Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

Згідно з поданою заявою в останній заявлено вимогу про встановлення факту, що має юридичне значення: що у заповіті від імені [PERSON] , [INFO] , який посвідчений 29.06.2004 р. секретарем Кислянської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області Боняк Г.Е., який зареєстрований в реєстрі за №25, в якому спадкоємцем вказано « [PERSON] », спадкоємцем є « [PERSON] ». Заява обґрунтована тим, що заявнику було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, що залишилося після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , про що винесено постанову, оскільки виявлені розбіжності в прізвищі спадкоємця та спадкодавця, а саме в заповіті, який посвідчений 29.06.2004 р. та зареєстрований в реєстрі за №25, прізвище заявника зазначено « [PERSON] », в той час як відповідно до паспорта громадянина України прізвище заявника « [PERSON] ». Учасники справи не скористалися правом брати участь у судовому засіданні; заявник в окремо поданій заяві просила розглядати справу у її відсутності, заяву підтримала повністю та просила її задовольнити. Судом на підставі паспорта громадянина України серії [NUMBER] , який виданий 06.03.2001 р. Амур-Нижньодніпровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] (а.с. 4). 27.11.2001 р. [PERSON] отримано довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру (а.с. 6). Ковіка це післяшлюбне прізвище заявника; [PERSON] є донькою [PERSON] ( [INFO] (а.с. 11)), яка померла [INFO] (а.с. 8), прізвище Ковіка заявник набула у зв`язку з укладенням шлюбу з [PERSON] (а.с. 11), до цього заявник перебувала у шлюбі із [PERSON] (а.с. 9). 07.02.2006 р. заявником було отримано картку фізичної особи платника податків у Державній податковій інспекції у АНД районі (№2539221948), згідно з якою його по батькові зазначено « [PERSON] », що підтверджується відповідною карткою (а.с. 6). За життя [PERSON] зробила розпорядження на випадок своєї смерті, відповідно до якого усе належне їй майно заповідала [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частинах (а.с. 3). Заповіт посвідчений 29.06.2004 р. секретарем Кислянської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області Боняк Г.Е. 20.09.2020 р. державним нотаріусом Першої синельниківської державної нотаріальної контори Монич Н.Д. було відмовлено у відчаї свідоцтва про право на спадщину [PERSON] , оскільки виявлено розбіжності в прізвищі спадкоємця: у заповіті вказано «Кувіка», у паспорті громадянина України «Ковіка». Учасники справи не скористалися правом брати участь у судових засіданнях. Дослідив докази, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення заяви частково, виходячи з наступного. Відповідно до приписів п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік фактів, які встановлюються судом в порядку окремого провадження, визначений у частині 1 ст. 315 ЦПК України. Згідно з вимогами п. 6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені у документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або у паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт є дійсним для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України (п. 1 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року N 2503-XII). Пунктом 1\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~в справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено\~іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, по має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Як роз`яснено в п. 12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві\~\~ про\~\~ народження\~\~ або\~\~ в\~\~ паспорті,\~\~ у\~\~ тому\~\~ числі,\~\~ факту\~\~ належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Зі змісту заяви вбачається, що встановлення факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Згідно роз`яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинена особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимога про встановлення належності правовстановлюючого документа, не є такою, що підлягає задоволенню. Водночас, судом підлягає встановленню факт на підставі ч. 2 ст. 315 ЦПК України: підлягає встановленню інший факт, від якого залежить виникнення майнових прав фізичних осіб, оскільки законом не визначено іншого порядку його встановлення; встановлення вказаного факту породжує для заявника юридичні наслідки, а саме, право на отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, відтак, наявні підстави для встановлення факту посвідчення 29.06.2004 р. (реєстровий 25) секретарем Кислянської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області Боняк Г.Е. заповіту [PERSON] , [INFO] , відповідно до якого усе належне спадкодавцеві майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обов`язки, які належать на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обов`язки, які належатимуть на день смерті, спадкодавець заповідає [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частинах. При ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються (ч. 7 ст. 294 ЦПК України).

Outcome: partial