Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] 08.11.2022 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] ; на її утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів щомісячно з дня подачі позову та до досягнення дитиною трьох років, тобто до [INFO] . В обґрунтування позову зазначила, що [PERSON] проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] 22.01.2021 року сторони офіційно зареєстрували шлюб і позивачка проживала з відповідачем однією сім`єю до 14.06.2022 року, після чого її проживання однією сім`єю із відповідачем було фактично припинено. Позивач та відповідач прожили у спільному шлюбі півтора роки, вели спільне господарство та намагались побудувати міцні сімейні відносини. Від спільного шлюбу мають малолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] . На теперішній час її чоловік разом з сім`єю не проживає, участі у вихованні сина не приймає, добровільно матеріальну допомогу на її утримання та утримання сина не надає. Наразі позивачка з дитиною проживають в Італійській Республіці за програмою надання допомоги громадянам України. Позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення сина [PERSON] трьох років. Дитина постійно потребує нормального харчування, одягу, фізичного, духовного та морального розвитку, усе це потребує значних коштів, сама не здатна в повній мірі цього забезпечити. Посилалась на те, що відповідач офіційно у Державній установі «Криворізька виправна колонія» (№80), інші джерела доходу на теперішній час їй невідомі Відповідач добровільно кошти на утримання дитини та позивачки не надає, у зв`язку з чим вона змушена звернутись до суду з дійсним позовом. Матеріали позову суддя отримала 09.11.2022 року. З розпорядженням голови Верховного Суду від 26.09.2022 року №52 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (суди Автономної Республіки Крим та м. Севастополь)» змінено територіальну підсудність справ Беріславського районного суду Херсонської області на Приморський районний суд м. Одеси, внаслідок чого справа підсудна Приморському районному суду м. Одеси. Ухвалою суду від 10.11.2020 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 12.12.2022 року. У зв`язку з відсутністю електроенергії у приміщені суду, розгляд справи призначений на 12.12.2022 року було відкладено на 26.01.2023 року. Разом з позовом позивачкою було надано клопотання про витребування доказів, в якому остання просила суд витребувати з ДУ «Криворізька виправна колонія» (№80) інформацію щодо того, чи працює на даний час у ДУ «Криворізька виправна колонія» (№80) Гавазюк Віталій Сергійович? Якщо так, то повідомити на якій посаді працює зазначена особа та надати довідку про його доходи за останні шість місяців 21.12.2022 року представником [PERSON] -адвокатом Пацаловою Т.В. через канцелярію суду було надано клопотання про витребування доказів, в якому просила витребувати з Головного управління ДПС в Одеській області відомостей щодо отримання доходу у зазначеному клопотанні просила клопотання віл 08.11.2022 року не розглядати або залишити без розгляду. Враховуючи зазначене суд це клопотання не розглядає. У судове засідання 26.01.2023 року сторони не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, представник [PERSON] -адвокат Пацалова Т.В. через канцелярію розглянути справі за її відсутності та задовольнити клопотання про витребування доказів від 21.12.2022 року., причини неявки суду не повідомив. Розгляд справи відкладено на 27.02.2023 року. Ухвалою суду від 27.01.2023 року клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено частково. До суду 20.02.2023 року надійшла відповідь від Головного управління ДПС в Одеській області щодо відомостей про отриманий дохід громадянином [PERSON] . У судове засідання 27.02.2023 року сторони не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, представник [PERSON] -адвокат Пацалова Т.В. через канцелярію розглянути справі за її відсутності. [PERSON] у судові засідання не з`являвся, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, відзив суду не надав. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у зв`язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачами відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідачів, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 01.03.2023 року. Відповідно до ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.01.2021 року, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] , видане 22.01.2021 року Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одема) (а.с.11) Від спільного шлюбу сторони мають малолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 22.01.2021 року Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства (м. Одеса) (а.с.12). На теперішній час відповідач разом з сім`єю не проживає, участі у вихованні сина не приймає, дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно кошти на утримання дитини та позивачки не надає. В силу своїх можливостей позивачка піклується про сина, забезпечує дитину якісним харчуванням, одягом, предметами побуту тощо, самотужки утримує дитину. \\ У зв`язку з тим, що відповідач не виконує свої обов`язки щодо виховання та утримання сина, не переймається питаннями його годування, одягнення та розвитку, відмовляється у добровільному порядку сплачувати на його утримання аліменти, [PERSON] була змушена звернутися до суду з позовом щодо стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] ; на її утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів щомісячно з дня подачі позову та до досягнення [PERSON] трьох років, тобто до [INFO] . Відповідачем надані позивачем факти спростовано не було. Вирішуючи спір суд виходить із наступного. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею ст.51 Конституції України гарантовано, а ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. У відповідності до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні їх від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку. Згідно ч.ч.1, 3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. проте, сторони не можуть домовитися про розмір аліментів на утримання дитини. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних для нього процесуальних наслідків. Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд вбачає, що сторони не можуть домовитися про розмір аліментів на утримання дитини, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, допомоги на утримання дитини не надає, вихованням дитини не займається, а тому кошти на утримання дитини (аліменти) підлягають присудженню за рішенням суду. Крім того, суд вбачає, що відповідач є працездатною людиною за станом здоров`я та спроможний платити аліменти на утримання дитини. Відомостей щодо перебування у відповідача інших осіб на утриманні суду не надано. Доказів того що відповідач офіційно працевлаштований суду не надано. Стягнення аліментів у частці заробітку (доходу) батька, матері має ціль найбільш повно захищати інтереси дитини, забезпечити їй не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти по можливості той рівень життя, який дитина мала при сумісному проживанні з обома батьками. Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим. Стягнення аліментів у такому розмірі відповідатиме вимогам закону та інтересам дитини, не порушить прав сторін. Згідно ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню та вважає за можливе стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення диною трьох річного віку, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.4 ст.84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що позивачка знаходиться у відпустці по догляду на дитиною [PERSON] , до досягнення ним трьох річного віку, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, допомоги на утримання дитини не надає, вихованням дитини не займається, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини та позивачки не надає, будь-яких доказів щодо неможливості сплачувати аліменти суду не надані. Матеріали справи не містять доказів щодо неможливості надання відповідачем такої матеріальної допомоги. При цьому суд враховує положення ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», згідно якої об`єктом індексації є також розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Статтею 5 даного Закону встановляється, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. За таких обставин, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів щомісячно, починаючи з 08.11.2022 року і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , віку трьох років, тобто до [INFO] . Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved