Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

у вересні 2022 року представник позивачки адвокат Манова І.М. звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Саратського районного суду Одеської області № 513/798/17 від 26 грудня 2017 року, та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] , потім по одній другій частині заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . Стягнення за рішенням Саратського районного суду Одеської області від 26 грудня 2017 року, ухваленого по справі № 513/798/17, за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, припинити з дня набрання законної сили даним рішенням та повернути виконавчий лист до суду після завершення виконання. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що сторони по справі є батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Саратського районного суду Одеської області від 26 грудня 2017 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи з 18 серпня 2017 року і до повноліття найстаршої дитини, тобто до [INFO] , після цієї дати по 1000 (одній) тисячі гривень щомісячно на утримання дочки [PERSON] до її повноліття, тобто до [INFO] . Окрім того, з відповідача на користь позивачки стягнуті додаткові витрати на дитину - інваліда [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 1000 (одній) тисячі гривень щомісячно, починаючи з 18 серпня 2017 року до видужання дитини. Рішення Саратського районного суду Одеської області від 26 грудня 2017 року звернено до виконання, 13 лютого 2018 року відкрито виконавче провадження ВП № 55791430. Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментах на двох дітей з листопада 2020 року по вересень 2022 року сплачує: 3000,00 гривень. Станом на 22 вересня 2022 року заборгованості немає. Отже, розмір аліментів які сплачує відповідач, а це 1000 гривень, є меншим ніж мінімальний розмір аліментів для дитини відповідного віку встановлений Державою, оскільки: мінімальний розмір аліментів на дитину віком до 6 років з 11 липня 2022 року становить - 1100,50 гривень; мінімальний розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років з 01 липня 2022 року становить - 1372 гривні. Малолітні діти сторін: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з матір`ю, входять до складу її сім`ї, що підтверджується довідкою старости Михайлівського старостинського округу № 485 від 19 вересня 2022 року. Окрім того, малолітня [PERSON] , [INFO] , дитина-інвалід, потребує додаткових витрат на лікування. До досягнення дитиною 12 річного віку, щороку вона потребує обстеження в Інституті травматології та ортопедії НАМН України в м. Києві. На цей час, розмір аліментів, присуджених до стягнення вказаним рішенням суду є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Також на даний час збільшилися потреби у розвитку, їх навчанні та вихованні. Діти пішли до школи, потрібно купувати шкільне приладдя. Дарія додатково займається з вчителем англійської мови. Дітям потрібно посезонно купувати одяг, взуття. В період опалювального сезону необхідне забезпечення дровами, вугіллям, газом, це також потребує додаткових великих грошових витрат, які позивач не має можливості забезпечити за власні кошти та за кошти присуджених аліментів. Позивачка не працює, оскільки опікується за дитиною- інвалідом. Відповідач є здоровою, працездатною людиною, наразі перебуває в ЗСУ, отримує офіційну заробітну плату. Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 06 жовтня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 22 листопада 2022 року було задоволено клопотання представника позивача та витребувано з Головного управління Державної податкової служби в Одеській області письмову інформацію та документи про наявність рахунків у фінансових установах відкритих на ім`я [PERSON] , які перебувають/перебували на обліку у контролюючому органі за період з 01 січня 2022 року по 14 листопада 2022 року з зазначенням реквізитів таких рахунків; письмову інформацію про доходи, одержані [PERSON] за період з 01 січня 2022 року по 14 листопада 2022 року з розбивкою по рокам та місяцям. Ухвалою суду від 01 лютого 2023 року було задоволено клопотання представника позивача та витребувано з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» інформацію щодо руху коштів на рахунку відкритого на ім`я [PERSON] за період з 01 січня 2022 року по 01 лютого 2023 року. Позивачка та її представник адвокат Манова І.М. в судове засідання не з`явилися, від них надійшла письмова заява про розгляд справи без їх участі, позов підтримали та просили задовольнити. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про день, час та місце судового розгляду до суду не з`явився, не повідомив суд про причину своєї неявки. Клопотань та заяв не надав. Згідно з пунктом 4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Окрім того, за правилами ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади. Отже, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явився в судове засідання без повідомлення причин та не подав відзив. За положеннями ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини 1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Частинами 1, 2 ст.281 ЦПК України встановлено, що про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 02 березня 2023 року постановлено провести заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Судом установлено, що сторони перебували у шлюбі з 13 березня 2015 року. Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 07 грудня 2017 року, яке набрало законної сили 26 грудня 2017 року, шлюб між сторонами розірвано. Згідно копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Саратського районного управління юстиції в Одеській області, та серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Саратського районного управління юстиції в Одеській області, позивачка та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з позивачкою, що підтверджується довідкою Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 19 вересня 2022 року № 485. Судовим рішенням Саратського районного суду Одеської області від 26 грудня 2017 року з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти на утримання двох дітей в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи з 18 серпня 2017 року і до повноліття найстаршої дитини, тобто до [INFO] , після цієї дати по 1000 (одній тисячі) гривень щомісячно на утримання дочки [PERSON] до її повноліття, тобто до [INFO] . Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , додаткові витрати на дитину-інваліда [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 1000 (одній тисячі) гривень щомісячно, починаючи з 18 серпня 2017 року до видужання дитини. З розрахунку заборгованості старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Саратського районного управління юстиції О. Мандражи убачається, що виконавчий лист № 513/798/17 від 07 лютого 2018 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох дітей перебуває на виконанні відділу. Станом на 22 вересня 2022 року заборгованість по аліментам у боржника [PERSON] відсутня. Відповідно до відповіді наданої Головним управлінням Державної податкової служби в Одеській області від 08 грудня 2022 року № 17343/5/15-32-12-02-05, станом на 07 грудня 2022 року згідно з даними інформаційно-комунікаційних систем ДПС, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , не перебуває на податковому обліку в контролюючих органах Головного управління ДПС в Одеській області, як фізичних особа - підприємець або фізична особа, яка провадить незалежну професійну діяльність. Головне управління ДПС в Одеській області не володіє інформацією про рахунки у фінансових установах громадянина [PERSON] . Як убачається з відповіді наданої Головним управлінням Державної податкової служби в Одеській області від 23 грудня 2022 року № 074/5/15-32-59-10, на обліку в Саратській ДПІ [PERSON] не знаходиться, тому інформація про наявність рахунків відсутня. Також згідно наданої інформації в Державному реєстрі фізичних осіб- платників податків про доходи [PERSON] за період з 01 січня 2022 року по 30 вересня 2022 року станом на 13 грудня 2022 року [PERSON] виплачено 22523,71 гривень. Згідно інформації, наданої АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду про витребування доказів щодо наявних рахунків [PERSON] , реєстраційний номер [NUMBER] не має відкритих рахунків в АТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до довідки про доходи, наданої Військовою частиною [NUMBER] , [PERSON] за період з 04 березня 2022 року по 31 січня 2023 року отримав 511153 (п`ятсот одинадцять тисяч сто п`ятдесят три) гривні 89 копійок. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За положеннями ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верхової Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У частині першій статті 3 цієї ж Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Стаття 7 СК України визначає, що жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Згідно з частинами 1, 2 ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно зі статтями 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до частин 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Згідно із положеннями ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За положеннями ч.3 ст.182 СК України суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Стаття 192 СК України встановлює, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст. 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13 та підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, становить: з 1 січня - 2833 гривень. Отже мінімальний гарантований розмір аліментів на дітей сторін, яким виповнилось 7 років, не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що з 01 січня 2023 року становить по 1416,50 гривень на місяць на кожну дитину. Ураховуючи сімейне та матеріальне становище позивачки, стан здоров`я та матеріальне становище дітей, сімейне та матеріальне становище відповідача, який не має на утриманні інших дітей, а також положення законодавства щодо права одержувача аліментів вирішувати в судовому порядку питання щодо зміни способу стягнення аліментів, суд приходить до висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів, присуджених з відповідача за судовим рішенням Саратського районного суду Одеської області від 26 грудня 2017 року. Суд вважає за необхідне стягувати в подальшому з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей сторін у розмірі - 1/3 (однієї третини) від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] , потім по 1/4 (однієї чверті) від усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] , у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки позивачкою та її представником не надано будь-яких доказів на підтвердження розміру фактичних щомісячних витрат на дітей та необхідності стягнення аліментів у розмірі половини заробітку відповідача. Частиною 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. За положеннями пункту 10 частини 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ. Відповідно до ст. 137 ЦПК України з відповідача на користь позивачки належить стягнути документально підтверджені витрати на оплату професійної правничої допомоги в сумі 5000 гривень, що підтверджується договором про надання правової допомоги № 52 від 22 вересня 2022 року та квитанцією до прибуткового ордера № 10 від 22 вересня 2022 року. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 992,40 гривень.

Outcome: partial