Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] ,\~в інтересах\~якої діє\~представник [PERSON] ,звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] 60\~070,36 гривень некомпенсованої частини майнового збитку, завданого в результаті дорожньо-транспортної пригоди, 10 000 гривень моральної шкоди, 4\~500 гривень витрат на проведення автотоварознавчого дослідження, а також понесені судові витрати, з яких 10\~000 гривень витрати на професійну правничу допомогу (а.с.53). Позовна заява мотивована тим, що 14.01.2021 під час дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача [PERSON] , який керував автомобілем марки «Mercedes-Benz Sprinter 316» номерний знак [NUMBER] , був пошкоджений належний позивачу на праві власності транспортний засіб марки «Opel Omega» номерний знак [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент дорожньої пригоди була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Універсальна» (далі ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна», страхова компанія). 15.03.2021 ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» сплатила позивачу за її письмовою заявою 92\~852,22 гривень страхового відшкодування. Зважаючи на перевищення реальних збитків, завданих пошкодженням автомобіля, позивач замовила проведення автотоварознавчого дослідження. Згідно з висновком № 0014 від 15.04.2021 вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу становить 152 922,58 гривень. З урахуванням таких обставин позивач просить стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром збитку та страховим відшкодуванням 152 922,58 - 92\~852,22 = 60\~070,36 гривень, а також компенсацію спричиненої моральної шкоди в розмірі 10\~000 гривень. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечив, у відзиві на позовну заяву (а.с.114) зазначив, що відсутні підстави для стягнення з нього майнової шкоди, оскільки він виконав вимоги законодавства щодо страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно з полісом №ЕР-201457560 в ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» страховий ліміт за шкоду завдану майну становить 130\~000 гривень, франшиза 0 гривень. Після повідомлення про ДТП страхова компанія визначила розмір завданих позивачу збитків і здійснила страхову виплату в сумі 92\~852,22 гривень, що в повному обсязі компенсувало спричинену позивачу за результатами ДТП шкоду. Також відповідач не погодився з висновком автотоварознавчого дослідження №0014 від 15.04.2021, який проведено після отримання страхової виплати на замовлення позивача без повідомлення відповідача. Також відповідач просив відмовити у стягненні компенсації моральної шкоди з підстав необґрунтованості заявленої вимоги. Пояснень від третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна», не надходило. Справу розглянуто в порядку загального позовного провадження. В ході судового розгляду справи представник позивача [PERSON] позов підтримав і пояснив, що на переконання позивача реальний розмір збитків є вищим ніж, визначила і виплатила страхова компанія. Згідно з висновком автотоварознавчого дослідження № 0014 від 15.04.2021, проведеного на замовлення позивача, вартість відновлювального ремонту складає 152 922,58 гривень. Тому відповідач зобов`язаний відшкодувати різницю між вартістю відновлювального ремонту і страховою виплатою. Також позивач наполягає на грошовому відшкодуванні вартості залишків автомобіля, оскільки не має можливості самостійно їх продати. Крім того, просив стягнути завдану позивачу моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, які позивач зазнала у зв`язку із знищенням автомобіля. Представник відповідача Півень Г.В. проти позову заперечив, просив не приймати до уваги висновок автотоварознавчого дослідження № 0014 від 15.04.2021 з мотивів наведених у постанові Волинського апеляційного суду від 28.12.2022 у справі №161/22849/21 за позовом [PERSON] до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про стягнення страхового відшкодування. Вважає, що дійсний розмір збитків визначений страховою компанією, представники якої у присутності сторін оглянули транспортні засоби. Транспортний засіб позивача визнано знищеним, тому страхова виплата відповідає різниці між вартістю автомобіля до і після ДТП. Ця різниця не перевищує страховий ліміт, тому після виплати страхового відшкодування не залишилось некомпенсованого майнового збитку. Що стосується оплати вартості залишків автомобіля, то у відповідача такий обов`язок відсутній. Моральну шкоду вважає необґрунтованою. Просив відмовити у позові і стягнути з позивача на користь [PERSON] понесені витрати на професійну правничу допомогу. В судове засідання 02.03.2023 належним чином повідомлений представник позивача адвокат Лавренчук О.В. не з`явився. Враховуючи тривалість судового розгляду і процесуальну поведінку сторін, відсутність поважних причин для неявки представника позивача на виклик суду, суд вважає можливим ухвалити рішення за наявними матеріалами справи. Дослідивши докази у справі, суд встановив наступні обставини і відповідні ним правовідносини. 14.01.2021 о 08 год 50 хв [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz Sprinter 316» номерний знак [NUMBER] в с. Липини по вул. Окружна, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем марки «Opel Omega» номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який внаслідок зіткнення виїхав на зустрічну смугу руху, де зіткнувся з автомобілем марки «КАМАЗ-53215» номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригода автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11.02.2021 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З урахуванням таких положень закону суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11.02.2021 про визнання [PERSON] винуватим у дорожньо-транспортній пригоді. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter 316», номерний знак [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» за полісом страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-201457560 від 06.10.2020. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) встановлений 130 000,00 гривень, з визначенням франшизи у розмірі 0,00 гривень (а.с.149 т.1). Власником автомобіля «Opel Omega» номерний знак [NUMBER] є позивач [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . 18.01.2021 позивач звернулася до ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» з заявою про страхове відшкодування. 25.01.2021 за участю представника позивача складено акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість). На підставі цього акту огляду та матеріалів справи про адміністративне правопорушення за заявою ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» проведено експертне автотоварознавче дослідження №03-D/85/6 та №57-D/90/9 від 02.03.2021, за висновками якого (а.с.174-206 т.1): - вартість відновлювального ремонту автомобіля «Opel Omega» реєстраційний номер [NUMBER] , складає 348 583,38 гривень, - ринкова вартість автомобіля «Opel Omega» реєстраційний номер [NUMBER] в непошкодженому стані до ДТП складає 131 832,22 гривень, - ринкова вартість залишків пошкодженого майна внаслідок ДТП складає 38 980,00 гривень, - враховуючи те, що вартість ремонту КТЗ перевищує його ринкову вартість, то вартість матеріального збитку, завданого власнику цього пошкодженого автомобіля, складає 131\~832,22 гривень і дорівнює вартості транспортного засобу на момент ДТП. Відповідно до страхового акту №101006/1 від 12.03.2021 (а.с.154 т.1) сума страхового відшкодування складає різницю між вартістю автомобіля до та після ДТП (131\~832,22 38\~980,00 = 92 852,22 гривень). Розмір страхового відшкодування потерпілим погоджено (а.с.157 т.1). Страхове відшкодування в повному обсязі перераховано на банківський рахунок позивача 15.03.2021. Спір стосується стягнення різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням. За загальними правилами статей 15,16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а суд може захистити це право в один із способів, визначений статтею 16 ЦК або іншим способом, встановленим законом чи договором. Відповідно до частини першої статті 1188 ЦК шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою. З метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілого внаслідок ДТП в Україні діє інститут обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, який врегульовано статтею 999 ЦК та Законом України №1961-ІV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961-ІV). Відповідно до статті 6 цього Закону страховим випадком є ДТП, що сталося за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована. Настання страхового випадку слугує в силу статті 979 ЦК підставою для виплати страхувальникові чи іншій, визначеній у договорі страхування особі, страховиком страхової виплати. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування (ст.9 Закону №1961-ІV). Пунктом 22.1 статті 22 Закону №1961-ІV передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. В силу статті 28 Закону №1961-ІV шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу регламентовано статтею 30 Закону №1961-ІV. Так, пунктом 30.1 статті 30 Закону №1961-ІV (в редакції чинній на час ДТП) транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто, якщо сплачене страховиком відшкодування не покриває розмір збитків завданих потерпілому, останній має право пред`явити до винної особи вимогу про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) сформульовано висновок, про те, що\~відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або\~Закону № 1961-IV\~у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку\~ обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах страхової суми виступає страховик завдавача шкоди. Якщо після виконання страховиком свого обов`язку потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, то деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (ст. 599 ЦК України). Судом встановлено, що згідно з висновками експертних автотоварознавчих досліджень №03-D/85/6 та №57-D/90/9 від 02.03.2021 вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає\~348 583,38\~гривень, а ринкова вартість автомобіля до ДТП - 131 832,22 гривень, тобто ремонт автомобіля є економічно необґрунтованим. Даний транспортний засіб вважається фізично знищеним і в такому випадку відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а не вартість відновлювального ремонту, як помилково вважає позивач. Різниця між ринковою вартістю автомобіля позивача до та після ДТП становить 131\~832,22 38\~980,00 = 92 852,22 гривень і вона є меншою, ніж ліміт відповідальності страховика (130\~000 гривень). Таким чином у цій справі не йдеться про завдання відповідачем [PERSON] шкоди, яка перевищує ліміт відповідальності страховика. Спричинена шкода повністю компенсована страховою виплатою. За приписами ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Проте суд відхиляє доводи позивача про необхідність визначення розміру шкоди на підставі висновку автотоварознавчого дослідження №0014 від 15.04.2021, проведеного на замовлення позивача, де вартість відновлювального ремонту автомобіля «Opel Omega» номерний знак [NUMBER] , становить 370\~216,77 гривень, вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту зносу складників 152\~922,58 гривень, вартість матеріального збитку - 144\~231,00 гривень, оскільки такий висновок був складений після отримання погодженого страхового відшкодування, через три місяці після ДТП, за ініціативою [PERSON] , без виклику та участі відповідача і страхової компанії, що свідчить про складання останнього з порушенням вимог ст.11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджених наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003. Аналогічні висновки містяться у рішенні Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.10.2022 у справі №161/22849/21 за позовом [PERSON] до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про стягнення страхового відшкодування, яке набрало законної сили 28.12.2022. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача [PERSON] вартості залишків знищеного транспортного засобу (38\~980,00 гривень), то вони також є безпідставними. Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Отже, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. У постанові Верховного Суду від 11.01.2023 у справі №211/3277/20 зазначено, що «при ухваленні рішення про компенсацію шкоди за статтею 1194 ЦК України з урахуванням вимог статті 30\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~в суду відсутні підстави зобов`язувати потерпілого передати залишки транспортного засобу особі, яка застрахувала свою цивільну відповідальність (винному). Позивач не позбавлений можливості реалізувати залишки свого автомобіля шляхом продажу технічно справних деталей та металобрухту. Подібні висновки були зроблені також в постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 серпня 2018 року у справі № 209/3145/15-ц, від 05 серпня 2020 року у справі\~\~\~№ 362/3680/17, в яких так само, як і у справі, що переглядається, за обставин визнання транспортного засобу фізично знищеним, коли сума страхової виплати не покривала у повному обсязі заподіяної шкоди, Верховний Суд виходив з того, що винні в ДТП особи зобов`язані відшкодувати потерпілим різницю між розміром завданої шкоди (при тому, що до цього розміру не входить вартість залишків транспортного засобу) і сумою страхової виплати». Аналогічних висновків дійшов Верховний суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в ухвалі від 05.12.2022 у цій же справі. Таким чином, залишки автомобіля та отримана страхова виплата в повному обсязі компенсують вартість втраченого майна. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди суд дійшов до такого. Відповідно до частин першої - третьої\~статті 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральну шкоду представник позивача мотивував стражданнями позивача через знищення і неможливість використання належного їй на праві власності транспортного засобу. Приймаючи до уваги той факт, що позивачу, як власнику автомобіля, дійсно було завдано майнової шкоди, враховуючи вартість втраченого майна, тривалість порушення прав позивача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає адекватною компенсацію моральної шкоди в розмірі заявлених 10 000 гривень. Щодо вирішення судових витрат. Відповідно до положень статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних в розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За правилами\~статті 141 ЦПК України\~при розподілі судових витрат судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При звернені позивачем до суду підлягав сплаті судовий збір в розмірі 908 гривень. Позовні вимоги задоволені на 13 % (10 000 х 100% : 74570,36), тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 908х13%:100% = 118 гривень судового збору. Відповідно до договору про надання правової допомоги від 21.05.2021, квитанції № 142 (а.с.41,42 т.1), позивач понесла витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 гривень. Відповідно до договору про надання правничої допомоги від 26.07.2021 та додаткової угоди від 23.01.2023, акту виконаних робіт від 30.11.2021 і 02.03.2023, квитанцій про переказ коштів від 29.07.2021, від 30.01.2023 відповідач поніс витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 гривень. Від сторін не надходило клопотань в порядку ч.5 ст.137 ЦПК України про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Суд не може на власний розсуд зменшувати розмір витрат на оплату правничої допомоги, оскільки у розумінні положень частини п`ятої\~статті 137 ЦПК України\~зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі недотримання, на її думку, вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові у справі №755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) від 19.02.2020 і неодноразово повторював Верховний Суд, зокрема у постанові від 09.02.2022 у справі № 523/3904/19. З огляду на те, що позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1300 гривень витрат на правничу допомогу, що відповідає 13 % від заявлених 10\~000 гривень, а з позивача на користь відповідача стягнути 6960 гривень витрат на правничу допомогу, що відповідає 87 % від заявлених 8\~000 гривень.

Outcome: partial