Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

29 вересня 2022 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила: стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття та стягнути з нього 50 % додаткових витрат, понесених на навчання та проживання неповнолітньої дочки в розмірі 92 108 грн. В обґрунтування позовних вимог вказала, що 07.08.2004 року Сторони уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 449. Від даного шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] . Більше п`яти років відповідач проживає окремо разом із своїми батьками. Фактично дитину утримую вона самостійно, відповідач участі у її матеріальному забезпеченні та вихованні не приймає, нагальними проблемами, інтересами дитини не цікавиться. Вона неодноразово зверталась до відповідача з вимогою узгодити виконання батьківських обов`язків, однак приймати участь у вихованні чи забезпеченні доньки він не бажає, а також відмовляється надавати належну матеріальну допомогу на утримання дитини. Окрім того, у зв`язку із військової агресією Російської Федерації проти України, вимушена була направити дочку до Польщі, де вона 20.07.2022 року була зарахована до Університету Фінансів і Бізнесу Вістула на денну форму навчання до бакалаврату за спеціальністю «Міжнародні відносини», вартість навчання становить 2500 евро на рік. 05.07.2022 року нею на рахунок Університету Фінансів і Бізнесу Вістула за навчання дочки сплачено 80 683, 31 гривень. Крім того, дочка разом з двома іншими дівчинами з України з 18.07.2022 року винаймають квартиру в [ADDRESS] , щомісячна орендна плата якої становить 3500 злотих на місяць, тобто по 1166 злотих з кожної, що в еквіваленті на національну валюту України становить 8628 гривень. Строк закінчення дії договору оренди квартири встановлений до 16.07.2023 року. Отже, на даний час утримання дочки, яка проживає в [ADDRESS] з урахуванням її навчання, мінімальних потреб у харчуванні, лікуванні, відпочинку, матеріально-побутових потреб та організації дозвілля обходиться щонайменше у 10 000 гривень на місяць, які вона щомісячно перераховує на банківську карту. Оскільки батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, вважає за необхідне стягнути з відповідача половину понесених нею витрат на дочку, в розмірі 92 108 грн. У зв`язку з чим, вона вимушена звернутися до суду з вищевказаним позовом. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 13.10.2022 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні не визнав позовні вимоги. Зазначив, що дитина проживала з ним та зараз він влаштувався на роботу та в подальшому буде допомагати дитині. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням, особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст. 12 ЦПК України, вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 07.08.2004 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 449, 07.08.2004 року сторони уклали шлюб. Згідно свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві 23.03.2005 року, актовий запис № 87, [INFO] у сторін народилася донька - [PERSON] , яка наразі досягла повноліття (паспорт громадянина України № [NUMBER] , дата видачі 04.02.2019 р., орган, що видав 3228). [PERSON] вступила на денну форму навчання до бакалаврату за спеціальністю «Міжнародні відносини» в Університеті Фінансів і Бізнесу Vistula , навчання на магістерській програмі розпочнеться 2022-10-17, тривалість навчання - 3 роки (6 семестрів). Вартість навчання становить 2 500 євро на рік. Зазначене підтверджується сплатою за навчання університету фінансів і бізнесу Vistula від 20.07.2022 року. 06.07.2022 року між [PERSON] та власником приміщення [PERSON] укладена угода про аренду Приміщення , яке розташоване у [ADDRESS] . Пунктом 3 даного Договору передбачено, що Сторони підтверджують, що на день укладення угоди про оренду орендна плата становить 1900 злотів, авансові платежі за послуги становлять загалом 1310 злотих. Плата з послуги включає авансові платежів за комунальні послуги у розмірі 140 злотих та адміністративні внески, що сплачуються кооперативу/кооперативам у розмірі 1170 злотих. Кількість осіб у приміщенні - 3; дата закінчення строку дії угоди про оренду 2023-07-16. Згідно квитанції про оплату 05.07.2022 року позивач сплатила за навчання на рахунок навчального закладу 2325 євро. До матеріалів справи долучені також інші квитанції про купівлю іноземної валюти, надходження готівки, поповнення рахунку та ін.. Частиною другою статті 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статей 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З роз`яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Частиною третьою статті 181, частиною першою статті 183 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (Постанова Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі №759/10277/18). Враховуючи те, що відповідач не проживає з донькою та не приймає безпосередньої участі в її утриманні, з нього, на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання доньки. Згідно зі статтею 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому аліменти слід призначити з 29 вересня 2022 року, тобто з дня пред`явлення позивачем вказаного позову. Щодо вимог позивача про стягнення на її користь додаткових витрат на навчання та проживання, то суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно. Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Статтею 150 СК України серед іншого передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року визначено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. До особливих обставин, з якими законодавець пов`язує стягнення додаткових витрат на дитину, відносяться ті обставини, що пов`язані з розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Суд зауважує, що до таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на якусь хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні особою, яка пред`явила такий позов (постанови Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №501/5060/15-ц, від 14 січня 2019 року у справі №751/4312/16-ц). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Частиною 3 ст. 12 і ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1, 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вище викладене, витрати на навчання, мінімальних потреб у харчуванні, відпочинку, матеріально - побутових потреб та організації дозвілля не можна віднести до додаткових витрат викликаних особливими обставинами, передбачених ст. 185 СК України, а тому підстав для стягнення з відповідача 92 108 грн. на оплату додаткових витрат в розумінні вимог вказаних норм Закону суд не вбачає. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу про її право на подачу позовної заяви про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Враховуючи вищевказане, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Відповідно до статті 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial