Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08 вересня 2015 року сторони у справі зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Мирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, актовий запис №2. Від даного шлюбу сторони у справі дітей не мають. На даний час позивач та відповідач припинили шлюбні відносини та перестали вести спільне господарство та спільне проживання. Сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розбіжність поглядів на сімейні відносини, сімейні обовязки з ведення спільного господарства, що спричиняло повсякденні сварки, навіть через незначні дрібниці, створюючи психологічно нездорову атмосферу в сімї, внаслідок чого їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити їх інтересам. Примирення в відповідачем неможливе, оскільки він живе своїм особистим життям. Спроби збереження сімї позивач вважає недоцільними, оскільки факт її існування лише формальний. Відповідно, зникла можливість бути їхній сімї суспільно корисною, і взагалі- складовою самого суспільства. В звязку з цим, з початку липня 2020 року, позивач припинила з відповідачем шлюбні стосунки і перестала вести спільне господарство та спільне проживання. Спори щодо поділу спільного сумісного майна між сторонами відсутні. Шлюб розривається вперше. Після розірвання шлюбу не буде порушено особисті та майнові права сторін у справі, а також права їхньої дитини. Позивач окремо від позовної заяви звернулася до суду з письмовою заявою, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надала. Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8\~ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до вимог\~ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідно\~до ч.2\~ст.\~247\~ ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.1 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до\~статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частина 2\~статті 112СКУкраїни\~передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113\~СК України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, при розірванні шлюбу особа, яка змінила прізвище при державній реєстрації шлюбу, визначає для себе чи далі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. Позивачка не виявила бажання після розірвання шлюбу змінювати прізвище. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони у справі з 08 вересня 2015 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано Виконавчим комітетом Мирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, актовий запис №2. Сторони у справі від даного шлюбу дітей не мають. Окрім того, судом встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, вони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, позивачка не бажає зберігати сім`ю за умов, які склалися між ними. Примирення в відповідачем неможливе. Спроби збереження сімї позивач вважає недоцільними, оскільки факт її існування лише формальний. Тривалий час живуть кожен своїм особистим життям. Відповідно, зникла можливість бути їхній сімї суспільно корисною, і взагалі- складовою самого суспільства. За нормами ст.24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позивач просить шлюб розірвати, не бажає миритися з відповідачем, наполягає на розірванні шлюбу, що вбачається з її позовної заяви. Таким чином, судом встановлено відсутність вільної згоди позивача перебувати в шлюбі з відповідачем. Згідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 СК України. Статтею 115 СК України передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно з ч. 1 ст.\~51\~Конституції України та ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушення жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.111\~СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Приймаючи до уваги те, що позивач категорично заперечує проти примирення з відповідачем та не бажає відновлювати сімейні відносини, посилаючись на те, що між ними відношення погіршились до того рівня, що відновлення їх неможливе, суд вважає недоцільним надавати їм строк для примирення. У відповідності до ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, а також на те, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, позов необхідно задовольнити, а шлюб зареєстрований між сторонами у справі розірвати. Згідно ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 992,40 грн. сплаченого судового збору за вимогу про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved