Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 23 червня 2000 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, актовий запис № 268. Від подружнього з [PERSON] життя мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , яка мешкає разом з нею. Сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги, різні характери та погляди на життя, втрату почуття любові один до одного, що призвело у 2021 році до припинення шлюбних відносин, ведення спільного господарства та окремого проживання. [PERSON] вказала, що спір з [PERSON] щодо поділу майна подружжя відсутній. Аргументи учасників справи Представник позивача - адвокат Бєлова О.Є. надала суду заяву про підтримання позову. Відповідач надав суду заяву про визнання позову. Участь у справі сторін У судове засідання позивач та її представник не з`явились, останньою надано заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності [PERSON] . У судове засідання відповідач не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Рух справи Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Відповідно до матеріалів справи, 23 червня 2000 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 268 (свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER] , повторно видане 05 січня 2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції). [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої у свідоцтві про народження Серії [NUMBER] , виданому 06 січня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, записано сторін по справі. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Встановлено, що з 2021 року шлюбні відносини між сторонами припинені, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, спір щодо поділу майна подружжя відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судовим розглядом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо судових витрат Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Понесені позивачем судові витрати підтверджуються квитанцією № 32528798800006241577 від 31 січня 2023 року про сплату судового збору у розмірі 1 073,60 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України та приймаючи до уваги визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про повернення позивачу з державного бюджету суми сплаченого судового збору в розмірі 536,80 грн. (50 відсотків від загального розміру судового збору), а також щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору в розмірі 536,80 грн. (50 відсотків від загального розміру судового збору). На підставі викладеного,

Outcome: approved