Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

16 лютого 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує на те, що між її матір`ю [PERSON] та батьком [PERSON] 24 липня 2009 розірвано шлюб, про шо в книці реєстрації розірвань шлюбів зроблено запис № 232. Відповідач добровільно участі у її утриманні не брав, відтак її матір 01 листопада 2020 року звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача аліментів на неї, як на неповнолітню дитину. 20 листопада 2020 року відповідний судовий наказ було видано. Позивач вказує, що 30 січня 2023 року вона досягла 18-річного віку, а відтак виплата аліментів на неї як на неповнолітню дитину була припинена Водночас, у 2022 році позивач розпочала навчання на стаціонарній формі навчання у Львівському державному університеті фізичної культури ім. І. Боберського, строк закінчення навчання - 30 червня 2026 року. У зв`язку з вищенаведеним, позивач просить стягувати з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подачі позову 13 лютого 2023 року і до закінчення нею навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, тобто до [INFO] . 20 лютого 2023 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про слухання справи без її участі, позов просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про визнання позову. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування. Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Дослідивши матеріали справи та заслухавши доводи учасників процесу, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] у громадянина [PERSON] та громадянки [PERSON] народилась дочка - [PERSON] , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 11.02.2005 зроблено відповідний запис № 737, що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] , наявною у матеріалах справи. З свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що 24 липня 2009 року шлюб між [PERSON] [PERSON] розірвано Франківськм відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління. [PERSON] , яка є спільною дочкою подружжя з довідкою № 214 від 10 лютого.2023 року виданої Львівським державним університетом фізичної культури ім. І. Боберського є студентом першого курсу факультету фізичної терапії та ерготерапії ЛДУФК ім. І. Боберського, та повинна закінчити навчання 30 червня 2026 року. Статтею 198 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання (ч.ч. 1,2 ст. 199 СК України). Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З огляду на вищевикладене, оскільки позивач [PERSON] , [INFO] , є повнолітньою дочкою відповідача [PERSON] , продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, відповідач визнає позов і погоджується сплачувати на утримання дочки, який досягла повноліття і продовжує навчання аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 536,80 грн., у зв`язку із визнанням позову, оскільки позивач при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнена від його сплати на підставі п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved