Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-09 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Державного підприємства Міністерства оборони України «Центральний ремонтний завод засобів зв`язку» (далі - відповідач), у якому просив суд скасувати наказ про притягнення до матеріальної відповідальності [PERSON] від 20.09.2021 року №36. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.09.2021 року на підставі наказу №36 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді відшкодування матеріальних збитків, що не передбачено вимогами ст. 147 КЗпП України. У оскаржуваному наказі зазначено, що [PERSON] не виконав розпорядження керівника, проте, яке саме та чи відповідає воно вимогам посадової інструкції та правилам внутрішнього трудового розпорядку, невідомо. Фактично, позивач отримав догану за те, що не повинен був виконувати згідно вимог посадової інструкції, а такий обов`язок було покладено на інших працівників. Крім того, про необхідність виконання розпорядження керівника позивача ознайомлено не було. Також відповідачем не враховано перебування позивача на лікарняному. Відтак, вина позивача у невиконанні вимог керівника не доведена, що змушує його звернутись до суду з даним позовом. У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначила, що оскаржуваним наказом від 20.09.2021 року позивачу оголошено догану, до матеріальної відповідальності його не притягнуто. Позивача притягнуто до відповідальності у вигляді догани, так як останній, як заступник директора підприємства, не виконав розпорядження т.в.о. директора щодо підготовки заходів та пропозицій щодо підготовки до зими, про що проводилась службова перевірка. Оскаржуваний наказ було видано, коли позивач перебував на робочому місці. Також враховано, що у [PERSON] було достатньо часу для виконання розпорядження т.в.о. директора підприємства. Також представник вказала на підписання позову не уповноваженою особою, а також на те, що свідоцтво [PERSON] є неналежним документом, що посвідчує особу адвоката, так як воно підписано не уповноваженою на це особою [PERSON] . Тому, представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві. Згідно положень ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18.02.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Протокольною ухвалою суду від 24.11.2022 року до матеріалів справи долучено відзив на позовну заяву з додатками. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, суд прийшов до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступних підстав. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Перевіряючи обставини справи судом встановлені наступні обставини справи. З 14 липня 2021 року [PERSON] , на підставі наказу від 14 липня 2021 року №35-ДП, повернувся до виконання обов`язків за посадою помічника директора з технічних питань Державного підприємства Міністерства оборони України «Центральний ремонтний завод засобів зв`язку». Наказом ТВО директора Державного підприємства Міністерства оборони України «Центральний ремонтний завод засобів зв`язку» [PERSON] від 20.09.2021 року №36 «Про застосування дисциплінарного стягнення до [PERSON] », у зв`язку з порушенням трудової дисципліни, а саме, невиконання заступником директора [PERSON] розпорядження директора Державного підприємства Міністерства оборони України «Центральний ремонтний завод засобів зв`язку»,

Outcome: dismissed