Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. [PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] , в якому з врахуванням зменшених позовних вимог просив суд: - визнати недійсним договір купівлі - продажу від 17.01.2020 року житлового будинку в [ADDRESS] , реєстраційний номер нерухомого майна 70160321248, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Гуменюк В.В. за №37; - визнати недійсним договір купівлі - продажу від 17.01.2020 року земельної ділянки площею 0,0538 га, кадастровий номер 2124884801:03:005:0138 в с. Оноківці ур. «Доманинська реформа», реєстраційний номер нерухомого майна 69849221248, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Гуменюк В.В. за №39. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оспорювані правочини вчинено на вкрай невигідних умовах та під впливом тяжкої для позивача обставини, якою була загроза втратити нерухомість, яка була єдиним місцем проживання, внаслідок кримінального переслідування позивача та можливого застосування до нього санкції ч.3 ст. 365-2 КК України, яка передбачає позбавлення волі на строк від 5 до 8 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна або без такої. При відсутності загрози втрати майна оспорювані правочини позивачем би не укладалися. Ціна договорів купівлі - продажу є істотно заниженою порівняно з ринковими цінами. Грошові кошти за продаж будинку та земельної ділянки позивач від відповідачки, з якою проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу, не отримував. Насправді волевиявлення позивача було спрямоване на відчуження належної йому нерухомості на користь дітей. Відповідачка [PERSON] відзиву на позовну заяву не надала. Третя особа без самостійних вимог на стороні позивача приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Гуменюк В.В. пояснень щодо позову не надав. Заяви та клопотання. 02.11.2022 року позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив суд накласти арешт та заборонити відчуження у будь-який спосіб житлового будинку в [ADDRESS] , реєстраційний номер нерухомого майна 70160321248, та земельної ділянки площею 0,0538 га, кадастровий номер 2124884801:03:005:0138, в с. Оноківці ур. «Доманинська реформа», реєстраційний номер нерухомого майна 69849221248. 09.11.2022 року позивачем через канцелярію суду подано заяву про відвід судді Крегул М.М. 28.11.2022 року позивачем [PERSON] подано до суду заяву на виконання вимог ухвали суду від 17.11.2022 року та заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить суд розгляд справи проводити у межах наступних позовних вимог: - визнати недійсним договір купівлі - продажу від 17.01.2020 року житлового будинку в [ADDRESS] , реєстраційний номер нерухомого майна 70160321248, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Гуменюк В.В. за №37; - визнати недійсним договір купівлі - продажу від 17.01.2020 року земельної ділянки площею 0,0538 га, кадастровий номер 2124884801:03:005:0138 в с. Оноківці ур. «Доманинська реформа», реєстраційний номер нерухомого майна 69849221248, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Гуменюк В.В. за №39. 05.12.2022 року позивачем подано до суду заяву про усунення недоліків, визначених ухвалою від 29.11.2022 року. 26.01.2023 року позивачем подано до суду заяву про виправлення описки в ухвалах суду від 17.11.2022 року та від 06.12.2022 року. 06.03.2023 позивачем подано до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Процесуальні дії у справі. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.08.2022 справу передано на розгляд на судді Данко В.Ю. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.08.2022 року відмовлено у задоволенні заяви позивача [PERSON] про забезпечення позову. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.09.2022 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження. 07.10.2022 року суддею Данко В.Й. заявлено самовідвід на підставі п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України, який Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.10.2022 року заяву про самовідвід головуючого судді Данко В.Й. з розгляду цивільної справи №308/10441/22 (2/308/2265/222) задоволено, матеріали справи передано до канцелярії суду для проведення повторного автоматизованого розподілу. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.10.2022 справу передано на розгляд на судді Крегул М.М. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.10.2022 року прийнято до свого провадження цивільну справу №308/10441/22. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.11.2022 року заяву [PERSON] про відвід судді у справі №308/10441/22 задоволено, матеріали справи передано до канцелярії суду для проведення повторного автоматизованого розподілу. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.11.2022 справу передано на розгляд на судді Голяні О.В. 17.11.2022 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області заяву [PERSON] залишено без руху, в тому числі з підстав сплати судового збору не в повному обсязі, та надано строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків. 17.11.2022 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області вжито заходи забезпечення позову шляхом накладання арешту на нерухоме майно, а саме: житловий будинок в [ADDRESS] , реєстраційний номер нерухомого майна 70160321248; земельну ділянку площею 0,0538 га, кадастровий номер 2124884801:03:005:0138, в с. Оноківці ур. «Доманинська реформа», реєстраційний номер нерухомого майна 69849221248, із забороною відчуження. 21.11.2022 ухвалою Закарпатського апеляційного суду накладено арешт та заборонено відчуження у будь-який спосіб житлового будинку в [ADDRESS] , реєстраційний номер нерухомого майна 70160321248 та земельної ділянки площею 0,0538 га кадастровий номер ділянки 2124884801:03:005:0138 в с. Оноківці ур. "Доманинська реформа" реєстраційний номер нерухомого майна 69849221248. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.11.2022 року продовжено позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.11.2022 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу постановлено розглядати в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.01.2023 року виправлено описку в ухвалах Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.11.2022 та від 06.12.2022 року по справі № 308/10841/22. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.01.2023 року закрито підготовче провадження та призназначено справу до розгляду по суті. Пояснення осіб, що з`явилися, в судовому засіданні. Сторони, третя особа в судове засідання не з`явилися, були повідомлені належним чином. Позивач [PERSON] через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Оскільки відповідачка [PERSON] була повідомлена про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явилась, а позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом. Позивач з 2012 року був одноосібним власником будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] , та земельної ділянки з присвоєним кадастровим номером №2124884801:03:005:0138 за адресою Закарпатська область, Ужгородський район, с. Оноківці урочище «Доманинська реформа» /т.1, а.с.9-11, 12-14/. У вказаному будинку з 22.05.2018 року зареєстрована відповідачка [PERSON] , а також малолітні діти [PERSON] , 2011 р.н., [PERSON] , 2014 р.н./а.с.23-25/. 17.01.2020 року [PERSON] за ціною 135 000,00 грн. придбала у [PERSON] право власності на житловий будинок, розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 2124884801:03:005:0138 за адресою [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 17.01.2020 року, посвідченим приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Гуменюк В.В., зареєстрованим в реєстрі №37 /т.1, а.с.15-18/. Також 17.01.2020 року [PERSON] за ціною 3 000,00 грн. придбала у [PERSON] земельну ділянку кадастровий номер №2124884801:03:005:0138, площею 0,0538 га, цільове призначення для ведення індивідуального садівництва, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Оноківці урочище «Доманинська реформа», що підтверджується договором купівлі-продажу від 17.01.2020 року, посвідченим приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Гуменюк В.В., зареєстрованим в реєстрі №39 /т.1, а.с.19-22/. Станом на дату відчуження майна 17.01.2020 реальна ринкова вартість житлового будинку [ADDRESS] , становила 1 266 990 грн., а земельної ділянки за цією ж адресою - 1 382 870 грн., що стверджено висновком ПП «Експерт Центр» від 20.09.2022 /т.1, а.с.76-102/. Належність відповідачу [PERSON] зазначеного майна на момент розгляду справи підтверджено інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №316156532 та №316159301 від 28.11.2022 року /т.1, а.с.154-155/. Відповідно до розпорядження голови державної адміністрації №384 від 27.12.2019 року [PERSON] надано дозвіл на укладення договору купівлі - продажу на нерухоме майно, загальною площею якого становить 134,5 кв.м., житловою площею 42,0 кв.м., що знаходить за адресою: [ADDRESS] , на ім`я малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в рівних частках кожній /т.1, а.с.27/. Із доданих позивачем до матеріалів справи ухвал слідчих суддів /т.1, а.с.35-41/ вбачається, що СУ ГУ НП в Закарпатській області проводилося досудове розслідування в рамках кримінального провадження №12020070000000009, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.01.2020 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України, а також в рамках кримінального провадження №42019070000000434, відомості про яке внесено до ЄРДР 10.12.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358, ч.3 ст.365-2 КК України. Органом досудового розслідування було встановлено, що державний реєстратор Баранинської сільської ради Ужгородського району Мочар І.І. 08.01.2020 року, зловживаючи своїм службовим становищем та з порушенням норм ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вніс до ДРРПнНМ записи про право власності №50575121 та №50575958 про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, яке розташоване за адресою за адресою [ADDRESS] за ПАТ «Комерційний інвестиційний банк». При цьому на момент вчинення державним реєстратором Мочар І.І. 08.01.2020 року вказаних реєстраційних дій діяли заборони вчинення реєстраційних дій з вказаним нерухомим майном відповідно до заяв власника № 37701257 від 21.12.2019 року та № 37714269 від 23.12.2019 року. Зазначеними діями [PERSON] спричинив тяжкі наслідки у вигляді вибуття з власності ТзОВ «Р.І.Ф. ПАРКЕТ ЛТД» нерухомого майна вартістю біля 75 000 000 грн. До матеріалів справи долучені сімейні фото, на яких зображені позивач [PERSON] разом з відповідачем [PERSON] , а також малолітніми дітьми /т.1, а.с. 28 -30/. Також долучений скріншот переписки в додатку «Viber"/т.1, а.с. 31, 73-74, 175/. Оцінка суду. За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з пунктом 2 частини другої статті 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із способів захисту цивільних прав. Отже, кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Судом встановлено, що протягом 2019-2020 років за фактом вчинення державним реєстратором Баранинської сільської ради Ужгородського району Мочар І.І. незаконних реєстраційних дій з нерухомим майном було розпочато ряд кримінальних проваджень за попередньою правовою кваліфікацією ч.1 ст.358, ч. 3 ст. 365-2 КК України, В зв`язку з зазначеними обставинами позивач прийняв рішення про передачу належного йому майна своїй близькій особі для його збереження. На виконання вказаного за ціною в 9 разів нижче ринкової було укладено договір купівлі - продажу будинку, та за ціною в 460 разів нижче ринкової було укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Таким чином, правочин може бути визнаний судом недійсним за умов порушення стороною (сторонами) в момент його вчинення вимог законодавства. В пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» надано роз`яснення, що правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім`ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Правочини, що вчиняються особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, характеризуються тим, що особа їх вчиняє добровільно, усвідомлює свої дії, але вимушена це зробити через тяжкі обставини. Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За змістом частини першої статті 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За змістом зазначених норм матеріального права при укладенні договору купівлі-продажу волевиявлення продавця має бути спрямоване на добровільне, оплатне, без будь-яких примусів (життєвих обставин або впливу сторонніх осіб) відчуження належного йому майна на користь покупця. Разом з тим правочини, що вчиняються особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, характеризуються тим, що особа їх вчиняє добровільно, усвідомлює свої дії, але вимушена це зробити через тяжкі обставини і на вкрай невигідних умовах, а тому волевиявлення особи не вважається вільним і не відповідає її внутрішній волі. Отже, правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім`ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. За обставинами цієї справи позивач знаходився під кримінальним переслідуванням, санкція ч.3 ст. 365-2 КК України передбачає в тому числі конфіскацію майна, отже у [PERSON] були усі підстави відчувати занепокоєність відносно належного йому на праві власності нерухомого майна, а тому останній з метою усунення і зменшення негативних наслідків від цих тяжких обставин вирішив здійснити на невигідних для себе умовах відчуження нерухомості шляхом укладання договорів купівлі - продажу. Таким чином, [PERSON] не мав намірів відчужувати будинку та земельну ділянку відповідачу, його волевиявлення не може вважатися вільним і не відповідало його внутрішній волі, а укладення таких правочинів обумовлено виключно збігом тяжких для позивача життєвих обставин, внаслідок чого виникла загроза втратити житло, загроза конфіскації майна, що могло б призвести до позбавлення майна позивача, а тому для усунення або зменшення таких загроз позивач і уклав оспорювані договори, а тому такі договори підлягають визнанню недійсними на підставі частини першої статті 233 ЦК України. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. З цих підстав,

Outcome: approved