Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

У жовтні 2022 року [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 06.08.1989р. в центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 3994. В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що з 06.08.1989р. сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають повнолітніх дітей. Спільне життя з відповідачем не склалося. Виявилось, що сторони різні люди. З листопада 2018р. не підтримують сімейних стосунків. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Просить шлюб розірвати. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 27.10.2022р. відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 10.11.2022р. ухвалою Святошинського районного суду м. Києва здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін вказаної цивільної справи до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Вказав, що не проживає з відповідачем з 2017-2018 року та в квартирі останній раз був рік назад. Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що [PERSON] категорично заперечує проти позову та просить шлюб не розривати Суд, вислухавши думку позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , 06.08.1989 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб Київським відділом державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 3994 /а.с.3/. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України , шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. У відповідності із ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд прийшов до висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно і поновити шлюбні відносини між позивачем та відповідачем неможливо. Позивач [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу. Згідно ст. 3 Сімейного Кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Категоричне заперечення відповідачем розірвання шлюбу не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки судом було встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу сторін буде суперечити інтересам позивача, доказів, відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, які б спростовували позовні вимоги відповідачем суду надано не було, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved