції, яка діяла на час укладання договору купівлі-продажу спірної квартири), за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речей набувачеві, а так само здача транспортній організації для відправки набувачеві і здача на пошту для пересилки набувачеві речей, відчужених без зобов`язання доставки. До передачі речей прирівнюється передача коносаменту або іншого розпорядчого документа на речі. Згідно зі ст.ст. 22, 28 КпШС України (в редакції, яка діяла на час укладання договору купівлі-продажу спірної квартири), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Само по собі зазначення покупцем у договорі купівлі-продажу квартири тільки одного із подружжя не припиняє права сумісної власності подружжя. Оскільки спірна квартиру була придбана під час шлюбу, то в силу ст.ст. 128, 224 ЦК Української РСР, ст.ст. 22, 28 КпШС України, квартира була спільною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Як встановлено судом та зазначено вище, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Отже, спадщина після померлої [PERSON] відкрилася [INFO] (день її смерті). Як встановлено судом на підставі спадкової справи №1057/2009, заведеної після померлої [PERSON] , остання постійно мешкала та була зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с. 94 - 101). Також на день відкриття спадщини [PERSON] з нею постійно проживав та у встановленому законом порядку було зареєстровано місця проживання (з грудня 1996 р.) її чоловіка [PERSON] , що підтверджується змістом спадкової справи №4/2021 (а.с. 132 - 170): зокрема, відомостями про реєстрацію місця проживання [PERSON] , які містяться у паспорті, виданого на ім`я [PERSON] , копія якого наявна у матеріалах спадкової справи після його смерті (а.с. 137 звор.). Відповідно до ст.ст. 1216, 1218, 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За статтею 1245 ЦК України, частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Відповідно до ст.ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтями 1268, 1269 ЦК України, передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. В силу ч. 3 ст. 1268, ст. 1270 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку, він не заявив про відмову від неї. Як встановлено судом, спадкоємцями майна померлої [PERSON] є її чоловік [PERSON] , який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від неї, а також син померлої [PERSON] . Обидва спадкоємці спадщину прийняли, їх частки у спадщині [PERSON] є рівними (1/2 : 2 = 1/4). [PERSON] помер [INFO] , за життя він не отримав свідоцтво про право власності на спадкове майно - на 1/4 частину вищезазначеної квартири після смерті [PERSON] . Спадкоємцем [PERSON] за законом є його син [PERSON] (позивач), відтак, розмір частки останнього у спадщині (квартирі [ADDRESS] ) після смерті [PERSON] , яка підлягає спадкуванню в силу ст. 1218 ЦК України, становить (одна четверта). Відповідно до ч.1 ст. 13, ч.1 ст. 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позовна вимога про визначення за померлою [PERSON] частки у праві спільної сумісної власності подружжя, задоволенню не підлягає. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Верховний Суд у своєї практиці неодноразово наголошував, що позовні вимоги мають оцінюватися судом, виходячи з правових та фактичних підстав позову, наведених у позовній заяві, а не лише тільки з формулювань її прохальної частини, які можуть бути недосконалими (Постанова Верховного Суду від 10 серпня 2022 р. у справі №753/3072/20 (провадження №61-1332св22). В обґрунтування позовних вимог у цій справі позивач посилалася, зокрема, на те, що відсутність визначення часток спадкодавця у праві спільної власності на спірну квартиру позбавляє його можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у позасудовому порядку, що підтверджується відповідною постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 18). Таким чином, позивач звернувся до суду із метою захисту свого спадкового права. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України). Отже, визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. Аналогічний правовий висновок неодноразово було викладено Верховним Судом у постановах від 20 березня 2019 року у справі № 550/1040/16-ц (провадження № 61-28423св18); від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18 (провадження № 61-17859св19); від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18 (провадження № 61-11210св19); від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18), від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18 (провадження№ 61-9410св19), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. Враховуючи, що [PERSON] померла, тому відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України її цивільна правоздатність припинилася, що свідчить про неможливість визначення права власності на 1/2 частку спірної квартири за померлою особою. Крім того, вказаний спосіб захисту не є ефективним у розумінні положень статті 16 ЦК України та не призведе до відновлення порушених прав позивача, за захистом якого він звернувся до суду. Таким чином, позовна вимога щодо визнання за померлою [PERSON] частки у праві спільної сумісної власності подружжя, є необґрунтованою та такий спосіб є неналежним способом судового захисту, що є підставою для відмови в задоволенні позивної вимоги в цій частині. Щодо вимоги позову про визнання за позивачем права власності на (одну другу) частки спірної квартири, то, задовольняючи частково згадану вимогу, суд не погоджується із слушністю доводів позивача щодо розміру частки у квартирі, яка підлягає спадкуванню позивачем. Як встановлено судом, спадкоємцями майна померлої [PERSON] (1/2 частки у квартирі) є [PERSON] та [PERSON] . Обидва спадкоємці спадщину прийняли, їх частки у спадщині [PERSON] є рівними (1/2 : 2 = 1/4); інша частина належить [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , за життя він не отримав свідоцтво про право власності на спадкове майно, яке складається з 1/4 частини вищезазначеної квартири після смерті [PERSON] . Спадкоємцем [PERSON] за законом є його син [PERSON] (позивач), відтак, розмір частки останнього у спадщині (квартирі [ADDRESS] ) після смерті [PERSON] , яка підлягає спадкуванню в силу ст. 1218 ЦК України, становить (одна четверта).

Outcome: partial