Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства «Укрсиббанк» у якому просив суд: -визнати договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11359394000 від 12.06.2008 укладеного між позивачем та відповідачем удаваним правочином; -визнати, що договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11359394000 від 12.06.2008 укладений між позивачем та відповідачем договором позики на споживчі цілі з викладенням п.1.1. в такій редакції: «Банк зобов`язаний надати Позичальнику, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати і повернути Банку кредитні кошти (позику) у сумі 102 218,10 грн. -зобов`язати відповідача здійснити перерахунок кредитної заборгованості виходячи із нової редакції п.1.1. Кредитного договору та фактично сплачених Позивачем платежів по сумах і датах за курсом НБУ на дату оплати. В обґрунтування позову вказує, що відповідно до договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11359394000 від 12.06.2008 укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , АКІБ «УкрСиббанк» надав позивачу кредит у розмірі 21 062,00 доларів США під 14,00 % річних зі строком погашення до 12.06.2015. Позивач вважає даний правочин є удаваним і вчинений для приховання іншого правочину - договору позики в розмірі 102 218,10 грн. Посилається, що ЦК України визначено, що законним платіжним засобом на території України є грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта може використовуватися в Україні лише у випадках і в порядку встановлених законом. Стверджує, що наданий позивачу кредит є споживчим і не стосується господарської діяльності. Позивач вважає, що стаття 1054 ЦК України передбачає можливість банку надавати грошові кошти (кошти) позичальникові на договірних засадах. Під терміном грошові кошти законодавець розуміє саме грошову одиницю - гривню. Вказує, що Банк укладаючи з відповідачем кредитний договір у іноземній валюті розумів, що валюта не може бути використана за цільовим призначенням, а саме для придбання автомобіля, як вказано в п.2.4. кредитного договору, чим фактично приховав договір позики речей. Зазначає, що згідно ч.ч. 1, 2 ст. 524 ЦК України, зобов`язання повинно бути виражено у грошовій одиниці України - гривні, але сторони за договором можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання у іноземній валюті. Посилається, що в той же час відсотки по кредиту повинні нараховуватись на реальну суму позики в реальній валюті, а не на еквівалент. Іноземна валюта як засіб платежу, зокрема за зобов`язаннями, може використовуватись на території України лише у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом, як зазначено в ст.ст. 192, 533 ЦК України. Стверджує, що Правилами використання готівкової іноземної валюти та території України, затвердженими постановою правління Національного Банку України № 200 від 30.05.2007 передбачені випадки, в яких дозволяється використовувати на території України готівкову іноземну валюту як засіб платежу. Пунктом 4 зазначеної постанови встановлено, що індивідуальні ліцензії Національного банку України на використання готівкової іноземної валюти на території України як засобу платежу, що були видані відповідно до Правил використання готівкової іноземної валюти на території України, затверджених анульовані. Вказує, що відповідно до п. 1 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі Декрет) Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом. Згідно з п. 2 та 3 ст. 5 Декрету генеральні ліцензії видаються комерційним банкам ... на здійснення операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання... . Підпунктами «в», «г» п. 4 ст. 5 Декрету встановлено, що для проведення валютних операцій, а саме надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, використання іноземної валюти на території України як засобу платежу потребує отримання індивідуальної ліцензії. Посилається, що Банком не надано достатніх доказів, які б підтверджували наявність у останнього відповідної індивідуальної ліцензії для надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті та використання іноземної валюти на території України як засобу платежу на час укладання кредитного договору. Стверджує, що позивач уклав кредитний договір для того щоб за отримані кошти оплатити вартість автомобіля марки GW YJVER 2.4 L 4x4,2008 року випуску, згідно договору купівлі-продажу № 490/08 від 05.06.2008 укладеного між ЗАТ «Маяк Авто» та позивачем. Вказує, що згідно п. 2.1. договору купівлі-продажу № 490 08 від 05.06.2008 року позивач мав сплатити 115 720,00 грн. Ці кошти були перераховані відповідачем саме в гривнях. При цьому, заяви на конвертацію валюти в гривню позивач не подавав, валютною рахунку на який би відповідач міг перерахувати валютні кошти позивачу не відкривався. Отже фактично між сторонами був укладений Кредитний договір в гривні і виконаний він відповідачем саме в гривні. Таким чином позивач вважає, що є всі правові підстави вважати, що спірний договір є удаваним правочином на справді це договір позики отриманий на споживчі цілі в гривні. З урахуванням викладеного позивач просив позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 12.11.2014 у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. 01.12.2014 представником відповідача Акціонерного товариства «Укрсиббанк» - Останковою В.О. було подано до суду зустрічну позовну заяву Акціонерного товариства «Укрсиббанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості у якому АТ «УкрСиббанк» просить суд стягнути з [PERSON] на користь Банку заборгованість за кредитним договором №11359394000 по кредиту та процентах у розмірі 4 189,38 доларів США, що станом на 04.11.2014 за курсом НБУ (12.950746 грн. за 1 долар США) еквівалентно 54 255,60 грн., та по пені у розмірі 1 335,56 грн., а саме: 3 760,71 доларів США (що еквівалентно 48 704,00 грн.) - заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість - 1 754,95 доларів США за строк з 26.05.2014 по 04.11.2014; 428,67 доларів США (що еквівалентно 5 551,60 грн.) - заборгованість за процентами, у тому числі прострочена заборгованість - 364,80 доларів США за строк з 01.03.2014 по 31.10.2014; 1 118,04 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 27.05.2014 по 04.11.2014; 217,32 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 27.05.2014 по 04.11.2014. В обґрунтування позовних вимог за зустрічним позовом вказує, що 12.06.2008 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] , укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11359394000. Зазначає, що відповідно до умов кредитного договору, Банк надав Позичальнику кредит (грошові кошти) у сумі 21 062,00 доларів США, а Позичальник зобов`язався повертати наданий кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, встановлені графіком погашення кредиту (додаток 1 до договору), але в будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 12.06.2015, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, (п. 1.1, 1.2. кредитного договору, додаток №1 до кредитного договору ). Посилається, що за користування кредитними коштами Позичальник зобов`язався сплатити проценти у розмірі 14,0 % річних, а за користування кредитними коштами понад встановлений договором термін - у подвійному лірі. Стверджує, що сторони домовилися, що за умовами договору розмір процентної ставки може бути змінений, проценти нараховуються та сплачуються в порядку, передбаченому п.1.3. кредитного договору. Вказує, що всупереч умов Кредитного договору Позичальник не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по процентам та по кредиту з травня 2014 року, чим тривалий час порушує взяті на себе договірні зобов`язання. Зазначає, що відповідно до умов розділу 6 кредитного договору позивач направив відповідачу вимогу від 29.09.2014 року про усунення порушень умов кредитного договору, однак відповідач вимогу не виконав. Посилається, що станом на 04.11.2014 заборгованість за кредитним договором №11359394000 складає: по кредиту та процентах у розмірі 4 189,38 доларів США (чотири тисячі сто вісімдесят дев`ять доларів США 38 центів), що станом на 04.11.2014 за курсом НБУ (12.950746 грн. за 1 долар США) еквівалентно 54 255 грн. 60 коп., та по пені у розмірі 1 335 грн. 36 коп. (одна тисяча триста тридцять п`ять гривень 36 коп.), а саме: 3 760,71 доларів США (що еквівалентно 48 704,00 грн.) - заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість - 1 754.95 доларів США за строк з 26.05.2014 по 04.11.2014, 428,67 доларів США (що еквівалентно 5 551,60 грн.) - заборгованість за процентами, у тому числі прострочена заборгованість - 364,80 доларів США за строк з 01.03.2014 по 31.10.2014; 1 118,04 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 27.05.2014 по 04.11.2014, 217,32 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 27.05.2014 по 04.11.2014. З урахуванням викладеного вище просив зустрічні позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва постановленою буз виходу суду до нарадчої кімнати та яка занесена до журналу судового засідання від 08.12.2014, було прийнято до сумісного розгляду із первинним позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Укрсиббанк» про визнання договору удаваним правочином та зобов`язання вчинити дії - зустрічний позов Акціонерного товариства «Укрсиббанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. 18.02.2015 представником позивача [PERSON] - [PERSON] було подано до суду заперечення на зустрічну позовну заяву, у якому останній проти позовних вимог заперечує. В обґрунтування заперечень за зустрічним позовом вказує, що умови п.1.1. кредитного договору Банком не виконані, оскільки доказів того, що Позичальник отримав грошові кошти у розмірі 21 062,00 доларів США на споживчі цілі Банком не надано. Зазначає, що у даному випадку підлягає застосуванню ч. 3 ст. 551 ЦК України, оскільки існують обставини, які мають істотне значення і які є підставою для зменшення розміру відсотків, а саме: Позичальник виконав частково свої зобов`язань по поверненню боргу, навіть на таких невигідних умовах кредитного договору та з таким тяжким майновим становищем, в яке поставив Позичальника кредитний договір. Також враховуючи майновий стан Банку можна зробити висновок, що збитки, які завдав Позичальник не є для нього досить відчутними та не значними для майнового стану Банку, а тому представник відповідача за зустрічним позовом вважає, що розмір неустойки має бути зменшений за рішенням суду, оскільки він значно перевищує розмір збитків. Посилається, що відповідач за зустрічним позовом не згоден із сумою боргу яку вказує банк у позовній заяві та вважає, що банком не підтверджено належними та допустимими доказами розмір заборгованості та взагалі її наявність. 22.06.2015 позивачем за зустрічним позовом було подано до суду заяву про збільшення позовних вимог у якій останній просить суд: стягнути на користь АТ «УкрСиббанк» з [PERSON] суму заборгованості за Кредитним договором № 0011359394000 від 12.06.2008 в розмірі 4 740,66 доларів США з яких: - 3 760,71 доларів США - кредитна заборгованість; - 979,95 доларів США - заборгованість по процентам; - 17 608,22 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; - 3 953,88 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам. Ухвалою Солом`янського районного суду від 03.11.2015 було призначено по справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (03680, м. Київ, вул. Смоленська,6), та на вирішення експертів поставлено питання: чи виконаний підпис в графі «підпис отримувача» в заяві на видачу готівки № 30 від 12.06.2008 року, оригінал якої міститься в матеріалах справи, від імені [PERSON] ним самим чи іншою особою. 23.02.2016 Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз було надано до суду висновок експертів № 21136/21137/15-32 від 23.02.2016 відповідно до якого підпис від імені [PERSON] в графі «Підпис отримувача» в оригіналі заяви на видачу готівки № 30 від 12.06.2008 виконаний самим [PERSON] . Ухвалою Солом`янського районного суду від 12.05.2016 було призначено по справі судово-економічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз на вирішення експертів поставлено питання: чи підтверджується документально заборгованість [PERSON] по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11359394000 від 12.06.2008 року? Якщо так, то в якому саме розмірі по кожному виду заборгованості: по тілу кредиту, по процентам, по пені? 12.10.2016 на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження судді Букіної О.М. 23.02.2017 матеріали справи були повернуті до Солом`янського районного суду м. Києва без проведеної судово-економічної експертизи, оскільки [PERSON] не було здійснено оплату даної експертизи. Ухвалою Солом`янського районного суду від 27.04.2017 було направлено справу за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про захист прав споживачів та визнання правочину удаваним та зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (м. Київ,вул. Смоленська, 6) для проведення судово-економічної експертизи, згідно ухвали суду від 12.05.2016 року. На вирішення експертної установи поставити питання, зазначене в ухвалі суду від 12.05.2016 року про призначення по справі судово-економічної експертизи. 09.11.2017 матеріали справи були повернуті до Солом`янського районного суду м. Києва без проведеної судово-економічної експертизи, оскільки [PERSON] не було здійснено оплату даної експертизи. Ухвалою Солом`янського районного суду від 10.04.2018 було направлено справу за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про захист прав споживачів та визнання правочину удаваним та зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (м. Київ,вул. Смоленська, 6) для проведення судово-економічної експертизи, згідно ухвали суду від 12.05.2016 року. На вирішення експертної установи поставити питання, зазначене в ухвалі суду від 12.05.2016 року про призначення по справі судово-економічної експертизи. 21.09.2018 матеріали справи були повернуті до Солом`янського районного суду м. Києва із повідомленням про неможливість надання висновку № 8291/18-45 від 12.09.2018 у зв`язку із невиконанням вимог експерта про надання додаткових матеріалів. Ухвалою Солом`янського районного суду від 21.12.2018 було витребувано у Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» докази, а саме: - виписки ПАТ «УкрСиббанк» (АКІБ/ВАТ «УкрСиббанк») за всіма аналітичними балансовими рахунками з обліку заборгованості Позичальника за кредитним договором №11359394000 від 12.06.2008 р., (в тому числі за рахунками з обліку строкової та простроченої заборгованості по основному боргу за кредитом, нарахованих сум строкових та прострочених процентів і комісій, сум сплачених/списаних всіх видів штрафних санкцій за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором, а також, за наявності, відповідних транзитних рахунків) за період з 12.06.2008 р. по 22.06.2015 р. включно; - виписки за аналітичними рахунками відповідно до пункту 1 цього клопотання мають містити інформацію відповідно до нормативних вимог, зазначених в додатку до цього клопотання, в тому числі: відображати вихідні та вихідні залишки за кожним операційним днем (для забезпечення контролю повноти відображення всіх операцій), а в межах кожного операційного дня мають містити інформацію про суму операції, контрагента за операцією, номер кореспондуючого рахунку, номер документа по кожній операції та призначення платежу в повному обсягу. Друкування зазначених виписок в іноземній валюті має бути виконано без відображення гривневого еквіваленту та операцій з переоцінки. Має бути забезпечений такий формат друкованих виписок, який буде зручним для читання наявної інформації, в тому числі завдяки відповідним полям, якщо такі виписки будуть зшиті, а також належному рівню контрастності зображення та застосування розміру шрифту не менше 7. Прошу забезпечити повноту переліку аналітичних рахунків, зазначених в пункті 1 цього клопотання, відповідно до кореспонденції між ними по кожному з них; - роз`яснення, якими нормами чинного законодавства України, передбачено встановлення за кредитом одночасно діючих ДВОХ процентних ставок, як це визначено пунктом 1.3.1 кредитного договору №11359394000 від 12.06.2008 р.; - інформацію про те, чи вносились зміни до кредитного договору протягом періоду з 12.06.2008 р. по 22.06.2015 р., в тому числі щодо зміни процентної ставки. За наявності таких змін, надати копії відповідних додаткових угод. 28.03.2019 на виконання ухвали суду відповідачем за первинним позовом було надано до суду витребовувані документи. Ухвалою Солом`янського районного суду від 18.10.2019 було повернуто матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про захист прав споживачів та визнання правочину удаваним та зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, Київському науково-дослідному інституту судових експертиз для проведення судово-економічної експертизи, згідно ухвали суду від 12.05.2016. На вирішення експертної установи поставлено питання, зазначене в ухвалі суду від 12.05.2016 року про призначення по справі судово-економічної експертизи. 17.07.2020 матеріали справи були повернуті до Солом`янського районного суду м. Києва із повідомленням про неможливість надання висновку № 32983/19-72 від 26.06.2020 у зв`язку із невиконанням вимог експерта про надання додаткових матеріалів. Ухвалою Солом`янського районного суду від 30.06.2021 постановленою без виходу суду до нарадчої кімнати, яка занесена до протоколу судового засідання від 30.06.2021, було залучено до участі у справі в якості третьої особи за зустрічним позовом - ТОВ «Українська факторингова компанія». 27.10.2021 представником позивача за зустрічним позовом було подано до суду клопотання про заміну відповідача за первинним позовом та позивача за зустрічним позовом АТ «УкрСиббанк» на його правонаступника ТОВ «Українська факторингова компанія». Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 21.06.2022 було витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» належним чином завірену довідку про розмір заборгованості [PERSON] (із обґрунтуванням такого розміру) за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11359394000 від 12.06.2008 укладеним між Акціонерним товариством інноваційний банк «Укрсиббанк» та [PERSON] . Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20.10.2022 постановлену без виходу суду до нарадчої кімнати, яка занесена до протоколу судового засідання від 20.10.2022, судом було частково задоволено клопотання представника позивача за зустрічним позовом про заміну відповідача за первинним позовом та позивача за зустрічним позовом АТ «УкрСиббанк» на його правонаступника ТОВ «Українська факторингова компанія». Замінено позивача за зустрічним позовом АТ «Укрсиббанк» на його правонаступника ТОВ «Українська факторингова компанія». У задоволенні іншої частини клопотання було відмовлено. 21.11.2021 представником ТОВ «Українська факторингова компанія» було надано витребувані судом матеріали. Позивач за первинним позовом та його представник у судове засідання не з`явилися, 06.03.2023 представником позивача за первинним позовом було подано до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача за первинним позовом та його представника. Позовні вимоги за первинним позовам підтримали, проти позовних вимог за зустрічним позовом заперечували. Представник відповідача за первинним позовом у судове засідання не з`явився, 06.03.2023 подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливістю прибути у судове засідання через введення на території України воєнного стану. Представник позивача за зустрічним позовом у судове засідання не з`явився, 21.11.2022 подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача за зустрічним позовом. Зустрічні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності позивача за первинним позовом та його представника, а також за відсутності представника позивача за зустрічним позовом, оскільки дані особи подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Суд також вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності представника відповідача за первинним позовом, оскільки останній належним чином повідомлений про розгляд справи. Наведенні представником відповідача за первинним позовом причини неможливості з`явитися у судове засідання у зв`язку із введенням на території України воєнного стану суд визнає не поважними, оскільки представник відповідача перебуває у м. Києві та пересування по м. Києві наразі здійснюється без будь-яких обмежень, що не ускладнює можливість явки у судове засідання. Окрім цього суд звертає увагу на ту обставину, що представник відповідача за первинним позовом був присутній у судовому засіданні 21.06.2022, тобто уже після введення на території України воєнного стану, що свідчить про можливість явки у судове засідання. Також суд звертає увагу, що представник відповідача за первинним позовом мав змогу звернутися до суду із клопотанням про проведення судового засідання у режимі відео конференції, проте таким правом не скористався. З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку про можливість проведення розгляду справи за відсутності сторін та їх представників та їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Окрім цього суд вважає за можливе провести розгляд справи без отримання висновку експерта за результатами призначеної ухвалою суду від 12.05.2016 судово-економічної експертизи у зв`язку із наступним. Як встановлено судом вище, ухвалами суду тричі матеріали справи поверталися до експертної установи для проведення судово-економічної експертизи, проте остання не була проведена у зв`язку із ненаданням відповідачем за первинним позовом запитуваних експертами матеріалів. Представник відповідача за первинним позовом після повернення матеріалів справи Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз із повідомленням про неможливість надання висновку у зв`язку із невиконанням вимог експерта про надання додаткових матеріалів зазначив, що АТ «Укрсиббанк» на виконання клопотання експерта було надано усі можливі із запитуваних експертами матеріали, інші матеріали у банку відсутні та надати їх банк не має змоги. Таким чином, судом встановлено, що проведення судово-економічної експертизи відповідно до ухвали суду від 12.05.2016 фактично є не можливим, оскільки для її проведення необхідні матеріали, які не можуть бути надані АТ «Укрсиббанк» за їх відсутністю. При цьому суд також звертає увагу, що питання про заміну експертної установи у зв`язку із неможливістю проведення судово-економічної експертизи сторонами заявлено не було. З урахуванням викладеного вище, враховуючи принципи диспозитивності цивільного процесу, змагальності сторін та розумності строків розгляду справи судом, а також ту обставину, що справа протягом тривалого часу не була розглянута по суті у зв`язку із неможливістю проведення судово-економічної експертизи та вирішенням судом питання про правонаступництво, суд вважає за можливе провести розгляд справи, на підставі наявних матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 12.06.2008 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (Банк) та [PERSON] (Позичальник) було укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11359394000 (далі Договір) відповідно до якого Банк зобов`язується надати Позичальнику, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти (кредит) у розмірі 21 062,00 доларів США та сплатити плату за кредит в порядку і на умовах, зазначених договором. Вказана сума кредиту дорівнює 120 218,10 грн. за курсом НБУ на день укладання Договору (а.с. 4 т. 1). Пунктом 1.2.1. Договору визначено, що надання кредиту здійснюється у наступний термін: 12.06.2008. Відповідно до п. 1.2.2. Договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку № 1 до Договору, але в будь-якому випадку не пізніше 12.06.2015, якщо тільки не застосований інший термін повернення кредиту відповідно до умов Договору та/або умов відповідної угоди Сторін. Пунктом 1.3.1. Договору визначено, що за користування кредитними коштами протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 14,00 % річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов Договору. Відповідно до п. 1.3.3. Договору, нарахування процентів за Договором здійснюється щомісяця, в останній робочий день поточного місяця, методом «факт/360» відповідно до вимог чинного законодавства. Пунктом 1.3.4. Договору визначено, що строк сплати процентів: з 01 по 25 число (включно) кожного місяця, наступного затим, за який були нараховані Банком такі проценти. 12.06.2008 Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було підписано Графік погашення кредиту, який є Додатком № 1 до Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11359394000 від 12.06.2008 (а.с. 9-10). 12.06.2008 [PERSON] отримав у АКІБ «УкрСиббанк» 21 062,00 доларів США, що еквівалентно 102 218,10 грн., шляхом видачі з поточного рахунку фізичної особи № [NUMBER] (а.с. 243 т. 1). Щодо первинного позову,суд приходить до наступного висновку. Звертаючись до суду із первинним позовом позивач зазначив, що укладений між сторонами кредитний договір є удаваним правочином, оскільки насправді даний договір було укладено для приховання договору про надання гривневого кредиту. Окрім цього позивач за первинним позовом зазначав, що фактично сторонами було приховано договір позики речей. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші. Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Тлумачення статті 235 ЦК України свідчить, що удаваним є правочин, що вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Тобто сторони з учиненням удаваного правочину навмисно виражають не ту внутрішню волю, що насправді має місце. Відтак, сторони вчиняють два правочини: один удаваний, що покликаний «маскувати» волю осіб; другий - прихований, від якого вони очікують правових наслідків. У постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року у справі № 6-1026цс16 зроблено висновок, що за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено для приховання іншого правочину, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторони вчинили саме цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемним або про визнання його недійсним. Відповідно до вимог статті 60 ЦПК України позивач, заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, має довести: 1) факт укладення правочину, що, на його думку, є удаваним; 2) спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж тих, що передбачені насправді вчиненим правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж намір приховати насправді вчинений правочин; 3) настання між сторонами інших прав та обов`язків, ніж тих, що передбачені удаваним правочином. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 червня 2022 року в справі №576/564/21 (провадження №61-19258св21) вказано, що якщо сторонами вчинено правочин для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, він є удаваним (стаття 235 ЦК України). У разі встановлення, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено для приховання іншого правочину, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторони вчинили саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Відповідно до частини першої статті 202, частини третьої статті 203 ЦК України головною умовою правомірності правочину є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, тому основним юридичним фактом, який суд повинен установити, є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору, а також з`ясувати питання про те, чи не укладено цей правочин з метою приховати інший та який саме. Змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір,

Outcome: approved