Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 14 травня 2009 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, який зареєстровано у виконкомі Руськополівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, за актовим записом №9. Від даного шлюбу у них народилося троє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з ним та знаходяться на його повному утриманні та вихованні. Зазначає, що мати дітей покинула сім`ю та проживає окремо понад п`ять років. Власного будинку він не має, а проживає у будинку своєї матері. Крім того, він не має постійного місця роботи, а має лише тимчасові заробітки. Відповідачка покинула сім`ю та не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей. Вважає, що відповідачка, як і він, має перед дітьми обов`язок по їх утриманню та вихованню. Відповідачка, як йому відомо, на даний час працює за кордоном та має не погану заробітну плату, а тому вона має можливість сплачувати аліменти. Крім того, відповідачка є молодою і здоровою жінкою, інших осіб на утриманні не має. Враховуючи викладене, просить стягувати з [PERSON] на його користь, аліменти на утримання дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 2 000 гривень, щомісячно, до досягнення ними повноліття. 23 січня 2023 року ухвалою Тячівського \~районного суду\~Закарпатської області відкрито провадження у справі та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачка своїм правом щодо подачі відзиву на позовну заяву не скористалася. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви, просив справу розглядати без його участі у зв`язку із виїздом за кордон, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, по дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило, за таких обставин суд визнав можливим провести розгляд справи у її відсутності. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони перебувають в шлюбі, який зареєстровано 14 травня 2009 року у виконкомі Руськополівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, за актовим записом № 9 (а.с.10). Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , та згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , матір`ю яких значиться відповідачка (а.с.6,7,8). З довідки № 23/02-341 від 17 січня 2023 року виданої старостою Руськополівського старостинського округу Д. Чулей, вбачається, що діти - [PERSON] ,2010 року народження, [PERSON] ,2012 року народження та [PERSON] , 2013 року народження знаходяться на утриманні батька та проживають разом із ним у будинку бабусі (а.с. 10). Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складеного депутатом Тячівської міської ради об`єднаної територіальної громади 8 скликання 2020-2025 р. [PERSON] №22 від 17 січня 2023 року, встановлено, що позивач [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] . [PERSON] проживає разом із своїми дітьми, а саме: донькою [PERSON] , 2010 року народження, сином [PERSON] , 2012 року народження та сином [PERSON] , 2013 року народження та які знаходяться на його утриманні. Мати [PERSON] знаходиться за межами України з 29 серпня 2021 року. Останній час, зі слів батька, участі у вихованні дітей не приймає та матеріально не допомагає (а.с. 9). Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч. 2 ст. 51 Конституції України та є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ч. 2\~ст. 150\~СК України,\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Статтею 180 СК України,\~встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України,\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.\~ Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, як це передбачено ч. 1\~ст. 184 СК України. У відповідності до ч. ч. 1, 2\~ст. 182 СК України,\~при визначенні розміру аліментів суд враховує:\~1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;\~ 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;\~ 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;\~ 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;\~ 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; \~4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ст. 8 ч. 1 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною 2\~ст.\~182\~СК України,\~встановлено,\~що розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом\~ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року\~і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Також, частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Як роз`яснено в п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Також, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно до ст. 184 СК України, суд погоджується зі способом визначення аліментів у твердій грошовій сумі, обраним позивачем. При визначенні розміру аліментів, суд враховує майновий стан відповідачки, яка є молодою та працездатною за віком, а тому відповідно може виконувати передбачений законом обов`язок щодо утримання дітей, однак при цьому зазначає, що відповідачкою не надано жодних доказів про рівень її доходів, стану здоров`я, наявність на її утриманні інших осіб, непрацездатність, тощо. Разом з тим, суд зазначає, що позивачем не доведено належними доказами розмір фактичних витрат, які він несе на утримання дітей та відповідно, обґрунтованість заявленого ним до стягнення розміру аліментів. Таким чином, враховуючи всі наведені обставини, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідачки аліментів на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей, в розмірі по 1 600 гривень, щомісячно на кожну дитину, починаючи з 19 січня 2023 року, і до їх повноліття, оскільки\~така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити дітей хоча б найнеобхіднішим. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позивач,\~відповідно до\~вимог статті\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» звільнена\~від сплати\~судового збору\~при зверненні\~з даним\~позовом до\~суду,\~то з\~відповідачки необхідно\~стягнути в\~дохід держави\~судовий збір\~у розмірі\~1073,60\~гривень.

Outcome: partial