Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Посилається на те, що [INFO] померла [PERSON] дружина її рідного дядька [PERSON] . [INFO] помер її дядько [PERSON] .. Після їх смерті, залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку в [ADDRESS] , розташованого на земельній ділянці площею 0, 0665 га. та належало померлим по ? частині. Після смерті [PERSON] її чоловік [PERSON] фактично прийняв спадщину, оскільки проживав та користувався спадковим майном, однак не оформив таку. Інших спадкоємців, крім позивача немає і вона була єдиною хто на момент смерті проживав разом зі спадкодавцем, а тому змушена звернутись до суду з позовом про визнання права власності, оскільки існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а саме та обставина, що син дядька та тітки [PERSON] помер у російській федерації [INFO] .. У зв`язку з наведеним, позивач [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці площею 0,0665 га., в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася. ЇЇ представник адвокат Лукачко І.Й., який діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги, подав заяву, в якій просить провести розгляд справи у відсутності позивача та її представника. Позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. В судове засідання представник Хустської міської ради не з`явився. Представник [PERSON] , який діє на підставі довіреності, подав заяву, в якій просить провести розгляд справи у відсутності представника за наявними матеріалами у справі.\~ Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв представника позивача та представника відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.(ч.3 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В судовому засіданні судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . (а.с. 11). Позивач [PERSON] є племінницею померлого [PERSON] , що стверджується відповідним свідоцтвом про народження матері позивача [PERSON] № 64 від 30.03.1935 р., свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] (а.с. 8, 9). Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок № 2875 від 26.07.2000 р., будинок за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] та [PERSON] в рівних долях на праві приватної власності /а.с. 13/. Отже після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, що складається з житлового будинку в [ADDRESS] , розташованого на земельній ділянці площею 0, 0665 га.. Як передбачено ч. 1 ст, 16 ЦК Ураїни кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайкового або майнового права та інтересу, в т.ч. шляхом визнання права. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Як вбачається з позову та наданих матеріалів, позивачка [PERSON] на час смерті дядька [PERSON] не була з ним зареєстрована за однією адресою, належних та допустимих доказів того, що вона з ним постійно проживала, суду не надано як і не подано належних та достатніх доказів звернення позивача до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та факту відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, якою є належно мотивована постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесена у відповідності до ч.4 ст.49 Закону України «Про нотаріат». Застосовуючи принцип диспозитивності, що закріплений у статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже, саме позивач, як особа, що на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи ( частина перша статті 76 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки позивач [PERSON] не довела тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, суд вважає що правові підстави для задоволення позову відсутні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд не стягує з відповідача на користь позивача понесені витрати, оскільки позивачу повністю відмовлено в задоволенні позову.

Outcome: dismissed