Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу суми сплаченого страхового відшкодування та просив стягнути суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 17701 грн. 50 коп., сплаченого судового збору у розмірі 2481 грн. 00 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 грн. 00 коп. Свої вимоги мотивує тим, що 30.05.2020 року відповідач керуючи автомобілем Toyota Corolla, д.н.з. [NUMBER] зіткнення з автомобілем Toyota Camry, [NUMBER] та будучи причетним до дорожньо транспортної пригоди, залишив місце пригоди, чим вчинив правопорушення, передбачені ст. ст. 124, 122-4 КУпАП. Згідно постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 08.07.2020 року №521/9585/20 ДТП сталася у зв`язку з порушенням відповідачем Правил дорожнього руху, також його було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він самовільно залишив місце пригоди. Оскільки, цивільно правова відповідальність відповідача була застрахована за полісом №156857071 в ТДВ СК «Альфа Гарант», останнім було здійснено виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобіля Toyota Camry, [NUMBER] , у розмірі 17701,50 грн. Оскільки, відповідач самовільно залишив місце пригоди, позивач отримав право вимагати компенсації виплаченої суми страхового відшкодування в порядку регресу, що і стало підставою для звернення до суду із зазначеним позовом. Ухвалою суду від 05 грудня 2022 року по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позов. Представник позивача адвокат Білинова А.В. надала на адресу суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, проти проголошення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату та місце розгляду справи сповіщався належним чином за місцем реєстрації, причин неявки суду не сповістив та з заявою про відкладення розгляду справи не звертався та відзиву на позов у встановлений строк не надав. Враховуючи вимоги\~ст. 223 ЦПК України\~та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача. Відповідно до вимог\~ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення за письмовою згодою представника позивача. З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. 30.05.2020 року відповідач керуючи автомобілем Toyota Corolla, д.н.з. [NUMBER] зіткнення з автомобілем Toyota Camry, [NUMBER] та будучи причетним до дорожньо транспортної пригоди, залишив місце пригоди, чим вчинив правопорушення, передбачені ст. ст. 124, 122-4 КУпАП. Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 08.07.2020 року, справа №521/9994/20, [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340,00 гривень , а також стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 грн. Постановою судді Малиновського районного районного суду м. Одеси від 28.08.2020 року, справа №521/9585/20, притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень, а також стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 грн. Відповідно до зазначених постанов Малиновського районного суду м. Одеси ДТП сталася в результаті порушення відповідачем Правил дорожнього руху України, до того ж судом встановлено що відповідач самовільно залишив місце пригоди. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Оскільки, цивільно правова відповідальність відповідача була застрахована за полісом №156857071 в ТДВ СК «Альфа Гарант», останнім було здійснено виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобіля Toyota Camry, [NUMBER] , у розмірі 17701,50 грн. Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) за кожним страховим випадком суперечило б меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди, а тому стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає виключні випадки, за яких страховик може подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Згідно п.п. «в» пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Відповідно до статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Також, пп. 38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону не передбачена солідарна відповідальність страхувальника та водія, причетного до ДТП, а чітко передбачено що регресна вимога пред`являється або до страхувальника, або до водія, який причетний до ДТП. За загальними правилами, зазначеними вище, тягар цивільної відповідальності в таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля, чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталася ДТП. Так, відповідач [PERSON] скоїв ДТП та залишив місце події, в наслідок чого був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, тому у позивача після здійснення страхової виплати на користь третіх осіб виникло право на пред`явлення вимоги до винуватця ДТП про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] на користь позивача страхового відшкодування за завдані збитки в порядку регресу в розмірі 17701, 50 грн. Також, відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надані наступні документи: витяг з договору про надання правничої допомоги від 14.05.2019 між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та Адвокатським бюро «Грідін і Партнери», ордер про надання правової допомоги, акт приймання передачі наданої правничої допомоги, детальний розрахунок та опис робіт за договором про надання правничої допомоги, згідно якого сума витрат на надання правової допомоги по дані й справі склала 7000 грн., також надано платіжне доручення про сплату позивачем АБ «Грідін і Партнери» коштів за надання правничої допомоги. Враховуючи, надані документи, суд вважає доведеною суму витрат на правничу допомогу в розмірі 7000 грн. Також з матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверення до суду з даним позом було сплачено судовий збір в сумі 2481 грн., що підтверджується платіжним дорученням, долученим до матеріалів справи. Таким чином, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати в загальній сумі 9481,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved