Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування майнових витрат. Свої вимоги мотивував тим, що відповідачем було уповноважено [PERSON] , представляти її інтереси щодо продажу автомобіля. При виконанні даних довіреності, було отримано інформацію про наявність заборгованості в відповідача [PERSON] , яка стягувалась Залізничним ВДВС у м. Львові. Відтак, позивачем було сплачено заборгованість відповідача в розмірі 45763,80 грн., які вона зобов`язувалась повернути. Однак, станом на день подання позовної заяви, заборгованість відповідач так і не повернула, а тому позивач змушений звернутись до суду з метою захисту порушених прав. Відповідача належним чином, згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі "Лазаренко та інші проти України", повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви, рекомендованою поштовою кореспонденцією, яка була повернута до суду 09 січня 2023 року та 28 лютого 2023 року. У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю, з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідачем [PERSON] , було уповноважено позивача [PERSON] , представляти її інтереси при здійсненні правочинів, щодо належного їй транспортного засобу Volkswagen Passat /а.с.7/. В матеріалах справи міститься витяг з Єдиного реєстру боржників, з якого вбачається, що станом на 19 серпня 2022 року, [PERSON] , мала заборгованість з оплати комунальних послуг /а.с. 9/. Суду було надано квитанції №41, №42, №43 та №41/к3, з яких вбачається, що [PERSON] , було здійснено оплату Залізничному відділу ДВС за виконавчими провадженнями №58968403 , №67841901, №69496638, за [PERSON] /а.с. 12-13/. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем відзив на позов не подано, а також не надано доказів щодо повернення отриманих грошових коштів або ж наявності правових підстав для набуття та збереження коштів, а тому суд виходить з об`єму наданих позивачем доказів відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження під час розгляду справи, а тому підлягають до задоволення. За п. 3 ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги було задоволено в повному обсязі, суд приходить до переконання, про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача судового збору в повному обсязі.

Outcome: approved