Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-08 00:00:00

12 жовтня 2022 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення заборгованості по заробітній платі. Позивач посилається на те, що у період з 01 березня 2018 року по 30 квітня 2018 року вона працювала на посаді секретаря у фізичної особи-підприємця [PERSON] та отримувала щомісячно 2000 грн, оскільки працювала на 50 відсотків ставки. Грошові кошти виплачувалися їй згідно відомості, про що вона особисто розписувалася. Однак згідно відомостей бази персоніфікації її заробітна плата за вищезазначений період складала 3000 грн, а також згідно відповіді фізичної особи-підприємця вона нібито отримувала щомісячно 3000 грн. Позивач просить стягнути з відповідача недоотриману заробітну плату за період з 01 березня 2018 року по 30 квітня 2018 року в сумі 2000 грн. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2022 року було передано на розгляд Костянтинівському міськрайонному суду Донецької області позовну заяву [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення заборгованості по заробітній платі. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 грудня 2022 року ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2022 року скасовано, направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою від 09 січня 2023 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення заборгованості по заробітній платі, призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 23 січня 2023 року надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого відповідач ФОП [PERSON] позовні вимоги на визнає, посилаючись на те, що заробітна плата позивачу була виплачена своєчасно і в повному обсязі, про що можуть свідчити оригінали відомостей про отримання заробітної плати за період з 01 березня 2018 року по 30 квітня 2018 року. При цьому відповідач не має можливості надати суду ці документи, оскільки вони були вилучені працівниками поліції разом з іншим майном 05 листопада 2021 року під час обшуку домоволодіння за адресою [ADDRESS] в рамках кримінального провадження № 12020055380000161, що здійснюється за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 190, частиною 4 статті 358 КК України. 15 листопада 2021 року слідчим суддею Жовтневого районного суду м.Маріуполя у справі № 263/14441/21 винесено ухвалу про накладення арешту на майно, вилучене під час вищезазначеної слідчої дії. Оригінали відомостей про виплату позивачу заробітної плати мають доказове значення у справі, тому відповідач просила витребувати з Головного управління національної поліції в Донецькій області (49051 місто Дніпро, вулиця Винокурова (Дніпросталівська), будинок 2) оригінали відомостей про виплату заробітної плати [PERSON] за період з 01 березня 2018 року по 30 квітня 2018 року, які були вилучені 05 листопада 2021 року за адресою [ADDRESS] . Ухвалою від 26 січня 2023 року було задоволено клопотання відповідача ФОП [PERSON] про витребування доказів, витребувано з Головного управління національної поліції в Донецькій області (49051 місто Дніпро, вулиця Винокурова (Дніпросталівська), будинок 2) завірені належним чином копії відомостей про виплату заробітної плати [PERSON] за період з 01 березня 2018 року по 30 квітня 2018 року, які були вилучені 05 листопада 2021 року за адресою [ADDRESS] в рамках здійснення кримінального провадження № 12020055380000161. Слідчим управлінням ГУНП в Донецькій області надано суду інформацію про те, що під час розслідування кримінального провадження № 12020055380000161 було проведено санкціонований обшук 05 листопада 2021 року за адресою [ADDRESS] , вилучено предмети та документи. Через різке загострення обстановки після початку активних бойових дій на території Донецької області та зокрема у місті Маріуполі, де в службовому приміщенні ГУНП в Донецькій області зберігалися матеріали кримінального провадження № 12020055380000161, а також документи, предмети та речі, визнані речовими доказами по вказаному кримінальному провадженню, евакуювати зазначені матеріали, документи, предмети та речі на підконтрольну Україні територію не виявилося можливим. На теперішній час матеріали вказаного кримінального провадження, а також документи, предмети та речі, визнані речовими доказами по кримінальному провадженню, знаходяться на тимчасово окупованій території у місті Маріуполі. Тому СУ ГУНП в Донецькій області не має можливості підтвердити факт вилучення відомостей про виплату заробітної плати [PERSON] за період з 01 березня 2018 року по 30 квітня 2018 року та надати суду копії цих документів. Оскільки витребувані судом письмові докази не були надані з поважної причини (перебування матеріалів кримінального провадження і доказів, вилучених при його здійсненні, на тимчасово окупованій території) суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фізичною особою-підприємцем [PERSON] була надана відповідь [PERSON] на її лист від 19 вересня 2022 року. За змістом цієї відповіді [PERSON] дійсно працювала з 01 березня 2018 року по 30 квітня 2018 року у ФОП [PERSON] на посаді секретаря та отримувала щомісячно 3000 грн, оскільки працювала на 50 відсотків ставки (ставка 6000 грн). Заробітна плата була виплачена своєчасно і в повному обсязі, що підтверджується оригіналами відомостей про отримання заробітної плати (а.с.3) При цьому відомості про отримання заробітної плати [PERSON] були вилучені працівниками поліції при здійсненні кримінального провадження № 12020055380000161, матеріали цього кримінального провадження разом з вилученими документами перебувають на тимчасово окупованій території і доступу до них немає. \~ \~ \~ \~ Відповідно\~до положень\~статті 13\~ЦПК України,\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з частиною 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач в обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що вона працювала на посаді секретаря у ФОП [PERSON] у період з 01 березня 2018 року по 30 квітня 2018 року на 50 відсотків ставки і її заробітна плата становила 3000 грн щомісячно. Зазначені обставини визнаються відповідачем [PERSON] за змістом поданого відзиву та письмової відповіді на звернення позивача. Тому ці обставини не підлягають доказуванню згідно положень частини 1 статті 82 ЦПК України. Позивач вказує на те, що вона отримувала за період роботи у відповідача заробітну плату у розмірі 2000 грн щомісячно, що підтверджується відповідними відомостями, таким чином відповідач їй не доплачувала 1000 грн щомісячно. Відповідачем ці обставини не визнаються, натомість вона зазначає, що виплачувала позивачу заробітну плату у повному обсязі 3000 грн щомісячно, що підтверджується відомостями. Кожна сторона на підтвердження своєї позиції посилається на один і той самий доказ відомості про виплату заробітної плати [PERSON] . При цьому сторони на надали суду оригіналів та/або копій відомостей про виплату заробітної плати [PERSON] за період з 01 березня 2018 року по 30 квітня 2018 року. Згідно з поясненнями ФОП [PERSON] ці документи були вилучені працівниками поліції під час обшуку при здійсненні досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12020055380000161. За клопотанням сторін зазначені докази були витребувані судом з Головного управління національної поліції в Донецькій області, отримана відповідь про неможливість надання цих доказів, оскільки матеріали кримінального провадження перебувають у місті Маріуполі на тимчасово окупованій території. Таким чином будь-яких доказів на підтвердження заявлених позовних вимог судом не отримано, твердження позивача про те, що вона отримувала заробітну плату у розмірі не 3000 грн щомісячно, а 2000 грн щомісячно нічим об`єктивно не доведені. На теперішній час відсутня можливість отримати оригінали та/або копії документів, вилучених в рамках кримінального провадження № 12020055380000161, зазначені матеріали та документи після початку бойових дій у місті Маріуполі не були вивезені на підконтрольну Україні територію і можливо знищені. Тому позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку з їх недоведеністю. Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», у справах про стягнення заробітної плати позивач звільняється від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Тому судові витрати на сплату судового збору слід компенсувати за рахунок держави.

Outcome: dismissed