Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

08\~лютого 2023\~року до\~суду звернулася\~ [PERSON] з\~позовною заявою,\~в якій\~просить розірвати\~шлюб між\~нею,\~ [PERSON] ,\~та [PERSON] ,\~зареєстрований Відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Славутицького\~міського управління\~юстиції Київської\~області,\~актовий запис\~№ 92. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 21 липня 2007 року між нею та відповідачем Відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області зареєстровано шлюб, актовий запис № 92. За час шлюбу в них народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Причиною звернення її до суду з даною позовною заявою є те, що нормальні сімейні стосунки у неї з відповідачем так і не склалися. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відсутність спільних інтересів, взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки з ведення спільного господарства призвели до припинення шлюбу. Між ними втрачені всі фізичні та духовні зв`язки. Вона та відповідач тривалий час проживають окремо. Шлюб між ними існує формально. За таких умов немає подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини. Вона категорично налаштована на розлучення і просить не надавати термін на примирення. Між нею та відповідачем досягнуто згоди щодо виховання спільних дітей, які проживають разом із нею, і вона буде звертатися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача аліментів на їх утримання. Спірних питань щодо поділу спільного майна між нею та відповідачем немає, оскільки таке майно вони поділили добровільно. Ухвалою судді від 16 лютого 2023 року після виконання вимог, передбачених частиною 6 статті 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 13 березня 2023 року. Позивач у призначене судове засідання не прибула, про дату, часу і місце судового засідання повідомлена належним чином. У позовній заяві просила в разі її неявки в судове засідання розглянути справу за її відсутності. Відповідач у призначене судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Через канцелярію суду подав заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю та просив розглядати справу за його відсутності. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд,\~дослідивши матеріали\~справи,\~вважає,\~що позов\~підлягає задоволенню\~з таких підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 21 липня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, копія якого долучена до матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 21 липня 2007 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, про що 21 липня 2007 року складено відповідний актовий запис за № 92. Після державної реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON] , дружині [PERSON] . Під час шлюбу в них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , батьком яких є відповідач, матір`ю позивач, що підтверджується свідоцтвами про народження, копії яких долучені до матеріалів справи. Як вбачається із змісту позовної заяви, причиною звернення позивача до суду з даною позовною заявою є те, що нормальні сімейні стосунки з відповідачем так і не склалися. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відсутність спільних інтересів, взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки з ведення спільного господарства призвели до припинення шлюбу. Між ними втрачені всі фізичні та духовні зв`язки. Сторони тривалий час проживають окремо. Шлюб між ними існує формально. Позивач категорично налаштована на розлучення і просить не надавати термін на примирення. Відповідно до положень статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно зі статтею 17\~Закону України\~«Про\~виконання рішень\~та застосування\~практики Європейського\~суду з\~прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Зі статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Як зазначено у частині першій статті 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною другою статті 18, статтею 51, частиною третьою статті 56, частиною першою статті 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливе. За таких обставин суд дійшов висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та відповідача. Ураховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених частиною другою статті 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як вбачається із змісту позовної заяви, між сторонами досягнуто згоди щодо виховання спільних дітей, які проживають разом з позивачем, і вона буде звертатися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача аліментів на їх утримання. Спільне майно сторони поділили добровільно, тому спірних питань щодо його поділу між ними немає. Відповідно до статті 113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач свою позицію щодо її прізвища після розірвання шлюбу не висловила, тому суд приходить до висновку про необхідність залишення їй після розірвання шлюбу прізвища [PERSON] . Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. За змістом частини 1 статті 142\~ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно з квитанцією АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 0.0.2848539572.1 від 08 лютого 2023 року позивач при подані позову сплатила судовий збір в сумі 1073 гривні 60 копійок, який зараховано до спеціального фонду державного бюджету України ( а.с.1,2). Виходячи з наведеного, враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то на користь позивача з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 536 гривень 80 копійок, інша частина судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved