Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», державного реєстратора Виконавчого комітету Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Лютого Юрія Івановича, третя особа: [PERSON] , про визнання протиправним та скасування дій державного реєстратора, припинення речових прав, який у ході судового розгляду уточнив, в обґрунтування якого зазначив наступне. Власником квартири [ADDRESS] , в якій мешкають позивач [PERSON] разом із родиною, була дружина [PERSON] (батько позивача), який помер [INFO] , - [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ), яка померла [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, у тому числі на квартиру за адресою [ADDRESS] . Так як [PERSON] був законним чоловіком [PERSON] , він входив до кола спадкоємців першої черги спадкування, однак спадщину не оформив, оскільки помер [INFO] . Крім нього, у коло спадкоємців також входила донька померлої - [PERSON] , яка також подала заяву про прийняття спадщини після смерті матері. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, у тому числі, на квартири [ADDRESS] , яку позивач фактично прийняв на підставі ч.2 ст.1268 ЦК України, оскільки на момент смерті батька був зареєстрований з ним за однією адресою. 30.06.2021 позивачем було подано до нотаріуса заяву про видачу свідоцтва про прийняття спадщини. Зазначив, що за життя [PERSON] (дружина [PERSON] ) нею було укладено з ВАТ КБ «Надра» кредитний договір № 14/2007/2891/Фкз від 09.11.2007, який діє до 08.10.2021. В забезпечення повернення кредиту [PERSON] було укладено договір іпотеки, предметом договору було нерухоме майно, а саме: квартира [ADDRESS] . В забезпечення повернення кредиту 09.11.2007 між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено договір поруки № 14/2007/2891/Фкз. У 2010 та 2017 роках ВАТ КБ «Надра» звертались із позовом до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором солідарно з [PERSON] та [PERSON] . Після того, жодних письмових повідомлень про те, що ВАТ КБ «Надра» було продано право вимоги, [PERSON] та [PERSON] не отримували. Як стало відомо зі слів доньки померлої [PERSON] - [PERSON] , вона повідомила представникам ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про те, що вона є єдиним спадкоємцем вищевказаної квартири. В свою чергу, ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» звернулося до державного реєстратора виконавчого комітету Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Лютого Ю.І., який прийняв рішення про зміну власника. Вважає, що дії державного реєстратора щодо прийняття рішення про зміну власника предмета іпотеки суперечить нормам законодавства України, та таке рішення підлягає скасуванню з наступних підстав. Відповідач ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», будучи обізнаним про те, що іпотекодавець (боржник за основним зобов`язанням) помер, та відповідно у зв`язку з чим, вимоги кредитора боржника до спадкоємців задовольняються у порядку ст. 1282 ЦК України, а також усвідомлюючи протиправність таких дій звернувся до державного реєстратора з заявою про реєстрацію за собою права власності на іпотечне майно, хоча не мав на те законних підстав. Незаконність таких дій полягає у тому, що право звернення стягнення на майно у кредитора виникає лише після того як спадкоємці відмовляться задовольнити вимоги кредитора шляхом одноразового платежу. Крім того, таке звернення стягнення відбувається виключно у судовому порядку, а не позасудовому, що виключає можливість кредитора зареєструвати за собою право власності на предмет іпотеки відповідно. Відповідно з урахуванням спірних правовідносин, оскільки відбулась смерть основного боржника (іпотекодавця), до спірних правовідносин застосовуються положення ст.ст. 1281-1282 ЦК України, а положення іпотечного договору щодо задоволення вимог кредитора шляхом набуття останнім права власності на таке майно не може бути застосовано. ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» як правонаступник ПАТ «Надра», до якої перейшли право вимоги за кредитним договором № 14/2007/2891/Фкз від 09.11.2007 втратило право вимоги до спадкоємців та відповідно втратило право задовольнити свої вимоги шляхом задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та п. 5.2 договору іпотеки, оскільки основне зобов`язання та договір іпотеки є припиненим. Відповідно, оскільки правова підстава реєстрації права власності на іпотечне майно за іпотекодержателем є договір іпотеки, в якому міститься іпотечне застереження, який є припиненим з 08.04.2020 то і підстава реєстрації права власності на іпотечну квартиру за іпотекодержателем відсутня. Також, зазначено, що вищевказана квартира повністю підпадає під визначення майна, яке не може бути примусово стягнуте в розумінні Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Відповідно до інформаційної довідки № 253969601 від 22.04.2021, зміна власника на підставі рішення державного реєстратора відбулася 04.03.2021, у той час, як діяли положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо мораторію на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яким було подовжено дію Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті до 21.04.2021. Окрім цього, позивач не надавав державному реєстратору або відповідачу жодної згоди про добровільне набуття ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» прав вимоги за договором іпотеки. Враховуючи примусовий характер звернення стягнення на предмет іпотеки, державний реєстратор був зобов`язаний перевірити, чи не порушують його дії законодавство України, зокрема положення Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті". Також, вважає, що державним реєстратором було допущено порушення вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», та Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений Постановою КМУ №1127 від 25.12.2015 (в редакції 29.05.2020), оскільки докази направлення двох вимог на адресу боржника та поручителя - відсутні, та на момент подачі реєстратору документів, звіт про оцінку майна спірної квартири був прострочений (складений станом на 24.11.2020, а державна реєстрація відбулася 04.03.2021, тобто перевищує 90 днів). Разом з тим, на момент проведення державної реєстрації [PERSON] та [PERSON] померли. Крім того, позивач не згоден з оцінкою іпотечного майна та вважає її заниженою, що також на переконання позивача ставить під сумнів правомірність дій відповідача. На підставі викладеного, просить суд, визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Лютого Ю.І. про державну реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 56996067 від 10.03.2021 щодо об`єкта нерухомого майна, а саме: квартири за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер нерухомого майна: 2308069323101, за ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», та припинити речові права ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на вказану квартиру. Судові витрати просить стягнути з відповідача. Відповідно до відзиву на позовну заяву, поданого до суду представником ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» 04.08.2021, просить відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі, зазначивши, що 29.04.2020 між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Фінрайт» було укладено договір № GL3N217214 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ КБ «Надра» відступило ТОВ «ФК «Фінрайт» право вимоги, зокрема до [PERSON] за кредитним договором №14/20072891/Фкз від 09.11.2007, у тому числі за Договором іпотеки №14/2007289 від 09.11.2007. 12.05.2020 між ТОВ «ФК «Фінрайт» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» було укладено Договір № GL3N217214 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «Фінрайт» відступило право вимоги ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», зокрема до [PERSON] за кредитним договором №14/20072891/Фкз від 09.11.2007, у тому числі за Договором іпотеки №14/20072891/Фкз від 09.11.2007, про що направлено повідомлення за адресою [PERSON] та [PERSON] 28.05.2020 та 10.07.2020 ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на адресу боржника та поручителя засобами поштового зв`язку з повідомленням про вручення було направлено вимогу/ іпотечне повідомлення (вих.№№0528/130, 0528/131, вих.№0710/49) за Кредитним договором №14/20072891/Фкз від 09.11.2007, у тому числі за Договором іпотеки №14/20072891/Фкз від 09.11.2007, Договором поруки. Отже, ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» направило повідомлення боржнику та поручителю про те що у зв`язку із порушенням скаржником своїх зобов`язань за кредитним договором та у відповідності до положень ст.ст.33,35,37,38 Закону України «Про іпотеку», ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» вимагає в тридцяти денний строк виконати порушене боржником зобов`язання, а саме повернути заборгованість, а також про те, що у разі невиконання зазначеної вимоги/іпотечного повідомлення, ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» буде вимушене звернути стягнення на іпотечне майно, яке належить боржнику. До того ж, ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» повідомило про свій намір реалізувати права Іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання на підставі та у відповідності до положень Іпотечного договору, зокрема, але не обмежуючись способами, передбаченими ст.ст.36-38 Закону України «Про іпотеку». Зазначено, що Договір іпотеки №14/20072891/Фкз від 09.11.2007 містить відповідне застереження (розділ 5 Договору). На вимогу пп.7, 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127 для реєстрації права власності на спірну квартиру ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» державному реєстратору були подані документи у повному обсязі. 04.03.2021 у порядку ст.37 Закону України «Про іпотеку» ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» було набуто право власності на предмет іпотеки: на квартиру [ADDRESS] , право власності на яку станом на день реєстрації було зареєстровано за боржником. Враховуючи той факт, що державному реєстратору було подано всі документи передбачені нормами діючого законодавства для проведення державної реєстрації на предмет іпотеки, то жодних підстав для відмови у державній реєстрації не було. Також зазначено, що ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» не було відомо про смерть боржника оскільки він не був стороною цивільної справи № 335/2267/18. Відповідно до відповіді на відзив, поданої суду представником позивача 11.08.2021, зазначено, що доводи ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», викладені у відзиві не спростовують заявлених позовних вимог щодо відсутності у державного реєстратора підстав для реєстрації за відповідачем права власності на об`єкт іпотеки, та просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28.04.2021, вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме, на квартиру що розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 55.45 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 230806932301, яка належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (код ЄДРПОУ 40696815). Заборонено державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям акредитованим суб`єктам, нотаріусам (державним/приватним), іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, а саме квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 55.45 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 230806932301. Заборонено будь-яким іншим особам здійснювати будь-які дії (купівля-продаж, міна, найм, оренда та ін.) по відчуженню, передачі іншим особам та переоформленню документів на нерухоме майно, а саме квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 55.45 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 230806932301. Заходи забезпечення позову застосовувано до набрання законної сили остаточним рішенням у цій справі. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.05.2021 відкрито провадження у вказаній справі у порядку загального позовного провадження. Розпочато у справі підготовче провадження. Витребувано у виконавчого комітету Біленківської сільської ради Запорізького району Запорізької області засвідчену належним чином копію реєстраційної справи, на підставі якої державним реєстратором виконавчого комітету Біленківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Лютим Юрієм Івановичем, прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 56996067 від 10.03.2021, 09:36:27 щодо нерухомого майна, а саме: квартири площею 55,45 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер нерухомого майна: 2308069323101 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (код ЄДРПОУ 40696815). Витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кардаш Я.О., засвідчену належним чином копію спадкової справи, після померлої [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (спадкова справа № 01/2019). Витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Цекеєвої Ірини Олександрівни, засвідчену належним чином копію спадкової справи, після померлого [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . 28.07.2021 на адресу суду від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Цєкеєвої І.О., на виконання ухвали судді від 11.05.2021, надійшла копія спадкової справи №32/2021 після померлого [INFO] [PERSON] . 02.08.2021, на адресу суду від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Кардаш Я.О., на виконання ухвали судді від 11.05.2021, надійшла копія спадкової справи №01/2019 після померлої [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 01.02.2022 , клопотання представника позивача - задоволено. Витребувано з Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради копії матеріалів електронної реєстраційної справи, на підставі яких державним реєстратором виконавчого комітету Біленьковської сільської ради Запорізького району Запорізької області Лютим Юрієм Івановичем 24.02.2019 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 56996067 від 10.03.2021, щодо нерухомого майна, а саме: квартири за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер нерухомого майна 2308069323101 за ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» (код ЄДРПОУ 40696815). 15.06.2022 на адресу суду від Департаменту реєстраційних послуг ЗМР, на виконання вимог ухвали суду від 01.02.2022, надійшли документи з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на квартиру [ADDRESS] , проведеною державним реєстратором Лютим Ю.І. 28.07.2022 на адресу суду від представника позивача надійшла уточнена позовна заява, яку прийнято та долучено до матеріалів цивільної справи. Ухвалою суду від 08.09.2022 закрито підготовче провадження по вказаній справі та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача вимоги уточненої позовної заяви підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі, на підставах зазначених у позовній заяві, у тому числі уточненій, у відповіді на відзив. Представник відповідача ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп», який приймав участь у режимі відеоконференції, заперечував проти задоволення позовних вимог позивача, просив відмовити в їх задоволенні, на підставах зазначених у відзиві на позовну заяву та у додаткових поясненнях, які надав суду та направив на адресу суду, через систему «Електронний суд» 07.11.2022. Відповідач - державний реєстратор Лютий Ю.І. у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. У матеріалах справи міститься його заява про розгляд справи у його відсутність. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, повідомлявся належним чином. Направила на адресу суду письмові пояснення, відповідно до яких зазначила, що вона, як спадкоємець, заперечує проти доводів позивача, вважає, що за рахунок даної квартири погашені всі боргові зобов`язання за кредитним договором, оскільки спадкоємці набувають не тільки права а і обов`язки, вважає, що подання позивачем позову є ніщо іншим як вчинення дій на шкоду їй, як законному спадкоємцю, так і кредитору, тому що окрім матеріальної вигоди на можливу 1/3 частини квартири, позивач іншим чином не буде виконувати кредитні зобов`язання. Вважає, що у разі задоволення позову, значна частка зобов`язань за кредитним договором ляже на її плечі, оскільки вона є основним спадкоємцем. Зазначено, що вона як спадкоємець не оскаржує законність реєстраційної дії на спірне нерухоме майно. Вважає, що наявність можливого права на частину квартири позивачу, не дає йому права розпоряджатися правом на захист відносно усього майна, яким позивач не володіє. Щодо вимог кредитора ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», то вважає, що саме у такий спосіб вони дійшли згоди щодо виконання кредитних зобов`язань. На підставі чого вважає, що жодних підстав для задоволення позовних вимог не має. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників, з`ясувавши усі обставини у сукупності з нормами діючого законодавства, які регулюють вказані правовідносини, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 09 листопада 2007 року між [PERSON] (зміна прізвища на [PERSON] , у зв`язку із реєстрацією шлюбу 24.04.2010 (т.1 а.с.29)) та ВАТ КБ «Надра» укладено кредитний договір №14/2007/2891/Фкз, предметом якого є грошові кошти у розмірі 55 000,00 доларів США на споживчі цілі (п.1.1., 1.2.), та в якості забезпечення виконання якого позичальником укладено договір іпотеки №14/2007/2891/Фкз від 09 листопада 2007 року, предметом іпотеки якого виступає нерухоме майно, а саме: двокімнатна квартира, загальною площею 55,45 м.кв., що розташована за адресою: [ADDRESS] . (т.1 а.с.36-42). 09 листопада 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладено договір поруки №14/2007/2891/Фкз, відповідно до умов якого поручитель поручається за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань за кредитним договором №14/2007/2891/Фкз від 09.11.2007. (т.1 а.с.43-44). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Запорізьким міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області 11.01.2019, актовий запис №149 від 05.01.2019. (т.1 а.с.30). Відповідно до копії спадкової справи після померлої [PERSON] №01/2019, відкритої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кардаш Я.О.: [INFO] [PERSON] (донька померлої) звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом; [INFO] [PERSON] (чоловік померлої) звернувся до нотаріуса про прийняття спадщини за законом. Крім того, було встановлено іншого спадкоємця [PERSON] (мати померлої), яку судовим рішенням від 08.06.2012 визнано недієздатною, та опікуном якої визначено [PERSON] . Крім того, 28.11.2019 нотаріусом отримано Претензію кредитора АТ «Ощадбанк» до спадкоємців померлої. Долучено до спадкової справи свідоцтво про смерть [PERSON] (чоловік), який помер [INFO] . Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 08.07.2021, відмовлено гр. [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із тим, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень наявний запис про заборону всього нерухомого майна. (т.1 а.с.90-132). [INFO] [PERSON] (поручитель) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом ДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 01.10.2020, актовий запис №1234 від 01.10.2020. (т.1 а.с.33). Відповідно до копії спадкової справи після померлого [PERSON] №32/2021, відкритої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Цекєєвою І.О.: 30.03.2021 [PERSON] (син померлого) звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, який на день смерті [PERSON] був зареєстрований за однією адресою. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося. (т.1.а.с.76-88). Разом з тим, встановлено, що 29.04.2020 між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Фінрайт» було укладено договір № GL3N217214 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ КБ «Надра» відступило ТОВ «ФК «Фінрайт» право вимоги, зокрема до [PERSON] за кредитним договором №14/20072891/Фкз від 09.11.2007, у тому числі за Договором іпотеки №14/2007289 від 09.11.2007. (т.1 а.с.143-145). 12.05.2020 між ТОВ «ФК «Фінрайт» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» було укладено Договір № GL3N217214 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «Фінрайт» відступило право вимоги ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», зокрема до [PERSON] за кредитним договором №14/20072891/Фкз від 09.11.2007, у тому числі за Договором іпотеки №14/20072891/Фкз від 09.11.2007, про що направлено повідомлення за адресою [PERSON] та [PERSON] (т.1 а.с.139-142, 146-147). 28.05.2020 ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на адресу боржника та поручителя засобами поштового зв`язку з повідомленням про вручення було направлено вимогу/ іпотечне повідомлення (вих.№№0528/130, 0528/131) за Кредитним договором №14/20072891/Фкз від 09.11.2007, у тому числі за Договором іпотеки №14/20072891/Фкз від 09.11.2007 Договором поруки. (т.1 а.с. 148-150). 10.07.2020 ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на адресу боржника та поручителя засобами поштового зв`язку з повідомленням про вручення було направлено вимогу/іпотечне повідомлення (вих.№0710/49) за Кредитним договором №14/20072891/Фкз від 09.11.2007, у тому числі за Договором іпотеки №14/20072891/Фкз від 09.11.2007 та Договором поруки. (т.1 а.с.151-157). Відповідно до Договору іпотеки №14/20072891/Фкз від 09.11.2007, його умови містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя (розділ 5 Договору). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право власності на квартиру [ADDRESS] , належить ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», на підставі рішення державного реєстратора виконавчого комітету Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Лютого Ю.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 56996067 від 10.03.2021, на підставі договору іпотеки №14/2007/2891 від 09.11.2007. (т.1 а.с.45-47). Відповідно до документів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з розділу №230869323101 про реєстрацію прав та їх обтяжень на квартиру за адресою: [ADDRESS] , наданих на вимогу суду Департаментом реєстраційних послуг, встановлено, що 04.03.2021 ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» звернулося із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та надано наступні документи: договір іпотеки №14/2007/2891 від 09.11.2007; вимога/іпотечне повідомлення № 0528/130, 0528/131 від 28.05.2020, №0710/49 від 10.07.2020; поштові документи щодо направлення вказаних вимог; довідка ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про заборгованість станом на 29.01.2021; Звіт про оцінку майна від 24.11.2020; договір про відступлення прав вимоги від 12.05.2020. (т.2 а.с.1-22). Позивач, звертаючись до суду, в обґрунтування своїх позовних вимог посилається, зокрема, на те, що відповідач ТОВ «ФК «Діпрофінансгруп», будучі обізнаним про те, що іпотекодавець (боржник за основним зобов`язанням) помер, протиправно звернувся до державного реєстратора із заявою про реєстрацію за собою права власності на іпотечне майно, а повинен був діяти в порядку ст.ст. 1281, 1282 ЦК України звернувшись з вимогами кредитора боржника до спадкоємців, чого зроблено не було. Однак, позивачем не надано суду жодних належних, достатніх, допустимих доказів на підтвердження таких тверджень щодо обізнаності ТОВ «ФК «Діпрофінансгруп» про смерть боржника [PERSON] , як і не надано доказів того, що особисто позивач повідомляв ТОВ «ФК «Діпрофінансгруп» про смерть як основного боржника так і поручителя [PERSON] . Посилання позивача на те, що кредитору стало відомо про смерть позичальника за основним зобов`язанням, у ході судового розгляду цивільної справи за №335/2267/18, де було долучено до матеріалів справи копію свідоцтва про смерть [PERSON] , на думку суду є неспроможними, з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що у провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебувала цивільна справа за №335/2267/18 за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» до [PERSON] , [PERSON] , в особі опікуна [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який 16.06.2020 - залишено без розгляду, на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, у зв`язку з повторною неявкою у судове засідання представника позивача. Крім того, слід зазначити, що 07.10.2019 відбулося судове засідання по вказаній цивільній справі, у ході розгляду заяви [PERSON] про перегляд заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.05.2018 по справі за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому було долучено свідоцтво про смерть [PERSON] , та участь у цьому розгляді брав представник Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра», який після скасування зазначеного заочного рішення та призначення справи до судового розгляду, у судові засідання не з`являвся, у зв`язку із чим і було вказану позовну заяву залишено без розгляду. (т.1 а.с.53-57). Водночас, як вбачається з матеріалів справи, станом на день постановлення вищевказаної ухвали 16.06.2020, ПАТ КБ «Надра» відступив право вимоги за цим договором ТОВ «ФК «Фінрайт» (Договір від 29.04.2020), яке відступили право вимоги за цим договором ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» (Договір від 12.05.2020). Отже, вищезазначене (розгляд цивільної справи №335/2267/18), враховуючи, що ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» не було стороною у справі, не свідчить про обізнаність ТОВ «ФК «Діпрофінансгруп» про смерть [PERSON] . Крім того, відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Отже, вимога до спадкоємців може бути направлена протягом шести місяців з дня отримання свідоцтва право на спадщину. Як вбачається з матеріалів справи, та встановлено судом, позивач не отримував свідоцтво про право на спадщину, жодних вимог у тому числі у судовому порядку щодо визнання за собою право на спадщину також не заявляв. Таким чином, виходячи з викладеного, судом не встановлено факту обізнаності ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про смерть боржника [PERSON] та поручителя [PERSON] , що свідчить про те, що до спірних правовідносин не підлягають застосуванню положення ст.ст.1281, 1282 ЦПК України, у зв`язку із чим доводи позивача щодо застосування цих положень судом відхиляються. Позивачем [PERSON] залучено у якості відповідача - державного реєстратора виконавчого комітету Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Лютого Юрія Івановича, який, на переконання суду, не є належним відповідачем, з огляду на наступне. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог. Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18). Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що у подібних з цією справою за позовом іпотекодавця до державного реєстратора спірні правовідносини виникають здебільшого саме між позивачем та іпотекодержателем через невиконання договірних зобов`язань і реалізацію прав іпотекодержателя щодо предмета іпотеки - нерухомого майна позивача (аналогічна правова позиція висловлена у постанови від 16 жовтня 2018 року у справі № 804/14296/15, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц). Спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно треба розглядати як спір, пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно. Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Зміст і характер відносин між учасниками справи підтверджують, що спір у позивача є саме з ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» з приводу порушення ним права власності позивача на квартиру внаслідок дій ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» щодо реєстрації за ним такого права. Фізична особа, яка досягла повноліття, у цивільному процесі може бути стороною саме як така особа, а не державний реєстратор тощо. Отже позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення щодо державної реєстрації права власності на квартиру не може бути звернена до державного реєстратора, яку позивач визначив відповідачем. Державний реєстратор зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений. Таким чином, суд приходить до висновку, що державний реєстратор виконавчого комітету Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Лютий Юрій Іванович, залучений у цій справі у якості відповідача не є належним відповідачем. Предметом спору у цій справі по суті є визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» щодо нерухомого майна (іпотечного майна) розташованого за адресою: [ADDRESS] та припинення речових прав ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державний реєстратор прийняв рішення про зміну власника предмета іпотеки у порушення вимог чинного законодавства України. Встановлено, що на момент здійснення вказаної державної реєстрації 10.03.2021, право власності на вищевказану квартиру було зареєстровано за [PERSON] . При цьому, як встановлено судом, правовідносини існували між кредитором (правонаступником є ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп») та іпотекодавцем ( [PERSON] ) і поручителем ( [PERSON] ), які, на час державної реєстрації, померли. Позивач [PERSON] є спадкоємцем після померлого [PERSON] (поручитель), третя особа - [PERSON] є спадкоємцем після померлої [PERSON] (іпотекодавець), яка заперечує проти доводів позивача та задоволення позовних вимог. Крім того, матеріали справи свідчать про наявність іншого спадкоємця після померлої [PERSON] , яка із заявою про прийняття спадщини не зверталася. Також встановлено, що спадкоємці [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право на спадщину не отримували. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Верховним Судом у постанові від 19.01.2022 по справі №924/316/21 вказано, що наведена норма визначає об`єктом захисту саме порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи. Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог. При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. Аналогічний правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 10.11.2021 по справі №910/8060/19. Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Одночасно, слід зазначити, що судочинство в судах здійснюється відповідно до Конституції України, Кодексу, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно приписів ст.9 Конституції України, статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами зазначених документів, ратифікованих законами України. Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування. Водночас статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. Отже, способи захисту за своїм призначенням можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. При цьому, метою застосування певного способу захисту є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб`єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню. Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у рішенні від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини наголосив, що зазначена норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені у правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції та надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасниці Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ акцентував, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 16.10.2020 у справі №910/12787/17 зауважено, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. Під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. Під ефективним способом необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. Верховний Суд у постанові від 21.12.2021 по справі №917/664/19 зауважив, що гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем. Верховний Суд у постанові від 13.01.2022 по справі №921/591/20 зауважив, що додатково, в контексті обраного способу захисту, розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача у цих правовідносинах, позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (пункт 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19). Верховний Суд у постанові від 10.11.2021 по справі №910/8060/19 вказав, що під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. Під ефективністю судового захисту розуміється спроможність судового рішення (за наслідками його виконання) призвести до усунення невизначеності у праві позивача та відновити права та законні інтереси особи, на захист яких було подано відповідний позов. Поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними (рішення Європейського суду з прав людини від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" (Doran v. Ireland)). Ефективність означає як попередження стверджуваного порушення чи його продовження, так і надання відповідного відшкодування за будь-яке порушення, яке вже відбулося (рішення ЄСПЛ від 26.10.2000 у справі "Кудла проти Польщі" (Kudla v. Poland)). У рішенні Європейського суду з прав людини від 05.04.2005 у справі "Афанасьєв проти України" зазначено, що засіб захисту, що вимагається, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003). Таким чином, виходячи зі змісту ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб`єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством - ефективність); відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову. При цьому суд може встановити спосіб захисту, не передбачений ні договором, ні законом, якщо він є ефективним. Але суд не може зробити це з власної ініціативи - лише якщо попросить позивач, що відповідає принципу диспозитивності. Ефективним способом захисту слід вважати такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект для відновлення порушених прав, свобод та інтересів настільки, наскільки це можливо. Ефективним є той спосіб захисту, який повністю відновлює порушене право, і позивачеві не потрібно буде ініціювати додаткових спорів. Отже, обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Враховуючі вищевикладене, з урахування встановлених обставин справи, суд вважає, що позивач не довів порушення свого права або інтересу, у зв`язку із чим позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі відмови у позові - на позивача. Відтак, судові витрати слід віднести за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed