Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

15.04.2022 [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, який зареєстрований судом 21.04.2022, мотивуючи тим, що [INFO] помер [PERSON] . 15.04.2019 державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області на її ім`я було видано свідоцтво про право власності на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, яке було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Спільне сумісне майно подружжя, право власності на яке в указаній частці посвідчується вищевказаним свідоцтвом, складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами під [ADDRESS] , який належав померлому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 27.09.1977 та зареєстрованого в реєстрі за №1-8512. На земельній ділянці знаходиться житловий будинок позначений на плані літ.А-1, 1900 року побудови, загальною площею - 59,20 кв. м., житловою площею - 39,90 кв. м. [INFO] помер син [PERSON] - [PERSON] , який в установлений законом строк вступив в спадщину, але за час життя неотримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/5 частку. 14.05.2020 державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Кравець А.В. було видано на її ім?я свідоцтво про право на спадщину на 1/10 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд під [ADDRESS] та зареєстровано в реєстрі за №l-445, яке зареєстровано 14.05.2020 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 1810974232103; номер запису про право власності : 41937177. Відповідно до технічного паспорта, складеного КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» 14.11.2018 вартість об?єкта - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 59,2 м. кв., із них жилою площею 39,9 м. кв., становить 101547,00\~ грн. 15.04.2019 також було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, після [PERSON] , на спадщину, яка складається із 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] відповідно на 1/10 частку житлового будинку іншим спадкоємцям [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Між нею та відповідачами не досягнуто згоди щодо поділу майна в натурі, а тому, враховуючи, що в добровільному порядку вирішити спір неможливо, просила виділити їй в натурі 1/70 частку житлового будинку по [ADDRESS] , а саме: кімнату площею 14,0 кв. м. позначену на плані літерою 1-1, кімнату площею 10,2 кв. м. позначену на плані літерою 1-3, кімнату площею 5,3 кв. м. позначену на плані літерою 1-2, кімнату площею 6,2 кв. м. позначену на плані літерою 1-4 та визнати за нею право власності на кімнату площею 14,0 кв. м. позначену на плані літерою 1-1, кімнату площею 10,2 кв. м. позначену на плані літерою 1-3, кімнату площею 5,3 кв. м. позначену на плані літерою 1-2, кімнату площею 6,2 кв. м. позначену на плані літерою 1-4 житлового будинку по [ADDRESS] , із них жилою площею 35,7 кв. м. вартістю 61236,92 грн.. 15.06.2022, після усунення позивачем недоліків позову, судом прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 18.07.2022 представник позивача, адвокат Єфремова Ірина Іванівна, подала до суду заяву, в якій просила виділити в натурі [PERSON] , 6/10 частки у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 35.7 кв.м., житловою площею 16,4 кв.м. у складі: 1-1 - кухня - веранда - 14,00 м. кв., 1-2 - Коридор - 5,30 м. кв., 1-3 - житлова кімната - 10,20 м. кв., 1-4 - житлова кімната - 6,20 м. кв., яка прийнята до розгляду судом, мотивуючи тим, що відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія ННТ №659782, зареєстроване в реєстрі за №3-461 від 15.04.2019, [PERSON] є власником 1/2 частки у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу із померлим чоловіком [PERSON] , що складається із житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] .Спадкоємцями за померлим [PERSON] на належну йому 1/2 частину вказаного будинку, відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом серія НПА №470108, зареєстроване в реєстрі за №1-145 від 14.05.2021, стали дочка [PERSON] - на 1/5 частку, син - [PERSON] - на 1/5 частку; дочка [PERSON] - на 1/5 частку, вона, як дружина [PERSON] - на 1/5 частку; дочка [PERSON] на 1/5 частку, де частка кожного із спадкоємців склала 1/10 частки житлового будинку.14.05.2021 відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом серія ННТ №659785, зареєстроване в реєстрі за №3-473 від 15.04.2019, до неї перейшла частка померлого сина [PERSON] , яка складається із 1/10 частки вказаного житлового будинку.Таким чином, сукупна частка права власності у житловому будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд під [ADDRESS] , що належить [PERSON] складає 7/10 частки. Відповідно частки відповідачок складають 3/10 частки - по 1/10 у кожної. Відповідно до Технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , від 27.06.2022технічними характеристиками будинку є:загальна площа - 59,20 м. кв., житлова площа - 39,90 м. кв.У її фактичному користуванні перебувала частина будинку, яка складається з:1-1 - кухня-веранда - 14,00 м. кв., 1-2 - коридор 5,30 м. кв.,1-3 - житлова кімната - 10,20 м. кв.,1-4 - житлова кімната - 6,20 м. кв., загальною площею - 35,70 м. кв., житловою площею - 16,40 м. кв. У фактичному користуванні інших співвласників: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] перебуває частина житлового будинку, що складається з 1-1 - кімната - загальною площею - 23,50 м. кв. До травня 2021 року вона проживала у будинку разом із своїми дочками. Однак, не досягнувши згоди щодо порядку користування житловими кімнатами, її дочки створили умови, при яких вона не може проживати у будинку, який належить їй у розмірі частки 7/10. Постійні сварки, психологічний тиск, образи - це ті обставини, які унеможливлюють досягнення згоди задля спільного проживання. Встановлення порядку користування своєю часткою не вирішить конфліктну ситуацію, оскільки усі домовленості неодноразово порушувались, надалі створювались умови при яких взагалі спільне проживання ставало не можливим. З метою визначення можливості виділення належної їй частки у розмірі 7/10 житлового будинку за адресою [ADDRESS] , нею було замовлено висновок щодо технічної можливості поділу об?єкта нерухомого майна за №06/22 від 27.06.2022. Відповідно до зазначеного висновку в разі виділення її частки в натурі склад новоутворених об?єктів нерухомого майна і їх адреси - блокований будинок: житловий будинок літ «А-1» по [ADDRESS] загальною площею 35,7 м. кв, житловою площею - 16,40 м. кв.: 1-1 - кухня-веранда - 14,00 м. кв., 1-2 - коридор - 5,30 м. кв.,1-3 житлова кімната - 10,20 м. кв.,1-4 житлова кімната - 6,20 м. кв., що в сукупності складає 6/10 частки у житловому будинку.Житловий будинок з літ «А-1» по [ADDRESS] , загального площею 23,50 м. кв, що в сукупності складає 4/10 частки у спільному майні на даний час. Після виділення частки в натурі окрему частину має бути визнано, як спільну часткову власність по 1/4 кожному із співвласників: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В сукупності ідеальна частка у житловому будинку, яка складається з 7/10 складає 41,44 м. кв. (59,20 м. кв - 100 %, 41,44 м. кв. - 70 %). Виділення частки у розмірі 35,7 відповідає розміру 6/10 частки житлового будинку, а інша частина будинку, що складається з житлової кімнати розміром 23,50 м. кв і може мати окремий вхід і усі комунікації - відповідає 4/10 частки житлового будинку. 12.08.2022 представник позивача, адвокат Єфремова Ірина Іванівна, подала до суду заяву, в якій просила усунути перешкоди у користуванні [PERSON] житловим будинком з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] шляхом виділу в натурі 7/10 частки у домоволодінні, що складається з наступних приміщень:1-1 - кухня-веранда - 14,00 м. кв., 1-2 - коридор - 5,30 м. кв., 1-3- житлова кімната - 10,20 м. кв.,1-4 - житлова кімната - 6,20 м. кв. 1-5 - приміщення - 2,70 м. кв. та припинити право спільної власності між [PERSON] (7/10 частки) та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (3/10 частки), яка прийнята до розгляду судом. Заява мотивована тим, що відповідно до зазначеного висновку, в разі виділення її частки в натурі, буде створено два самостійних об?єкта нерухомого майна. Склад новоутворених об?єктів нерухомого майна (з присвоєнням кожному окремої адреси), в порядку встановленому законодавством через звернення до органів місцевого самоврядування- блокований будинок: житловий будинок літ «А-1» по [ADDRESS] загальною площею 58,40 м. кв, житловою площею - 16,40 м. кв.: 1-1 - кухня-веранда - 14,00 м. кв., 1-2 - коридор - 5,30 м. кв.,1-3 - житлова кімната - 10,20 м. кв.,1-4 - житлова кімната - 6,20 м. кв., 1-5 - приміщення - 2,70 м. кв., що в сукупності складає 7/10 частки у житловому будинку. Також, житловий будинок літ «А-1» по [ADDRESS] , загальною площею 20,80 м. кв, житловою площею - 20,80 м. кв., що в сукупності складає 3/10 частки у спільному майні на даний час. Виділення частки у розмірі 38,40 м. кв відповідає розміру 7/10 частки житлового будинку, а інша частина будинку, що складається з житлової кімнати розміром 20,80 м. кв і може мати окремий вхід і усі комунікації - відповідає 3/10 частки житлового будинку. 15.08.2022 представник відповідача [PERSON] , адвокат Зайцев Всеволод Сергійович, подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнає, оскільки вони є незаконними та необґрунтованими, доводи позивача та наведені нею аргументи - беззмістовними та такими, що не базуються на належних і допустимих доказах.\~ 3 матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечується, що станом на момент відкриття провадження у справі у спільній сумісній власності сторін перебуває житловий будинок (садиба) з надвірними будівлями та спорудами, що розташований на нерозподіленій земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] . Згідно із технічною документацією, будинок складається із: 1-1 кухня-веранда площею 14,00 кв.м., 1-2 коридор площею 5,30 кв. м.; 1-3 житлова кімната площею 10,20 кв.м.; 1-4 житлова кімната площею 6,20 кв.м., 1-5 житлова кімната площею 23,50 кв.м.. Загальна площа будинку складає 59,20 кв.м., житлова площа - 39,90 кв.м.. Позивачкою надано достатньо документів, що підтверджують її право власності на 7/10 частки у вказаному будинку, що складає ідеальних 41,44 кв.м. загальної площі та 27,93 кв.м. житлової площі будинку. Відповідачам належать інші частки у праві спільної сумісної власності на вказаний будинок (по 1/10 частки на кожну), тобто сукупно 3/10 частки - що складає 17,76 кв.м. загальної площі (5,92 кв.м. на кожну із відповідачок окремо) та 11,97 кв.м. житлової площі (по 3,99 кв.м. на кожну із відповідачок окремо).У своїй заяві від 08.08.2022 позивачка повідомляє суду завідомо неправдиві дані стосовно характеру стосунків між сторонами справи під час спільного проживання у вказаному будинку, чим вводить суд в оману стосовно дійсних обставин справи. Однак, [PERSON] доводить досуду, що жодне із тверджень позивача не відповідає дійсності та є, по суті, свідомою спробою позивачки спотворити дійсний стан та характер взаємовідносин сторін щодо режиму користування спільною власністю, виходячи з такого. По-перше, заявляючи про факт свого постійного фактичного користування приміщеннями 1-1,1-2, 1-3 та 1-4 будинку в одному абзаці позову, позивачка спростовує сама себе в іншому абзаці, стверджуючи, що з травня 2021 року відповідачі змусили її виїхати з цього будинку взагалі. По-друге, заявляючи про факт постійного користування відповідачками лише приміщенням 1-5, позивачка не повідомляє суду, що вказане приміщення по суті є відокремленою кімнатою в занедбаному стані, без облаштування віконних рам і дверей, з пошкодженою стелею та підлогою, без проведення будь-якого поточного та капітального ремонту, що взагалі унеможливлює користування таким приміщенням за цільовим призначенням. До такого стану вказане приміщення довела сама позивачка, демонтувавши у ньому всі облаштування та використовуючи його виключно в якості смітника та сараю для зберігання непотрібних речей.По-третє, позивач постійно створювала та створює конфліктні ситуації із іншими співвласниками-відповідачками у справі щодо способів та режиму користування спільною власністю. Внаслідок такої агресивно поведінки [PERSON] полишити спільне проживання у вказаному будинку були змушені саме відповідачі, і не з травня 2021 року, а набагато раніше.Так, [PERSON] постійно, з 2015 року і по теперішній час проживає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] як власниця проживає за адресою: [ADDRESS] .До останнього часу у спільному із позивачкою будинку проживала і [PERSON] разом із своєю родиною, проте внаслідок агресивних дій та перманентно-конфліктного характеру стосунків із позивачем і вона була фактично примусово виселена із спірного будинку у м. Біла Церква.Наразі вказаним будинком, в т.ч. і приміщенням 1-5, цілком і повністю користується виключно позивач, яка змонтувала на всіх вхідних дверях до нього нові замки та фактично чинить усілякі перешкоди у користуванні цим будинком іншим його співвласницям-відповідачкам у справі та членам їх родин. По-четверте, до червня 2022 року у спірному будинку проживала лише позивач та [PERSON] , яка з дозволу інших співвласників будинку разом із своєю родиною користувалась лише коридором 1-2 та займала для проживання житлові приміщення 1-3 і 1-4 у будинку. Слід відмітити, що у спірному будинку зареєстровані 13 осіб, в т.ч. 2 неповнолітніх, серед яких донька відповідачки [PERSON] - [PERSON] 2006 р.н. та син відповідачки [PERSON] - [PERSON] 2006 р.н.. Також, відповідачка звертає увагу суду, що [PERSON] до позовної заяви не додано жодного доказу, який би свідчив як про її намагання досягти домовленості із відповідачками щодо порядку користування спільним будинком, так і доказів про те, що відповідачки змусили [PERSON] покинути вказаний будинок і не проживати там. Щодо варіанту розподілу будинку, який визначений позивачем у останній редакції позовної заяви, на підставі документу авторства ФОП [PERSON] від 27.06.2022 року №06/22 під назвою «Висновок щодо технічної можливості поділу об?єкта нерухомого майна», слід зазначити наступне. Відповідач з такою позицією та арифметичними викладками позивача, а також із документами на їх підтвердження, не погоджується.\~ По-перше, належна [PERSON] ідеальна частка власності у 7/10 частин спірного будинку (70% його площі) згідно із формальними арифметичними розрахунками становить саме 41,44 кв.м. (59,20/10 % 7) загальної площі та 27,93 кв.м. (39,90/10 Х 7) житлової площі будинку відповідно, але аж ніяк не 38,40 кв.м., що становить 64,86% загальної площі та 16,40 кв.м. житлової площі відповідно, як про те стверджує позивач та експерт. Аналогічне стосується і визначення часток відповідачок у справі, оскільки вирахуване позивачем значення загальної і житлової площі будинку у 20,80 кв.м., що нібито має складати ідеальну частку у праві власності відповідачок на решту 3/10 частини спірного будинку (тобто 30 % площі), а насправді складає 35,14% загальної площі спростовується тим же арифметичним розрахунком - відповідачкам разом належать 17,76 кв.м. (59,20/10 Х 3) загальної площі будинку (5,92 кв.м. на кожну із відповідачок окремо) та 11,97 кв.м. (39, 90/10 Х 3) житлової площі спірного будинку (3, 99 кв.м. на кожну із відповідачок окремо).Таким чином, запропонований позивачкою варіант розподілу будинку не відповідає формальним ознакам та співвідношенню сторін у частках на право власності у будинку.\~ По-друге, до позовної заяви було додано копію документу авторства ФОП [PERSON] від 27.06.2022 року №06/22 під назвою «Висновок щодо технічної можливості поділу об?єкта нерухомого майна», згідно якого спірний будинок можливо поділити на 2 новоутворені об`єкти нерухомого майна (блокований будинок), а саме - домоволодіння [PERSON] у складі приміщень 1-1 (кухня. веранда), 1-2 (коридор), 1-3 (житлова кімната) та 1-4 (житлова кімната) загальною площею 35,70 кв.м. та житловою площею 16,40 кв.м., а також володіння інших співвласників ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ) у складі приміщення 1-1 (житлова кімната, колишнє приміщення1-5 у будинку) загальною площею 23,50 кв.м. та житловою площею 23, 50 кв.м.. Проте, до останньої редакції позовної заяви, було додано копію документу авторства ФОП [PERSON] під тією ж самою датою, номером і назвою (від 27.06.2022 №06/22 «Висновок щодо технічної можливості поділу об?єкта нерухомого майна»), що і попередній документ. Відповідач звертає увагу, що вказані документи містять у собі кардинальні розбіжності і відмінності як у тексті, так і у варіанті розподілу спірного будинку відповідно до ідеальних часток сторін справи у ньому.Так, експерт ФОП [PERSON] тепер приходить до висновку, що спірний будинок можливо поділити на 2 новоутворені об`єкти нерухомого майна (блокований будинок), а саме - домоволодіння [PERSON] у складі приміщень 1-1 (кухня-веранда), 1-2 (коридор), 1-3 (житлова кімната), 1-4 (житлова кімната) та 1-5 (частина житлової кімнати площею 2,70 кв.м.), а також господарські будівлі літ. В-1 - сарай, літ. в/пг - погріб під частиною будівлі, літ. Г-1 -убиральня загальною площею 38, 40 кв.м. та житловою площею 16,40 кв.м.. У цьому випадку, на думкуексперта позивачки, у володінні інших співвласників ( [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] )має перебувати приміщення 1-1 (частина житлової кімнати колишнього приміщення 1-5 у будинку) загальною площею 20,80 кв.м. та житловою площею 20, 80 кв.м..Позивач у своїй аргументації в якості доказів використовує документи сумнівного походження з явними ознаками підроблення (два однакових за реквізитами «висновки експерта», що містять протилежні за своїм змістом дані та варіанти розподілу майна), так і внесення у такий документ завідомо недостовірної та неправдивої інформації. Тому, доданий позивачем документ ФОП [PERSON] від 27.06.2022№06/22 під назвою «Висновок щодо технічної можливості поділу об?єкта нерухомого майна» (у різних його варіаціях) містить у собі завідомо неправдиву інформацію та у жоден технічний спосіб не дозволяє вирішити спірну ситуацію, що склалась між сторонами справи. Отже, запропонований позивачкою варіант розподілу спірного будинку ані з формальної, ані з юридичної, ані з технічної сторони питання не відповідає реальним обставинам справи, правовідносинам, що склались між сторонами, та не задовольняє інтереси жодної із сторін справи щодо вільної реалізації права власності на свою частку у спільній сумісній власності шляхом виділу її в натурі. Тому, просив у задоволенні позовної заяви [PERSON] відмовити у повному обсязі, судові витрати у справі покласти на позивачку. 29.08.2022 представник позивача, адвокат Єфремова Ірина Іванівна, подала до суду відповідь на відзив, в якій зазначила, що відповідач [PERSON] у своєму відзиві на позовну заяву свідомо спотворює зміст уточненої позовної заяви, в якій [PERSON] вказує, про те, що до травня 2021 року здійснювала фактичне користування зазначеними житловими кімнатами, де у житловій кімнаті 6,20 м. кв. - проживала [PERSON] , та у житловій кімнаті 10,20 м. кв. - проживали та проживають онуки [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] . Онуками протягом тривалого часу опікується саме [PERSON] , а не їх мати [PERSON] . Таким чином, твердження відповідачки, про те, що «позивачка у справі фактично вигнала [PERSON] з неповнолітньою дитиною «на вулицю» не відповідає дійсності. На даний час [PERSON] знаходиться під фактичним піклуванням [PERSON] , оскільки офіційне оформлення потребує тривалого часу. В разі необхідності [PERSON] із залученням Відділу у справах дітей та психолога може виступити свідком у справі. Протягом усього життя, [PERSON] допомагала своїм дочкам, поки вони влаштовували свої особисті життя, ростити та забезпечувати їх малолітніх та неповнолітніх дітей. Самостійно, без фізичної та матеріальної допомоги своїх повнолітніх дочок здійснювала ремонт будинку: оплачувала заміну вікон, фарбувала стіни, замінювала підлогу у житлових кімнатах 10,20 м. кв. та 6,20 м. кв., білила стелю, будинок. Усе, що вона робила - робила для себе і своїх онуків, для забезпечення їх життя, оскільки їх матері не здійснювали своїх батьківських обов`язків в повному обсязі. Конфліктна ситуація сталася в той момент, коли стала необхідність зробити ремонтні роботи в житловій кімнаті 20,80 м. кв., оскільки зазначена кімната була визначена для проживання відповідачок, [PERSON] - пенсіонерка на даний час, не мала можливості на свою пенсію забезпечити ремонтні роботи в повному обсязі, звернулась до відповідачок з пропозицією допомогти фінансово і фізично у проведені ремонтних робіт. Вказуючи у відзиві на позовну заяву, що «вказане приміщення по суті є відокремленою кімнатою в занедбаному стані, без облаштування віконних рам і дверей, з пошкодженою стелею та підлогою, а також, що позивачка сама довела до такого стану і використовує зазначене приміщення виключно в якості смітника та сараю для зберігання непотрібних речей» не відповідає дійсності, оскільки кімната має облаштований вхід із дверима, цілу стелю та цілі вікна. Крім того, у зазначеній кімнаті знаходяться виключно речі відповідачок, які вони самі там залишали, після початку ремонтних робіт (було розпочато ремонт підлоги) та відмови від проведення наступних ремонтних робіт. Звісно, що приватний будинок, тим більше у тому стані, в якому він є, потребує постійного догляду, постійних ремонтних робіт, як поточних так і капітальних. Однак в подальшому, вважаючи, що ремонтні роботи потрібні виключно їй, відповідачки відмовились і фізично і фінансово вкладатись у ремонтні роботи, змушуючи її виїхати з будинку, щоб зайняти її відремонтовану житлову кімнату 6,20 м. кв., в якій і проживала [PERSON] із своїм співмешканцем, після її вимушеного переїзду із власного будинку, який вона з чоловікомбудували для себе та родини.Саме внаслідок зазначених обставин, її дочками почався психологічний тиск на неї, з метою змусити самостійно влаштовувати комфорт для них. Однак її дії, протягом тривалого часу були направлені на допомогу і влаштування життя її неповнолітніх, малолітніх онуків, якими її дочки не опікувались в повному обсязі. На даний час вона також допомагає і підтримує як неповнолітніх, так і повнолітніх онуків, які продовжують навчання та знаходяться на військовій службі, здійснюючи свій громадянський обов?язок по захисту територіальної цілісності та незалежності України від військової агресії російської федерації.За весь час проживання у будинку, в тому числі, разом з [PERSON] , за усі комунальні послуги, витрати щодо утримання несла виключно [PERSON] . Після виїзду, а фактично втечі внаслідок протиправних дій, [PERSON] із своїм співмешканцем, без неповнолітнього сина [PERSON] із будинку, вона, [PERSON] оплатила усі борги по комунальним послугам самостійно, оскільки за рік її відсутності, жодного платежу відповідачками, як співвласницями, навіть не за усі спожиті ними енергоресурси (електроенергія та газ), а також у відповідності до своїх часток сплачено не було.Таким чином, твердження про те, щопозивачка чинить усілякі перешкоди у користуванні цим будинком іншим його співвласницям- відповідачкам у справі та членам їх родини не відповідає дійсності. [PERSON] , знаходиться за кордоном, у зв?язку із воєнним станом в Україні, [PERSON] проживає з 2015 року і по даний час за адресою: [ADDRESS] і давіть не здійснювала будь-які дій щодо виконання своїх обов?язків як співвласник будинку. [PERSON] , виїхала з будинку разом із своїм співмешканцем, залишивши свого повнолітнього сина без уваги, оскільки «він дорослий і має сам про себе піклуватись», на даний час навіть не цікавиться його життям, як і життям свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який на даний час знаходиться разом із [PERSON] .. Крім того, на даний час [PERSON] та [PERSON] продовжують здійснювати психологічний тиск на неї з метою передати їм кімнати, в яких вона особисто робила ремонтні роботи, звинувачуючи її у невиконанні материнських обов?язків щодо своїх повнолітніх, дієздатних, ніде не працюючих дочок, однак, не здійснюючи хоча б елементарної підтримки своїх повнолітніх дітей ( [PERSON] - продовжує навчання, [PERSON] - проходить військову службу у зоні бойовихдій, а також залишивши на призволяще [PERSON] свого неповнолітнього сина [PERSON] ( [INFO] ).Твердження відповідачки [PERSON] про рівень експертності виконавця замовлених робіт по наданню висновку щодо технічної можливості поділу об?єкта нерухомого майна ФОП [PERSON] , експертність якої підтверджується кваліфікаційним сертифікатом відповідального виконавця окремих видів робіт (послуг), є суб`єктивною думкою [PERSON] і не підтверджується документально. Також, вказуючи у відзиву «про сумнівне походження з явними ознаками підроблення», а також про «завідомо недостовірної та неправдивої інформації» не має підтвердження документально, оскільки, як можна визначити із фото, можливість здійснення розподілу спільної часткової власності, шляхом створення новоутворених об?єктів нерухомого майна - блокового будинку з самостійними адресами є можливим. Так, буде потребувати ремонтних робіт, однак до даного часу співвласниці - відповідачки жодного свого обов`язку співвласників не виконували.Визначений у Висновку варіант поділу спільного будинку [ADDRESS] , зумовлений реальним внеском у збереження та підтримання будинку у відповідному стані, придатному для проживання не лише позивачки, а і її онуків, які залишились без підтримки своїх матерів. Крім того, відповідає останньому бажанню їх батька при визначенні порядку поділу будинку перед смертю.Тому, позивач підтримує свої позовні вимоги. 08.09.2022 представник відповідача [PERSON] , адвокат Коннова Ніна Іванівна, подала до суду відзив на уточнену позовну заяву, в якому зазначила, що позов не підлягає до задоволення з огляду на наступне. В квітні 2022 року позивач звернулася до суду з позовом про виділ майна в натурі та визнання права власності, який мотивовано тим, що оскільки між сторонами не досягнуто згоди щодо виділу майна в натурі, то позивач звернулася з даним позовом до суду зазначаючи, що для вирішення питання щодо можливості виділу нерухомого майна в натурі, необхідні спеціальні знання та проведення експертизи із залученням спеціалістів. До позовної заяви доданий технічний паспорт, який виготовлено станом на14.11.2018. Після цього позивач звернулася до суду з уточненою позовною заявою в якійпросить виділити в натурі конкретні кімнати, при цьому додає до позовної заяви висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна за №06/22 від 27.06.2022, складеного ФОП [PERSON] , в якому зазначає, що [PERSON] фактично користується 4-ма кімнатами, а відповідачі однією кімнатою.В даному висновку зазначається що за технічними показниками об`єкт може бути поділено (не потребує ремонтних робіт). Разом з тим в даному висновку не зазначається за якими саме технічними показниками об`єкт може бути поділено, які варіанти поділу та спосіб виділу в натурі.Незрозуміло фахівцем якої галузі являється ФОП [PERSON] , разом з тим до позовної заяви додано: дві копі технічних паспортів, виготовлених ФОП [PERSON] 27.06.2022. Один технічний паспорт виготовлений на буд. [ADDRESS] . На 3-му арк. технічного паспорта на буд. [ADDRESS] зображений план літ. «А-1» з зображенням 4-х кімнат.На 4-му аркуші цього технічного паспорта зазначається експлікація приміщень до плану житлового будинку [ADDRESS] , де кухня веранда 14 кв.м, коридор - 5,3 кв.м., житлова кімната - 10.2 кв.м., житлова кімната - 6,2 кв.м., всього: загальної площі 35,7 кв.м., житлової - 16,4 кв.м..Другий технічний паспорт на будинок без номера по [ADDRESS] , де на 3-му аркуші зображений план літ «А-1» однієї кімнати.На 4-му аркуші експлікація приміщень до плану житлового будинку без номера по [ADDRESS] , де зазначається одна кімната площею 23,5 кв.м.. Незрозуміло до якого об?єкту відноситьсядругий технічний паспорт добудинку без номера по [ADDRESS] і яке він має доказове значення в даній справі. В серпні 2022 року позивач подає ще одну позовну заяву (уточнену) про виділення частки в натурі. До даної позовної заяви позивач додає знову висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна за №06/22 від 27.06.2022, виконаний ФОП [PERSON] . В даному висновку зазначається, що позивач фактично користується вже не 4-ма кімнатами, як в попередньому висновку, який має такий же номер і від такого ж числа, а п`ятьма кімнатами, а відповідачі користуються однією кімнатою, але площею вже не 23,5 кв.м., а 20,8 кв.м..Разом з тим до позовної заяви додано: дві копії технічних паспортів, виготовлених ФОП [PERSON] як і попередні 27.06.2022.Один технічний паспорт виготовлений на буд. [ADDRESS] , другий на будинок без номера по [ADDRESS] . На 3-му арк. технічного паспорта на буд. [ADDRESS] зображений план літ. «А-1» з зображенням вже 5-ти кімнат.На 4-му аркуші цього технічного паспорта зазначається експлікація приміщень до плану житлового будинку [ADDRESS] , де кухня веранда 14 кв.м., коридор - 5,3 кв.м., житлова кімната 10,2 кв.м., житлова кімната - 6,2 кв.м. та ще якесь приміщення - 2,7 кв.м., всього загальної площі 38,4 кв.м., житлової - 16,4 кв.м..Другий технічний паспорт на будинок без номера по [ADDRESS] , де на 3-му аркуші зображений пан літ «А-1» однієї кімнати.На 4-му аркуші експлікація приміщень до плану житлового будинку без номера по [ADDRESS] , де зазначається одна кімната площею 20,8 кв.м..Дані висновки щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна зазначаються всі під одним номером. Однак в них зазначені різні дані, які взагалі не відповідають дійсності.Крім того в справі позивач надав декілька технічних паспортів виготовлених [PERSON] за одним і тим же номером, однією датою, однак в них також внесені різні дані.Дані обставини викликають сумнів в наданих доказах. Поділ (виділ частки) майна, що є об`єктом спільної часткової власності, в натурі між співвласниками припиняє право спільної часткової власності щодо цих співвласників. Виходячи зі змісту цих норм, поділ (виділ частки) є можливим якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину з самостійним виходом, що виключає можливість залишення у спільному користуванні співвласників будь-яких приміщень будинку.Для виділу частки із спільного нерухомого майна повинна бути технічна можливість. Насамперед це означає, що частка яка виділяється повинна бути реально окремим об`єктом нерухомого майна. При цьому частка яка залишається у іншого власника (власників) має також бути окремим об`єктом нерухомого майна в розумінні ст. 181 ЦК України, тобто з певної точки зору при будь-якому виділі частки з нерухомості, завжди відбувається поділ цієї нерухомості на два самостійних об`єкти.Наразі сторона позивача не довела належними та допустимими доказами саме технічну можливість виділу їй тих кімнат про які вона зазначає в позовній заяві.Надані стороноюпозивача висновки про технічні можливості поділу об`єкта нерухомого майна є неоднозначними, без зазначення варіантів поділу та технічної можливості поділу (виділу) нерухомості в окремі об`єкти.Крім того, зазначає, що в позовній заяві в кінцевій редакції позивач просить виділити їй кімнати в кількості 5 шт., одна з них 2,7 кв.м., якої в дійсності те існує. Так позовні вимоги є некоректними та незаконними. Незрозуміло де взялася дана кімната 2,7 кв.м. та за яких обставин. Щодо твердження позивача, що вона до травня 2021 року проживала в спірному будинку разом з співвласниками, але через постійні сварки, психологічний тиск, образи - це ті обставини, які унеможливили досягнення згоди задля спільного проживання та чинять перешкоди в користуванні власністю.Однак, такі обставини не відповідають фактичним обставинам. Особисто відповідач - [PERSON] проживає з 2015 року ізсім?єю за адресою [ADDRESS] . [PERSON] має 7 дітей, разом з ними зареєстрована в спірному будинку. Частина будинку, яку позивачка пропонує виділити своїм дітям з внуками, перебуває в занедбаному стані, непридатному для проживання, в якій немає жодних комунікацій, жоднихсистем життєзабезпечення та не придатна для проживання.В зв?язку з розглядом даної справи я також очікую понести судові витрати в розмірі 10000 грн. - на правничу допомогу. Тому, просить відмовити в задоволенні позовної заяви про виділення частки в натурі. 14.09.2022 представник позивача, адвокат Єфремова Ірина Іванівна, подала до суду відповідь на відзив, поданий адвокатом Конновою Н.І., в якій зазначила, щотвердження відповідача про сумнів щодо наданих доказів, не відповідає дійсності, оскільки, як можна визначити із фото можливість здійснення розподілу спільної часткової власності шляхом створення новоутворених об?єктів нерухомого майна - блокового будинку із самостійними адресами є можливим. Так, буде потребувати ремонтних робіт, однак до даного часу співвласниці - відповідачки жодного свого обов`язку співвласників не виконували. Надані два технічні паспорти із Висновком щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об?єкта нерухомого майна визначає можливість самостійного отримання на окрему частину/блоку будинку із отриманням окремих адрес.Також, твердження у відзиві на позовну заяву про не існування кімнати 2.7 кв.м., зазначає, що виділення кімнати 2.7 кв.м. є можливим, і існувало на момент досягнення домовленості між співвласниками, і стіни було прибрано задля розбудови кімнати для відповідачок. В разі виділення частки в натурі відновлення кімнати 2.7 кв.м. є можливим і відповідатиме частці позивачки у праві власності.Таким чином, на підставі вищезазначеного, вважає, що є необхідність в усуненні перешкод у користуванні своє власністю, та виділення позивачу 7/10 частки у натурі відповідно до висновку щодо технічної можливості поділу об?єкта нерухомого майна №06/22 від 27.06.2022 р., у виправленій редакції, копію якого було подано в уточненій позовній заяві. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. 27.09.2022 судом повернуто зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , про виділ майна в натурі. 27.09.2022 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду\~ по суті.. Позивач - [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити вимоги у повному обсязі та зазначила, що в 1977 році вони з чоловіком купити спірний будинок, довели його до ладу та жили в ньому із дітьми. Чоловік за життя вказав де хто має жити. Старша дочка сказала, яка їй буде кімната і буде заливати фундамент, менша дочка залила собі фундамент. Діти почали ремонтні роботи, але не завершили. [PERSON] привела співмешканця, але вони нічого не робили, набралася кредитів, звільнилася з роботи, тому вона їм ще допомагала. Вона ж у своїй частині встановила пластикові вікна, тому, хоче щоб у неї було окреме приміщення, згідно плану наявного у матеріалах справи (а.с.22). Є кімната, площею 23,5 кв.м., якою ніхто не користується, і яку виділив дітям ще чоловік. Зараз вона має 3 дітей, син помер. Дочка [PERSON] залила фундамент до кімнати 1-5 по плану, є вихід з неї, друга дочка нічого не робила, купила собі хату і живе в с. Чупира. Вона хоче собі: 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, і частину кімнати 1-5, площею 2,7 кв.м.. Світло проведено зі сторони веранди на вулиці, і вона дозволила провести його до кімнати 1-5, опалення котел знаходиться в кухні-веранді, який вона купила, та він розрахований лише на її приміщення. По кімнаті 1-5 обрізане опалення, вода до будинку не проведена, вікна замінені в кімнатах 1-1, 1-3, 1-4, земельна ділянка не приватизована, погріб під сараєм, убиральня, огорожа, ворота, у спільному користуванні. Все робила в будинку вона: вікна, свердловину, котел замінила, лічильники замінювала. Старша дочка їй сказала, що їй немає місця в будинку, в будинку жив ще її співмешканець та вона не могла цього терпіти, тому навесні 2021 року виїхала з хати та повернулася в липні 2022 року, для того щоб підтримати онуків. Будинок ще 1900 року обклали цеглою, поставили батареї. В кімнаті 1-5 вона обрізала батареї, адже в цій кімнаті вона зробила окремий вхід, двері замурували де проходили труби. Планувалося в цій кімнаті окреме опалення, для того, щоб дочка його сама робила. Так, в цій кімнаті є вікна, є світло, частина підлоги, жити в цій кімнаті можна. Представник позивача, адвокат Єфремова І.І., в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі з підстав викладених у позові та просила позов задовольнити. Також, зазначила, що позивачка сама поліпшувала свої житлові умови, а відповідачі (діти позивача) є повнолітніми особами, тому мають самі поліпшувати свої умови проживання. Твердження позивачів щодо неможливості поділу будинку не відповідають дійсності, оскільки висновок наявний у матеріалах справи, складений експертом який має відповідні сертифікати. Відповідачі не заявляли клопотання про проведення експертизи, і не довели свої доводи. По фото видно можливість поділу будинку, шляхом створення нового об`єкта нерухомого майна, адже проводилися підготовчі роботи. Визначений поділ відповідає реальним обставинам. Відповідачі не виконують свої обов`язки співвласників майна, вони певний період жили у виділеній їм кімнаті. В свою чергу позивач здійснила ремонтні роботи та поліпшила будинок. Права позивача буди порушені, оскільки є не неможливість спільного проживання з відповідачами. Згідно висновків викладених у постанові ВС від 18.03.2020 у справі №140/22143/16-ц, виділ можливий, якщо може бути в будинку облаштовано 2 виходи та за наявності технічної можливості. Представник відповідача - [PERSON] , адвокат Коннова Н.І., в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позовної заяви та зазначила, що позивачем до первісної позовної заяви додано технічний паспорт від 2018 року, до уточненої позовної заяви додано висновок від 27.06.2022 складений ФОП [PERSON] . Позивач користується 4 кімнатами в будинку, відповідачі 1 кімнатою та зазначає про можливість поділу будинку. Однак, позивачем не зазначено, за якими технічними показниками необхідно його здійснити, крім того, позивач в судовому засіданні зазначила про необхідність будування двох стін. Надані позивачем технічні паспорти не мають відомостей щодо технічної можливості поділу майна, адже мають різні дані, які не відповідають дійсності. Після виділу частки, право спільної часткової власності припиняється. Визначальним для поділу є не порядок користування майном, а виділ майна відповідно до часток у співвласності. Розміру і вартості частки має відповідати частка у спільній частковій власності, тому запропонований варіант є неможливим. Також, позивачем не підтверджено розмір частки і вартість будинку не визначено. Отже, позивач не довела належними та допустимими доказами технічну можливість виділу їй тої частини будинку із вказаними нею кімнатами, про які вона зазначила у позові. Свідки та сторони у справі не є спеціалістами в області будівельно-технічного дослідження, в частині будинку, яку позивач бажає виділити відповідачам немає можливості жити. Відповідач - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позовної заяви та зазначила, що вона оплачувала роботу в кухні за викладення стіни, яка впала, за перетягнення сатенгіпсом і сіткою. В коридорі також відновила стіну, яка межує з кімнатою 1-5. В кімнаті 1-4 стіни перетягнула сатенгіпсом. В кімнаті 1-4 вона жила з 2005 року по 12.07.2022. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час а місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, 08.12.2022 подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги не визнає у повному обсязі. Крім того, в судовому засіданні від 09.11.2022 зазначила, що заперечує щодо такого поділу будинку. Так, позивач їй допомагала, як мати, але як батька не стало, відразу відрізала опалення, світло та викликала на неї НП. Лише завжди позивач вирішувала, що робити в будинку, до її думок не прислуховувалась.\~ В кімнаті 1-5 вона жила сім?єю з 9 осіб, в кімнаті робила з подругою ремонт, вони заармували потолок, стіни, провела світло від лічильника через веранду, встановила лічильник над вікном у кімнаті, щоб платити за світло, опалення електричне. З 2015 року вона живе в с. Чупира і не перешкоджаю матері користуватися будинком. Зараз в кімнаті ніхто не проживає, там сарай. Вони хотіли поділити будинок, [PERSON] залила фундамент, але мати створила такі умови, щоб вони там не жили. В [PERSON] є житло, а у [PERSON] немає, вона живе в с. Сорокотяги у співмешканця. Вона пропонувала матері надати дозвіл на проживання [PERSON] , але вона не погодилася. Коли проживали у будинку, то сплачували комунальні послуги, особові рахунки відкриті на позивача. З травня 2021 по липень 2022 року не було фінансової можливості робити ремонт у кімнаті 1-5. Відповідач -\~ [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час а місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, 11.08.2022 подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, за наявними у справі документами та у задоволенні позовної заяви [PERSON] відмовити у повному обсязі. Суд, суд заслухавши учасників справи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до змісту ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (частина 1 ст. 81 ЦПК України). Згідно із ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79, ч.\~ ст. 78 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Судом встановлено, що позивач - [PERSON] , [INFO] , з 27.11.1985 зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , з 16.02.1975 по 26.11.2002, з 05.07.2005 по 08.08.2005 перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Від даного шлюбу вони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджено матеріалами справи (Т. 1 а.с. 7-8, 10, 11, 15) та визнається сторонами. Згідно Свідоцтва про право власності від 15.04.2019, посвідченого державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Вишняк О.А. та зареєстрованого за №3-461 (Т. 1 а.с. 12), [PERSON] належить 1/2 частка у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, а саме 1/2 частка житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами під [ADDRESS] , який належав померлому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 27.09.1977 та зареєстрованого в реєстрі за №1-8512, зареєстрованого у Білоцерківському бюро технічної інвентаризації 04.10.1977 за №8557, в реєстровій книзі за №76. На земельній ділянці знаходиться житловий будинок позначений на плані літ. А-1, 1900 року побудови, загальною площею - 59,20 кв. м., житловою площею - 39,90 кв. м., що також підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (Т. 1 а.с. 13, 14). Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.04.2019, посвідченого державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Вишняк О.А. та зареєстрованого за №3-473 (Т. 1 а.с. 15), [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є спадкоємцями зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , який помер [INFO] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з: 1/2 частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд під [ADDRESS] , яка належала померлому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 27.09.1977 та зареєстрованого в реєстрі за №1-8512, зареєстрованого у Білоцерківському бюро технічної інвентаризації 04.10.1977 за №8557, в реєстровій книзі за №76. На земельній ділянці знаходиться житловий будинок позначений на плані літ. А-1, 1900 року побудови, загальною площею - 59,20 кв. м., житловою площею - 39,90 кв. м.. Свідоцтво про право на спадщину видано [PERSON] на 1/10 частку житлового будинку,що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (Т. 1 а.с. 16). Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.05.2021, посвідченого державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Кравець А.В. та зареєстрованого за №1-445 (Т. 1 а.с. 17), [PERSON] є спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , який помер [INFO] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з 1/10 частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд під [ADDRESS] , яка належала на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 27.09.1977 та зареєстрованого в реєстрі за №1-8512, зареєстрованого у Білоцерківському бюро технічної інвентаризації 04.10.1977 за №8557, в реєстровій книзі за №76, батькові [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого був його син [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. На земельній ділянці знаходиться житловий будинок позначений на плані літ. А-1, 1900 року побудови, загальною площею - 59,20 кв. м., житловою площею - 39,90 кв. м., що також підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (Т. 1 а.с. 18, 19). Також, з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (Т. 1 а.с. 132), вбачається, що [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/10 частка житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами під [ADDRESS] , на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.04.2019, посвідченого державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Вишняк О.А. та зареєстрованого в реєстрі за №3-469. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (Т. 1 а.с. 135), вбачається, що [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/10 частка житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами під [ADDRESS] , на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.04.2019, посвідченого державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Вишняк О.А. та зареєстрованого в реєстрі за №3-465. Згідно витягу з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади від 29.07.2022 (Т. 1 а.с. 133, 190), вбачається, що у вказаному житловому будинку під [ADDRESS] , зареєстровано 13 осіб, зокрема, з 27.12.1985 [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з 26.02.2000 [PERSON] , [INFO] , з 05.04.2002 [PERSON] , [INFO] та з 28.02.2004 [PERSON] , [INFO] , що також підтверджується матеріалами справи (Т. 1 а.с. 35-37, 55-58) та визнається сторонами. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] , як на підставу своїх позовних вимог, серед іншого, посилалася на те, що між сторонами не досягнуто згоди про спосіб виділення часток із загального майна, а спільне користування майном є неможливим в силу неприязних стосунків між сторонами. При вирішенні спору суд виходить з наступного. За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 41 Конституції України,\~ ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 316,\~ 317,\~ 319,\~ 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди,\~ відповідно\~ до\~ закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. У статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло. За змістом статей 316, 317, 321 ЦК України право власності це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах, передбачених законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (стаття 355 ЦК України). Згідно ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Спільна часткова власність є специфічною конструкцією оскільки, існує: 1) множинність суб`єктів. Так, для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). А, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок - два співвласники) та 2) єдність об`єкта. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Згідно з ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. За положеннями статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України усі громадяни є рівними у своїх правах, усім забезпечуються рівні умови здійснення своїх, у тому числі майнових прав, а відтак правовий режим спільної часткової власності визначається з урахуванням інтересів усіх співвласників. Так, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами під [ADDRESS] є ізольованим помешканням, призначеним та придатним для постійного проживання в ньому, є об`єктом права власності (ч.1 ст.382 ЦК України) та складається із: 1-1 кухня-веранда площею 14,00 кв.м., 1-2 коридор площею 5,30 кв. м.; 1-3 житлова кімната площею 10,20 кв.м.; 1-4 житлова кімната площею 6,20 кв.м., 1-5 житлова кімната площею 23,50 кв.м.. Загальна площа будинку складає 59,20 кв.м., житлова площа - 39,90 кв.м.. Зазначений будинок розташований на земельній ділянці позначений на плані літ. А-1, 1900 року побудови, сарай, погріб під частиною будівлі, убиральня позначені на плані іт. В-1, в/пг, Г-1, ворота та гараж позначені №2 та №3, що підтверджується копією технічного паспорта від 14.11.2018 (Т. 1 а.с. 20-24). Також, як було зазначено вище у рішенні, житловий будинок [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] та відповідачам - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , на праві спільної часткової власності (7/10 частки у житловому будинку належить [PERSON] та по 1/10 частки на кожну у житловому будинку - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , тобто сукупно 3/10 частки), що підтверджено матеріалами справи та визнається сторонами. Відповідно до положень частин першої, другої статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (частини перша, третя статті 364 ЦК України). За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Системний аналіз положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави дійти висновку, що у спорах про поділ (виділ частки) будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною розмірів ідеальних часток і стягненням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася. Позивач [PERSON] просила в судовому порядку виділити в натурі 7/10 частки у домоволодінні, що складається з наступних приміщень: 1-1 - кухня-веранда - 14,00 м. кв., 1-2 - коридор - 5,30 м. кв., 1-3- житлова кімната - 10,20 м. кв., 1-4 - житлова кімната - 6,20 м. кв. 1-5 - приміщення - 2,70 м. кв. та припинити право спільної власності між [PERSON] (7/10 частки) та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (3/10 частки). На підтвердження вказаних вимог позивач надала до суду копії висновків щодо технічної можливості поділу об?єкта нерухомого майна №06/22 від 27.06.2022, виготовлені ФОП [PERSON] , копії технічних паспортів на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , від 27.06.2022. згідно якого технічними характеристиками будинку є: загальна площа - 59,20 м. кв., житлова площа - 39,90 м. кв. та посилалася на показання свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. Також, зазначила, що у її фактичному користуванні перебувала частина будинку, яка складається з: 1-1 - Кухня-веранда - 14,00 м. кв., 1-2 - Коридор 5,30 м. кв., 1-3 - Житлова кімната - 10,20 м. кв., 1-4 - Житлова кімната - 6,20 м. кв., загальною площею - 35,70 м. кв., житловою площею - 16,40 м. кв., а у фактичному користуванні інших співвласників: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] перебуває частина житлового будинку, що складається з 1-1 - кімната - загальною площею - 23,50 м. кв.. До травня 2021 року вона проживала у будинку разом із співвласниками - своїми дочками, однак, не досягнувши згоди щодо порядку користування житловими кімнатами, її дочки створили умови, при яких вона не могла проживати у будинку, який належить їй у розмірі 7/10 частки. Постійні сварки, психологічний тиск, образи - це ті обставини, які унеможливлюють досягнення згоди задля спільного проживання. Однак, суд критично оцінює зазначені докази та твердження позивача виходячи з наступного. Позивач, заявляє про факт свого постійного фактичного користування приміщеннями 1-1, 1-2, 1-3 та 1-4 будинку, разом з тим, дане твердження спростовується тим, що з травня 2021 року вона виїхала з цього будинку, що підтверджується довідкою №184 від 17.08.2022, виданою виконавчим комітетом Володарської селищної ради (Т. 1 а.с. 165) з якої вбачається, що [PERSON] з 15.05.2021 і по теперішній час проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , разом з онуком [PERSON] , [INFO] . Також, заявляючи про факт постійного користування відповідачками лише приміщенням 1-5, позивач не повідомляє, що вказане приміщення по суті є кімнатою в занедбаному стані, без облаштування віконних рам і дверей, з пошкодженою стелею та підлогою, без проведення будь-якого поточного та капітального ремонту, що взагалі унеможливлює користування таким приміщенням за цільовим призначенням, що підтверджується копіями фотознімків (Т. 1 а.с. 168-178, 191). Свідок [PERSON] ( [INFO] ) в судовому засіданні пояснив, що в бабусиній половині будинку у нього є своя кімната. Інша частина будинку має бути поділена між усіма співвласниками. Його мати з дядьком залили фундамент, мала бути кухня замість пристройки, але ремонт не завершили, ця частина будинку зараз пустує. Кухнею всі користувалися, коли жили в будинку. Бабуся купувала за свої кошти блоки для перегородки між половинами будинку. Все розподілялося між сестрами та сином (дітьми баби). Від загального лічильника можна провести освітлення та газ. Десь приблизно 3-4 роки тому був поділ і мати з бабою казали де чия половина, мав бути ремонт. Стіни перетягувала т. [PERSON] , без дозволу баби можна було робити ремонт. Підлогу зняли 2 роки тому, адже вона була з підгнившими дошками. Можна було жити, але необхідно було замінити підлогу. Фундамент заливали, коли він ходив ще у дитячий садок, але хто це робив сказати не може. Коли на кухні завалися стіна, цим займалася бабуся, мама в кімнатах клеїла шпалери. [PERSON] заплатила гроші за роботу по відбудові стіни. Бабуся сама замінювала вікна в своїй частині будинку. [PERSON] та бабуся почали сваритися, адже у [PERSON] з`явився співмешканець, який вживав спиртні напої, постійно влаштовували скандали. Свідок [PERSON] ( [INFO] ) в судовому засіданні пояснила, що в будинку бабуся виділила їй кімнату. В половині будинку, де ніхто не жив, виділена тіткам і її мамі, так їй сказала бабуся. Бабуся ставила вікна, платила за відбудову стіни, а т. Валя оплачувала роботи по відновленню стіни. До того, коли підлогу зірвали, в якій буди дірки, в тій кімнаті можна було жити. Хто робив ремонт\~ у цій половині вона не знає. Решта у кімнаті було: світло, тепло (обігрівач). В цій кімнаті проживали 5 років, а потім переїхали на дачу. 1,5 місяці тому вона повернулася з [PERSON] , бабуся виділила їй кімнату, адже на дачу в с. Чупира вона повертатися не хотіла. Свідок [PERSON] ( [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] ) в судовому засіданні пояснила, що позивача знає з 2000 років, разом працювали. [PERSON] у неї бувала часто, 2 рази на місяць. [PERSON] , дочка позивача, вже 20 років у будинку не живе, [PERSON] , дочка позивача, жила в будинку до 2015 року, вже 6 років не проживає у будинку. [PERSON] , її кума та дочка позивача, жила в будинку до літа 2022 року, виїхала за власним бажанням. [PERSON] хоче забрати у позивача частину будинку, але потім дітям не буде де жити. У позивача є хата в селі, як дача, онуки там жили, в якій вона жила влітку, весною працювала в Києві і ночувала у будинку на заріччі. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ніколи нічого в хаті не робили, все робила позивач. 5 років до 2022 не було опалення, було брудно. Влітку 2022 у частині будинку де живе позивач, зробили косметичний ремонт, опалення, воду провели, знайомі завезли їй телевізор, плиту, постільну білизну, посуд, щоб дітям було зручно жити. Позивач хоче свою частину та їй ніхто не перешкоджає. [PERSON] не хотіла, щоб позивач переїздила в хату, наводити порядки. Так, позивач робила ремонт, вона їй допомагала, платила кошти за ремонт, а відповідачі їй нічого не платили. Сторони у справі їй розказували, що приблизно 15 років тому вони на сімейній нараді вирішили виділити частину будинку для відповідачів. В частині будинку відповідачів до сьогодні немає опалення, є підлога, стеля, світло. Також, в цій частині будинку є окремий вхід. Будинок старий, йому приблизно 30 років, і вона не бачила, щоб відповідачі поліпшували своє майно. Свідок [PERSON] ( [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] , сусід) в судовому засіданні пояснив, що відповідачі це діти позивача. Бував у будинку 2-3 рази на місяць, заходив до [PERSON] , останній раз був влітку 2022 року. Будинку вже 30-40 років, у [PERSON] кімната і кухня, у матері своя кімната і куння, у дітей прохідна кімната. Де проживала [PERSON] був бардак. Його позивач наймала вставити вікна, приблизно 2-3 роки тому, але необхідно було рівняти куток, для цього він найшов людину. В будинку живуть баба з онуками, дітьми [PERSON] , відповідачі в будинку не проживають, зокрема, [PERSON] жила у будинку до літа 2022 року (чудили, пили, не працювали, потім виїхали, коли мати їх почала ганяти на роботу, до співмешканця в село). [PERSON] просила зробити куток будинку, але розраховувалася позивач, так як [PERSON] ніде не працює. Зараз позивач найняла людину робити ремонтні роботи, але в другій частині будинку 9 років ніхто не живе, там бардак, сміття, вікна дерев`яні. В частині будинку де є ремонт можна жити, а в другій частині можна жити, але треба зробити підлогу, навести порядок. [PERSON] довела ту частину будинку до смітника, опалювала кімнату електроплитою. Твердження позивача про постійні сварки, психологічний тиск, та образи з боку відповідачів, які унеможливлюють досягнення згоди задля спільного проживання, спростовується наступним. Відповідач [PERSON] , з 2015 року і по теперішній час проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №3-295 від 28.07.2022, виданою виконавчим комітетом Маловільшанської сільської ради (Т. 1 а.с. 134, 189). Відповідач [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 77,7 кв.м., житловою площею 51,9 кв.м., в якому проживає разом зі своєю сім?єю: дочкою [PERSON] , [INFO] , сином [PERSON] , [INFO] , сином [PERSON] , [INFO] , та сином [PERSON] , [INFO] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.10.2014 з копією акта обстеження умов проживання від 18.10.2019 (Т. 1 а.с. 136, 137). Відповідач [PERSON] , проживала у спірному житловому будинку та користувалась коридором (приміщення 1-2), займала для проживання житлові кімнати (приміщення 1-3 і 1-4) до червня 2022 року, що підтверджується показами свідків та визнається сторонами у справі. Отже, позивач не надала до суду належні та допустимі докази в підтвердження не досягнення домовленості із відповідачами щодо порядку користування спільним будинком, так і доказів того, що відповідачі змусили позивача покинути вказаний будинок, адже наразі позивач проживає в будинку та користується ним, в тому числі і приміщенням 1-5 (кімнатою площею 23,5 кв.м.). Крім того, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Так, до позовної заяви додано копію Висновку щодо технічної можливості поділу об?єкта нерухомого майна №06/22 від 27.06.2022, складений ФОП [PERSON] , згідно якого спірний будинок можливо поділити на 2 новоутворені об`єкти нерухомого майна (блокований будинок), а саме - домоволодіння [PERSON] у складі приміщень 1-1 (кухня. веранда), 1-2 (коридор), 1-3 (житлова кімната) та 1-4 (житлова кімната) загальною площею 35,70 кв.м. та житловою площею 16,40 кв.м., а також володіння інших співвласників ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ) у складі приміщення 1-1 (житлова кімната, колишнє приміщення 1-5 у будинку) загальною площею 23,50 кв.м. та житловою площею 23, 50 кв.м. Також, до останньої редакції позовної заяви, було додано копію Висновку щодо технічної можливості поділу об?єкта нерухомого майна №06/22 від 27.06.2022, складений ФОП [PERSON] , згідно якого спірний будинок можливо поділити на 2 новоутворені об`єкти нерухомого майна (блокований будинок), а саме на: домоволодіння [PERSON] у складі приміщень 1-1 (кухня-веранда), 1-2 (коридор), 1-3 (житлова кімната), 1-4 (житлова кімната) та 1-5 (частина житлової кімнати площею 2,70 кв.м.), а також господарські будівлі літ. В-1 - сарай, літ. в/пг - погріб під частиною будівлі, літ. Г-1 - убиральня загальною площею 38, 40 кв.м. та житловою площею 16,40 кв.м., а також володіння інших співвласників ( [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ) у складі приміщення 1-1 (частина житлової кімнати колишнього приміщення 1-5 у будинку) загальною площею 20,80 кв.м. та житловою площею 20, 80 кв.м.. Однак, зазначені висновки, надані позивачем, є недопустимими доказами та не підлягають врахуванню під час виділу частки з будинку в натурі, оскільки їх склала особа ФОП [PERSON] , яка немає відповідного свідоцтва судового експерта, адже має лише кваліфікаційний сертифікат відповідального виконавця окремих видів робіт, пов`язаних із створенням об`єктів архітектури, та у даних висновках не зазначається за якими саме технічними показниками об`єкт може бути поділено, які варіанти поділу та спосіб виділу в натурі. Так, відповідно до ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» судову-експертну діяльність здійснюють державні спеціальні установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку тана умовах, визначених Законом. Відповідно до ч.1 ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Водночас, позивач клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи поділу (виділення частки в натурі) в порядку ст. 103 ЦПК України для визначення можливості виділення частки житлового будинку окремої площі з окремим входом, при цьому, як правило, здійснюється перепланування (прорубується нові двері, пересуваються перегородки, при необхідності організовуються сходи на другий поверх (мансарду)), не заявляла. Отже, позивач належних, допустимих та достатніх доказів щодо технічної можливості виділу їй частини будинку та тих кімнат, про які вона зазначає в позовній заяві, до суду не надала. Також, суд враховує висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі №654/2080/17, від 27 січня 2021 року у справі №361/2430/18, від 10 лютого 2021 року у справі №450/2167/16-ц, від 24 листопада 2021 року у справі №243/5056/20, відповідно до яких при поділі нерухомого майна в натурі в разі необхідності його переобладнання та перепланування до ухвалення рішення суду повинні бути надані відповідні висновки: технічний висновок про відповідність перепланування будівельним нормам і правилам, санітарно-епідеміологічним вимогам, пропонованим до будинків і приміщень, і правилам пожежної безпеки. Також у постанові від 24 листопада 2021 року у справі №243/5056/20 Верховний Суд вказав, що суди попередніх інстанцій правильно взяли до уваги, що до ухвалення судом першої інстанції рішення у справі позивач не надав документів, які б підтверджували, що будівельні роботи з переобладнання та перепланування у спірному житловому будинку, які потрібно провести для виділу частки з будинку в натурі, відповідають містобудівній документації на місцевому рівні, детальним планам територій, державним будівельним нормам, стандартам і правилам. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову (правовий висновок викладений у постанові Верховного суду від 08.06.2022 у справі № 1303/1459/12). Разом з тим, позивач не надала до суду відповідних документів, виданих компетентними органами державної влади, а враховуючи наведене, зібраними у справі доказами, підтверджується відсутність технічної можливості такого виділу частки в натурі і наявність для цього перешкод, а також, в разі такого поділу, фактичну зміну часток інших співвласників домоволодіння. Таким чином, виділити [PERSON] житлові приміщення, які б відповідали її частці у спірному домоволодінні не вбачається за можливе. Так, суд вважає за можливе врахувати висновки викладені у постановах Верховного Суду у від 19.05.2021 у справі №501/2148/17 та від 28.07.2021 у справі №310/7011/17, згідно якого відповідно до частини першої, другої статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття "поділ" та "виділ" не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Розглядаючи справу, суди першої та апеляційної інстанцій на наведене уваги не звернули, не врахували, що спірне майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, у зв`язку з чим виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється. В постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі №495/3521/18 вказано, що у разі виділу співвласник отримує свою частку в майні в натурі й вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності в разі поділу (стаття 367 ЦК України), спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників. При цьому слід ураховувати, що після поділу майна, що є у спільній частковій власності (в порядку статтею 367 ЦК України), так і після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України (у разі, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам) право спільної часткової власності припиняється, кожному із співвласників має бути визначена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України. Таким чином, суд повинен зазначити в рішенні, яка частка із спірного майна надається відповідачу, тим самим визначивши конкретний окремий об`єкт нерухомого майна, який залишається у власності відповідача. При цьому загальні засади цивільного законодавства, зокрема засади справедливості, добросовісності та розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), спонукають суд при вирішенні зазначених спорів ураховувати інтереси обох сторін. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Крім того, суд враховує, що [PERSON] пред`явила позовні вимоги саме про виділ належної їй частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок за правилами статті 364 ЦК України без визначення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками відповідно до часток у житловому будинку та позовних вимог про поділ домоволодіння в натурі між сторонами в порядку статті 367 ЦК України [PERSON] не заявляла. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення у повному обсязі. Обґрунтовуючи судове рішення, суд\~ приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в\~ рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати позивача не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed