Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-21 00:00:00

24.01.2023 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання факту належності правовстановлюючого документу, яку обґрунтував тим, що відповідно до статуту СПД селянського (фермерського) господарства «ХВИЛЯ» він є засновником цього господарства. На підставі рішення Вільшанської районної ради Вільшанського району Кіровоградської області від 12 жовтня 1994 року № 8 йому було надано у постійне користування земельну ділянку площею 29,1 га для ведення селянського (фермерського) господарства. Також йому було видано Державний акт на право постійного користування землею серії КР. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 18. Відповідно до свідоцтва № [NUMBER] рішенням другої сесії районної ради другого скликання від 12 жовтня 1994 року № 8 Фермерське господарство було зареєстровано. На даний час у зв`язку із змінами складу Фермерського господарства, виявлено помилку в написанні прізвища заявника: замість [PERSON] написано [PERSON] . Всі його документи видані на прізвище [PERSON] , що підтверджується копією паспорту, копією свідоцтва про народження, карткою платника податків, копією військового квитка, копією витягу із статуту ФГ, копією свідоцтва про державну реєстрацію ФГ. [PERSON] необхідно встановити в судовому порядку юридичний факт належності йому правовстановчого документу - Державного акту на право постійного користування землею, виданого на ім`я [PERSON] . В судове засідання заявник та заінтересована особа надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, вимоги заяви підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Враховуючи положення ст.ст. 223, 294 ЦПК України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність представника заінтересованої особи. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про задоволення вимог [PERSON] з наступних підстав. Так, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Матеріали справи, а саме: копія паспорту заявника, копія його свідоцтва про народження, копія картки платника податків, копія військового квитка, копія витягу із статуту ФГ, копія свідоцтва про державну реєстрацію ФГ, підтверджують факт неправильності запису в Державному акті на право постійного користування земельною ділянкою, виданому відповідно до рішення Вільшанської районної ради Вільшанського району Кіровоградської області від 12 жовтня 1994 року № 8 на ім`я [PERSON] , в частині написання прізвища заявника. У відповідності до статті 293 ЦПК України, суди розглядають справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження, якщо зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Проаналізувавши п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5, для встановлення факту необхідна наявність певних умов, серед яких: встановлений факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Тому, враховуючи зазначене, суд вважає за можливе, в силу ст. 293 ч. 2 п. 5 ЦПК України, встановити факт неправильності написання прізвища [PERSON] в Державному акті на право постійного користування землею та підтвердити наженіть його заявнику.

Outcome: approved