Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-08 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 11.02.2019 року станом на 25.03.2021 року в розмірі 33047,35 грн., в обґрунтування якої зазначив, що 11.02.2019 року [PERSON] приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладення кредитного договору №б/н та отримання кредитної картки. На підставі вказаної анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг відповідачу було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 46,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Представник позивача зазначає, що відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, в зв`язку із чим виникла заборгованість, яка станом на 25.03.2021 року становить в загальному розмірі 33047,35 грн. та складається з: 26404,84 грн. заборгованості за кредитом, 6642,51 грн. заборгованості по відсоткам, 0,00 грн. - штраф. Представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача вищевказану заборгованість та понесені по справі судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09.08.2021 року провадження у справі за вказаним позовом було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву. 01 березня 2023 року на адресу суду від представника відповідача Демченко О.О, який діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги №2021-2008903 від 24.11.2021 року, надійшов відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити,що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Так, згідно позовної заяви анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг була підписана 11.02.2019 рок, а сам витяг з цих правил засвідчений 26.04.2021 року, що не дає підстави вважати, що на момент підписання анкети-заяви були саме ці правила, та що саме з цими умовами була ознайомлена відповідач. Окрім того, вимоги про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом, за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором є безпідставними, оскільки наявні у матеріалах справи Умови та правила надання банківських послуг, які передбачали сплату процентів, пені, комісії не містять підпису відповідача, що не підтверджує факту, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг існували на момент підписання анкети заяви, як стверджує відповідачка то на момент оформлення кредиту існувала менша процентна ставка кредиту, а не як зазначено в розрахунку відсотків. Під час оформлення кредитної картки, ніхто не повідомляв відповідача, про таку високу процентну ставку, та що всі її надходження на дану картку, будуть лише частково покривати проценти за використані кошти. Позивачем не доведено та не надано разом з позовною заявою, що відповідач, підписуючи анкету-заяву, погодилася на приєднання до цих Умов та правил надання банківських послуг Акцент Банку, ознайомившись з ними. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач розуміла саме ці умови та погодилася з ними, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), а саме у зазначених у цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Тобто, у даній справі не можна вважати Умови та правила надання банківських послуг складовою частиною укладеного між сторонами договору. Крім цього представником позивача надана виписка по картковому рахунку з 11.02.2019 року по 30.06.2021 року, але вона не має підпису, хто саме, коли саме її склав, що на думку відповідача, також не підтверджує суму заборгованості та її існування. У зв`язку з чим, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлявся належним чином. Від представника позивача в матеріалах справи міститься клопотання з проханням розглядати справу без його участі та у разі неявки відповідача до суду не заперечує проти винесення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду був повідомлений належним чином. Представник відповідача у судовому засіданні зазначив, що при укладанні кредитного договору представники банку запевнили [PERSON] , що вона буде сплачувати 14-15% на рік, але підтверджень таких запевнень у відповідача не має. Також представник відповідача повідомив, що оскільки відповідача ввели в оману стосовно розміру процентів за користування кредитними коштами, і всі гроші списувалися на погашення процентів, а тіло кредиту не погашалося, відповідач вирішила припинити сплачувати по кредитному договору. Окрім того, представником позивача не надано підтверджень, що відповідач була ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк». Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та доказ в їх сукупності, приходить до наступних висновків: Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з нормою ст.\~526\~ЦК\~України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог , інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 цього кодексу, а саме положення про позику. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок процентів встановлюється договором. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов`язання" (ст. ст.\~530,\~631 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст.1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.\~1048\~цього\~Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Відповідно до ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 11.02.2019 року [PERSON] отримала кредитну картку та їй було встановлено кредитний ліміт на картковий рахунок, що підтверджується копією анкети-заяви з особистим підписом відповідача, яка долучена до матеріалів справи (а.с.6). Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами Банку» складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у вищезазначеній заяві. Окрім того, відповідачем було також підписано паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», зі змісту якого вбачається, що остання була ознайомлена з умовами надання кредиту, зокрема, з процентними ставками за користування кредитом (в тому числі і за процентними ставками за прострочення виконання зобов`язань за договором), порядком повернення кредиту тощо, про що свідчить копія вказаного паспорту споживчого кредиту (а.с.7). Відповідно до умов укладеного договору, позивачем було надано відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.5). Також представником позивача було надано до суду довідку, згідно якої відповідачу [PERSON] було відкрито рахунок № [NUMBER] та надано картки: № [NUMBER] , строк дії якої до серпня 2022 року та № 4323357028862973, строк дії якої до грудня 2024 року. (а.с.30) Судом з наданих позивачем документів було встановлено, що відповідач з моменту отримання кредитної картки та встановлення кредитного ліміту активно користувалася кредитною карткою, періодично здійснювала погашення заборгованості, а також витрати на придбання товарів та зняття готівкових коштів в банкоматах (а.с.27). Як вказує позивач та що не було спростовано відповідачем та його представником, [PERSON] зобов`язання за договором належним чином не виконувала, кредит в порядку та сумах, зазначених вище, не погасила, у зв`язку із чим, як зазначає позивач, станом на 25.03.2021 року становить в загальному розмірі 33047,35 грн. та складається з: 26404,84 грн. заборгованості за кредитом, 6642,51 грн. заборгованості по відсоткам, 0,00 грн. - штраф. Зазначена сума заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості за договором №SAMABWFC00001913489 від 11.02.2019 року, укладеного між АТ «Акцент-Банк» та клієнтом [PERSON] (а.с.5). Слід також зазначити, що позивач, обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, у тому числі розмір і порядок нарахування заявлених до стягнення сум, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за Договором, посилається на вище згадуваний Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в банку (Кредитні картки «Універсальна») як невід`ємну частину спірного договору, але ці докази не містять підтвердження тих обставин, що відповідач при підписанні «Анкети-заяви» ознайомився і погодився з умовами, що містять саме в Умовах та правилах надання банківських послуг, і що ця «Анкета-заява» разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між позичальником та Банком договір про надання банківських послуг. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено і в постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17 (провадження № 14-131 цс19) вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634\~ЦК\~України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, якщо Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим банком в період виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду позовом, оскільки кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність в «Анкеті-заяві» домовленості сторін про % ставку, сплату пені, комісії та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Умови та правила надання послуг у банку (Кредитні карти «Універсальна»), з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання Банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в «Анкеті-заяві» позичальника, яка безпосередньо підписана останнім, і лише цей факт не може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. В той же час, суд приймає до уваги той факт, що між сторонами при підписанні заяви позичальника було підписано паспорт споживчого кредиту, в якому погоджено процентну ставку за користування кредитними коштами в розмірі 46,80 % річних від залишку заборгованості, порядок повернення кредитних коштів, відповідальність за невиконання або несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором. Представником позивача на виконання ухвали суду про витребування додаткової інформації стосовно розміру кредитного ліміту та інших відомостей, необхідних для правильного вирішення спору, було надіслано до суду заяву, в якій зазначено, що 11.02.2019 року [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку. При підписанні даної анкети-заяви клієнт підтвердив, що ознайомлений з умовами та правилами в повному обсязі. (а.с.25). В той же час, суд вважає за необхідне зазначити, що умовами анкети-заяви позичальника, а також паспорта споживчого кредиту не передбачено права позивача застосовувати в спірних правовідносинах умов овердрафту, у зв`язку з чим суд вважає, що одностороннє підвищення позивачем кредитного ліміту на розмір овердрафту без належного погодження вказаних умов з відповідачем є безпідставним. Згідно наданої представником позивача довідки за лімітами клієнта [PERSON] , наданої представником позивача на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, 11.02.2019 року [PERSON] встановлено кредитний ліміт у розмірі 0,00 грн, 10.04.2019 року збільшено кредитний ліміт до 12000,00 грн, 13.08.2019 року збільшено до 15000,00 грн, 17.02.2020 року збільшено до 21000,00 грн. (а.с.28) З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 25.03.2021 року заборгованість за тілом кредиту складає 26404,84 грн., в той час як ліміт банком встановлено на меншу суму - у розмірі 21000,00 грн. Визначений позивачем розмір заборгованості за тілом кредиту є більшим за встановлений кредитний ліміт у сумі 21000,00 грн., відомостей про досягнення домовленості між сторонами про його збільшення матеріали справи не містять. Щодо твердження представника відповідача про те, що при підписанні анкети-заяви відповідачу було представниками банку роз`яснено, що їй встановлено процентну ставку у розмірі 14-15% на рік, то даний факт не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки ані відповідачем, ані його представником до суду не надано жодного документу на підтвердження вищезазначених обставин по справі. Окрім того, суд враховує, що сторонами про укладенні договору було узгоджено всі істотні його умови, зокрема, процентну ставку за користування кредитом, наслідки прострочення виконання зобов`язань, а також інші істотні умови. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач був обізнаний про умови отримання та порядок повернення кредитних коштів. З наданих позивачем документів вбачається, що станом на день розгляду справи термін дії картки не сплинув, в зв`язку з чим у позивача були підстави для нарахування процентів за користування кредитом до 25.03.2021 року. Таким чином, суд зазначає про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог і стягнення в примусовому порядку з боржника заборгованості в загальному розмірі 38928,21 грн., яка складається з: 21000,00 грн. заборгованості за кредитом, 6642,51 грн. заборгованість по відсоткам. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні з позовом до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2270,00 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями. Таким чином, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 1898,62 грн. На підставі ст.ст. 526, 530, 549, 611, 615, 629, 1048, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: partial