Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-08 00:00:00

Позивач [PERSON] 31 жовтня 2022 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн щомісячно, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 30 серпня 2022 року припинено з 10 березня 2022 року стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на неповнолітнього сина [PERSON] . Цим рішенням також встановлено, що з 10 березня 2022 року [PERSON] проживає разом із батьком (позивачем) та повністю перебуває на його утриманні. Зважаючи на викладене, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на неповнолітнього сина [PERSON] в сумі 4000 грн щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. 03.11.2022 року ухвалою судді позовну заяву залишено без руху та надано позивачу 10 денний термін з моменту отримання копії ухвали на виправлення зазначених в ухвалі недоліків. Ухвалою судді від 01 грудня 2023 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву у якій просить розгляд справи закінчити без його участі, позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. В попередніх судових засіданнях зазначив, що майновий стан та фінансові можливості відповідача цілком відповідають заявленій до стягнення сумі. Звертав увагу на те, що син, який є учнем випускного класу, постійно потребує збалансованого харчування, хворіє на хронічний риніт, однак є лише на повному утриманні позивача. Зазначав, що мати не цікавиться сином, не надає йому належної матеріальної підтримки; гроші, які відповідач інколи передавала синові, не є достатніми для його утримання. З цих підстав просив стягувати аліменти на сина в сумі 4000 грн. Відповідач подала відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує частково, оскільки задоволення позовних вимог в повному обсязі суттєво погіршить становище двох неповнолітніх дітей, що в неї є від іншого шлюбу; на даний час вона є безробітною та перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, а її сумарний щомісячний дохід становить не більше 5380 грн. Крім того, її сім`я знаходиться на обліку УСЗН та отримує допомогу як малозабезпечена. Виходячи із наведеного, відповідач просить позовну заяву задовольнити частково та визначити суму аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/6 від всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення повноліття. Позивач подав письмові заперечення на відзив відповідача, в яких вказав, що з відзивом незгідний, а відповідач намагається уникнути обов`язку, передбаченого Сімейним кодексом України щодо утримання сина [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь того з батьків, з ким проживає дитина. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною другою ст. 181 СК України передбачено, що за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно з статтею 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 28 вересня 2018 року Підволочиським районним відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON] народився [INFO] , батьками є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до акту від 25 жовтня 2022 року, виданого депутатом Підволочиської селищної ради Гацом Б., [PERSON] , [INFO] , з 10 березня 2022 року проживає за адресою: [ADDRESS] (згідно будинкової книги за цією адресою зареєстрований), разом з батьком [PERSON] , [INFO] , що також підтверджується витягом з реєстру територіальної громади від 19 вересня 2022 року та довідкою №63 від 26.10.2022 року, виписаною з домової книги про склад сім`ї та прописки. Як вбачається із довідки, виданої 14 листопада 2022 року сімейним лікарем [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , перебуває на обліку в сімейного лікаря з діагнозом гіпертонічна хвороба І стадії, інших хронічних захворювань немає. З довідки про доходи №5012742834007014, виданої пенсіонеру [PERSON] , який перебуває на обліку в Лановецькому об`єднаному управління ПФУ в Тернопільській області, вбачається, що позивач в листопаді 2022 року отримав пенсію за віком в сумі 5729,40 грн. [PERSON] навчається в 11 класі Підволочиської гімназії імені Івана Франка, що підтверджується довідкою №108 Підволочиської гімназії імені Івана Франка Підволочиської селищної ради Тернопільської області від 15 листопада 2022 року. Стан здоров`я [PERSON] , [INFO] , зазначений у довідці КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» від 11.11.2022 року, згідно з якою, в дитини є додаткова хорда шлуночка та вазомоторний риніт. На підтвердження витрат, які несе позивач з утримання сина, він надав суду чеки про придбання продуктів харчування: 07 жовтня 2022 року на суму 2520 грн, 16 листопада 2022 року на суму 1479 грн, 04 листопада 2022 року на суму 742 грн, а також покупки одягу: чоловічі штани вартістю 1225 грн та чоловічі шорти вартістю 806 грн. А також надав чеки про витрати за листопад 2022 року на 5272,46 грн, грудень 2022 року - 6414,55 грн, січень 2023 року - 7099,56 грн. Як пояснив в судовому засіданні [PERSON] , будучи допитаним в присутності представника служби у справах дітей, з березня 2022 року він проживає з батьком, з яким у нього ідеальні стосунки, натомість з матір`ю стосунки складаються не дуже добре. За період, поки він проживає у батька, мати кілька разів давала йому кошти, однак це було не систематично і суми були по 200 грн, 500 грн та 1000 грн, на день народження - 100 євро. Зазначив, що щодня обідає у школі на 35 грн, крім того, на місяць витрачає близько 2000 грн, якщо без поїздок з друзями та розваг. Також повідомив, що влітку 2022 року він їздив у табір за кордон, мати йому коштів на цю поїздку не виділяла. Судом встановлено, що відповідач - [PERSON] 15 серпня 2015 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила дошлюбне прізвище [PERSON] на прізвище чоловіка [PERSON] (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 15 серпня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Волочиського районного управління юстиції у Хмельницькій області). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Підволочиського районного управління юстиції у Тернопільській області, [INFO] народився [PERSON] , матір`ю якого є [PERSON] , батько - [PERSON] . Окрім того, з довідки №1724 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої виконкомом Підволочиської селищної ради 08 грудня 2022 року, вбачається, що разом з [PERSON] проживає (зареєстрований) ще один син - [PERSON] , [INFO] , а також до складу сім`ї/зареєстрованих входять: [PERSON] - чоловік, [PERSON] - син. Усі проживають за адресою: [ADDRESS] . Щодо матеріального стану відповідача, то слід зазначити, що [PERSON] знаходиться на обліку в УСЗН відділу соціального забезпечення №5 та отримує: щомісячну одноразову допомогу при народженні однієї дитини в сумі 860 грн (довідка №895, видана 06 грудня 2022 року центром УСЗН відділу соціального забезпечення №5), допомогу на дітей, які виховуються в багатодітних сім`ях в розмірі 2100 грн (довідка №896, видана 06 грудня 2022 року центром УСЗН відділу соціального забезпечення №5). А також відповідач отримує щомісячно пільги в грошовій формі в різному розмірі (за період січень-листопад 2022 року 14925,41 грн) в Підволочиському РУСЗН, що вбачається з довідки від 06.12.2022 року. У власності відповідача перебуває земельна ділянка, площею 0,0716 га, та житловий будинок, загальною площею 66,1 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] . Вказані об`єкти нерухомості належать відповідачу на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих 30.11.2022 року приватним нотаріусом Коломійчуком О.І. (витяг з РПВНМ №5003649599151 від 23.02.2023). Крім того, відповідач з 16.12.2011 року на підставі договору дарування володіє житловим будинком, загальною площею 113,2 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] (витяг з РПВНМ №5003649599151 від 23.02.2023). На часткове спростування наведених позивачем тверджень, відповідач подала до суду консультативний висновок лікаря від 02.01.2023 року про те, що її син [PERSON] , 2020 р.н., хворіє на гіпертрофію носоглоткового мигдалика ІІ ст. та потребує лікування (квитанції, рецепт). Судом встановлено, що 20.02.2023 року відповідач надіслала сину [PERSON] грошові кошти в сумі 3800 грн (платіжна інструкція ЕСМ_Р24А864457040D830), що також підтвердив позивач. Суд, аналізуючи наведене вище крізь призму норм законодавства, дійшов висновків про те, що стан здоров`я дитини [PERSON] є задовільним, матеріальне становище стабільне (батько піклується про сина, створив йому належні умови для гармонійного розвитку); доказів про незадовільний стан здоров`я відповідача суду не надано, а матеріальне становище відповідача не є скрутним, однак, наявність ще двох малолітніх дітей на утриманні, а також неможливість працювати у зв`язку з доглядом за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, свідчать про певні труднощі із стабільною спроможністю платити кошти на утримання дитини - [PERSON] . Вище судом зазначено про наявність на праві власності у платника аліментів нерухомого майна, яке набуте як спадщина та на підставі договору дарування, а тому позивачем не доведені витрати відповідача на придбання цього нерухомого майна, у сумі, яка перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. Крім того, суд критично оцінює такий доказ у справі як документ іноземною мовою, який, зі слів позивача, є підтверженням покращення рівня англійської мови у [PERSON] внаслідок перебування за кордоном, оскільки офіційного перекладу суду не надано. Крім того, такі витрати на дитину суд розцінює як додаткові в розумінні ст. 185 СК України, що не є аліментами. Щодо наданих позивачем квитанцій на підтвердження понесення ним витрат на утримання сина, суд зазначає, що наявність квитанцій не свідчить про те, що саме позивач придбавав усі ці продукти лише для сина. Очевидним є те, що позивач несе витрати у зв`язку з харчуванням сина, проте суму суд оцінює критично виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про державний бюджет на 2022 рік», який становив для дітей вікoм від 6 рокiв до 18 років на день звернення до суду - 2744 грн. Суд також враховує, що фінансові можливості щодо утримання дитини [PERSON] у матері не обов`язково повинні відповідати фінансовим можливостям щодо утримання дитини батьком, хоча і не є підставою для звільнення матері від сплати аліментів. Кожен з батьків несе відповідальність за забезпечення дитини в межах своїх фінансових можливостей. Такі можливості матері повинні носити реальний характер та забезпечити ефективне виконання рішення суду, аби воно не було декларативним. Отже, суд, виходячи із захисту інтересів дитини - [PERSON] , забезпечення одержання ним коштів, необхідних для його життєдіяльності, збереження того рівня життя, який він би мав тоді, коли утримувався обома батьками, враховуючи ст. ст. 180 - 183 СК України, вважає, що позовні вимоги є підставними та підлягають частковому задоволенню, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягувати аліменти на неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Крім того, в силу положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути 992,40 гривень судового збору.

Outcome: partial