Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

[PERSON] 23.11.2022 звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що подружнє життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя, тому припинили подружні стосунки, спільно не проживають, подружніх стосунків не підтримують, примирення між ними неможливе, просить розірвати шлюб. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, 11.01.2023 подала заяву у якій позов підтримала, просить про розірвання шлюбу з відповідачем та про розгляд справи за її відсутності (а.с. 10). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належно (а.с.11-12, 18). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки відповідач, будучи належно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, суд приходить висновку про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить думки про задоволення позову. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948р., чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3 і 4 ст. 56 вказаного\~Кодексу передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. зазначено, що проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюб суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Із змісту позову, із свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] (а.с. 3) убачається, що сторони в шлюбі з 10.06.2022, дітей не мають, що вони припинили подружні стосунки, тривалий час спільно не проживають. Позивачка [PERSON] , як видно із змісту позову та її заяви до суду від 11.01.2023, заперечує можливість примирення з відповідачем, настоює на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] на виклики до суду не реагує, що з урахуванням вищенаведеного та матеріалів справи, суд розцінює як його небажання до налагодження сімейних стосунків із позивачкою. Ураховуючи наведене та інші фактичні взаємини сторін, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, а також той факт, що примушування позивачки до збереження шлюбу порушуватиме її права, суд приходить думки, що шлюб між сторонами слід розірвати. Суд відмовляє [PERSON] у відновленні дошлюбного прізвища [PERSON] , з огляду на наступне. За змістом\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЗУ "Про державну реєстрацію актів цивільного стану " державна реєстрація розірвання шлюбу проводиться відповідними органами держаної реєстрації актів цивільного стану у встановлених законом випадках. За положенням ч. 6 ст. 15 цього Закону, той з подружжя, який бажає відновити своє дошлюбне прізвище, повинен заявити про це в органи держаної реєстрації акту цивільного стану під час держаної реєстрації розірвання шлюбу. Зі змісту ч. 8\~ст. 294 ЦПК України\~вбачається, що вимога про вибір прізвища, тобто його зміну, вирішується судом виключно у справах окремого провадження, тобто при відсутності спору між сторонами щодо розірвання шлюбу, що передбачено ч. 3\~ст. 293 ЦПК України. Позивачкою заявлено вимогу про відновлення дошлюбного прізвища у справі, що розглядається в порядку позовного провадження. Відповідно до\~ч. 1 ст. 15 ЦПК України\~суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. З огляду на те, що законодавством при розгляді цивільних справ у позовному провадженні про розірванні шлюбу не передбачено вирішення питань, що стосується зміни прізвища особи, яка бере участь у справі, на її вимогу, окрім цивільних справ, що розглядаються у порядку окремого провадження, при розгляді справи позивачкою не доведено факт порушення її прав у зв`язку з необхідністю зміни її дошлюбного прізвища [PERSON] , суд вважає, що вимоги позивачки в частині відновлення її дошлюбного прізвища є передчасними, тому в їх задоволенні відмовляє.\~\~ Відповідно до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивачки слід стягнути 992 грн. 40 коп. судових витрат (а.с.1).

Outcome: partial