Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~27.12.2022 [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності її правовстановлюючого документу, а саме: договору купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , посвідченого 27 травня 1992 року державним нотаріусом Немирівської державної нотаріальної контори Карамазіним Я.К. та зареєстрованого в реєстрі за № 1772. В обґрунтування заяви вказала, що відповідно договору купівлі-продажу від 27 травня 1992 року посвідченого державним нотаріусом Немирівської державної нотаріальної контори Карамазіним Я.К., зареєстрованому в реєстрі за № 1772, вона є власником квартири за адресою [ADDRESS] . Маючи намір розпорядитись своїм майном на випадок її смерті (скласти заповіт) вона звернулась до нотаріуса. У ході оформлення заповіту, нотаріус її повідомив, що не може скласти заповіт оскільки в документі (договорі купівлі-продажу від 27 травня 1992 року посвідченого державним нотаріусом Немирівської державної нотаріальної контори Карамазіним Я.К., зареєстрованому в реєстрі за № 1772, згідно якого вона є власником квартири за адресою [ADDRESS] ), невірно зазначено відомості по батькові покупця, а саме замість « [PERSON] » записано « [PERSON] ». З яких причин було допущено вказану помилку її не відомо. Ухвалою суду від 29.12.2022 року прийнято заяву до розгляду та відкрито окреме провадження у цивільній справі. В судовому засіданні представник заявника адвокат Нечепуренко Г.І. заяву підтримав повністю та просить суд її задовольнити. В судове засідання представник заінтересованої особи: Немирівської міської ради Вінницької області не з`явився, надав суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі, заяву визнає не заперечує проти її задоволення. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , пояснили, що проживають по сусідстві з заявницею та підтвердили той факт, що [PERSON] та [PERSON] одна і таж особа. Суд, заслухавши представника заявника, допитавши свідків\~ та\~ дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Як передбачено ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності з ч.1 ст.16 ЦК України та ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За приписами ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Як визначено в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31.03.1995 № 5, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31.03.1995 № 5 зазначено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по-батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що відповідно до копії паспорту [NUMBER] , виданого 24 вересня 1998 року Немирівським РВ УМВС України у Вінницькій області, прізвище, ім`я та по батькові заявника записано як [PERSON] , [INFO] . Договір купівлі-продажу квартири за адресою [ADDRESS] посвідченого державним нотаріусом Немирівської державної нотаріальної контори Карамазіним Я.К. за реєстром №1772 від 27 травня 1992 року був укладений між\~ [PERSON] та представником Немирівської міської ради Балацким М.А. Судом встановлено, що внести зміни або виправлення до правовстановлюючого документа в адміністративному порядку неможливо. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки пов`язаний із здійсненням права власності, а саме: вільно володіти, користуватись, розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі письмових доказів, приходить до висновку, що задоволення заяви про встановлення юридичного факту не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для заявника юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні заяви судом не встановлено. Враховуючи обставини справи, а також те, що встановлення факту належності правовстановлюючих документів має юридичне значення для заявника з метою розпорядження своїми правами власника на підставі договору купівлі-продажу, в іншому порядку встановити факт належності вказаного правовстановлюючого документу заявник не має можливості, а тому виходячи із наданих доказів, суд вважає за необхідне заяву задовольнити і встановити вказаний факт, що має юридичне значення. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved