Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-08 00:00:00

До Смілянського міськрайонного суду Черкаської області звернулась заявник [PERSON] , із заявою про встановлення факту смерті. В обґрунтування заяви зазначила, що [INFO] в м. ялта АРК Крим померла [PERSON] та [INFO] в м. Ялта АРК Крим помер [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] були батьками її чоловіка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження № [NUMBER] та свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . З метою отримання свідоцтв про смерть вона, в особі свого представника [PERSON] звернулась до відділу ДРАЦС у місті Смілі черкаського району Черкаської області із відповідними заявами. 23 лютого 2023 року її представником було отримано відмови у вчиненні державної реєстрації смерті, які мотивовані тим, що державна реєстрація смерті проводиться на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово - медичною установою або на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Надані нею документи, видані органами окупаційної влади, не є підставою для державної реєстрації смерті. В зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду та просить суд встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Залевки Смілянського району Черкаської області, Україна, померла [INFO] в місті Ялта Автономної Республіки Крим, Україна; а також факт того, що [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Софіївка Сімферопольського району АРК Крим Україна помер [INFO] в місті Ялта Автономної Республіки Крим, Україна. Заявник [PERSON] та її представник адвокат Райнов Г.С. в судове засідання не з`явились, від представника заявника надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, надали суду заяву, в якій зазначено, що вони не заперечують проти розгляду справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилося без технічної фіксації. Дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. [INFO] у місті Ялта АРК Крим померла [PERSON] , [INFO] , про що видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 14 жовтня 2014 року, та [INFO] помер [PERSON] , про що видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 20 серпня 2021 року, які видані органом, що розташований на тимчасово непідконтрольній Українській владі території. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , який є чоловіком заявниці, про в матеріали справи надано копію свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 09 березня 1965 року народження та копію свідоцтва про одруження заявниці та [PERSON] серії [NUMBER] від 05 лютого 1999 року. З метою отримання свідоцтв про смерть вона, в особі свого представника [PERSON] звернулась до відділу ДРАЦС у місті Смілі черкаського району Черкаської області із відповідними заявами. 23 лютого 2023 року її представником було отримано відмови у вчиненні державної реєстрації смерті, які мотивовані тим, що державна реєстрація смерті проводиться на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово - медичною установою або на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Надані нею документи, видані органами окупаційної влади, не є підставою для державної реєстрації смерті. Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України (далі тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана верховною Радою України. Датою початку тимчасової окупації Республіки Крим та міста Севастополя є 20 лютого 2014 року. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Так, законодавством України визначено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, встановлених законом, зміна імені, смерть відповідно до Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та інших актів законодавства. Відомості про смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до п.1 Розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18 жовтня 2000 року, підставою для державної реєстрації смерті є: - лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 р. №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); - фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 р. №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); - лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; - рішення суду про оголошення особи померлою; - рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Також позиція щодо розгляду даної категорії справ викладена у п. 13, 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», а саме: суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Таким чином, свідоцтво про смерть [PERSON] та [PERSON] , які видані органом, що розташований на тимчасово непідконтрольній Українській владі території, не створюють правових наслідків, але в той же час вони містять фактичні дані відповідно до ст. 76 ЦПК України, які підтверджують вимоги заявника. Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Встановлення факту смерті необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть належного зразку. За таких обставин, аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви, оскільки факт того, що [PERSON] , [INFO] померла [INFO] у місті Ялта Автономної Республіки Крим та [PERSON] , [INFO] помер [INFO] у місті Ялта Автономної Республіки Крим , підтверджено наданими письмовими доказами та у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених заявником. Щодо зазначення громадянства України померлих осіб та місця народження [PERSON] слід відмовити, оскільки вказані обставини матеріалами справи не підтверджено. На підставі ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», та

Outcome: partial