Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов вмотивований тим, що 16.05.2002 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є те, що між сторонами немає порозуміння, вони є людьми з різними поглядами на життя, у них відсутні спільні інтереси. На даний час шлюб існує лише формально. В позовній заяві позивач просить суд шлюб, який укладений з відповідачем 16 травня 2002 року розірвати. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] . Відзиву на позов відповідач [PERSON] не подавав. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подавши клопотання про розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, клопотань не заявляв. У відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 16 травня 2002 року у Хустському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області за актовим записом №68 (а.с.3). Від даного шлюбу народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] яка є повнолітньою та дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою «чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання». Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищевикладене, а також те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти його розірвання, а тому суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Також позивач [PERSON] , у відповідності до ст. 113 СК України, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] ». Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 992,40 грн., сплаченого позивачем судового збору.

Outcome: approved