Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказала, що 14 жовтня 1995 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного проживання є діти, які досягли повноліття. Позивач просить суд шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, у зв`язку з різними поглядами на життя, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, кожен живее окремим життям і своїми інтересами. Шлюбні відносини припинені в січні 2020 року. На примирення з відповідачем не згідна. Добровільно вказаний спір вирішити неможливо, тому позивач вимушена звернутися до суду і просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 14 жовтня 1995 року у Качківській сільській раді Ямпільського району Вінницької області, актовий запис №15. Відповідно до ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 30.01.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено перше судове засідання з викликом сторін. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила позовні вимоги задовольнити та розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] . Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, вказав, що оскільки позивач категорично відмовляється примиритися та зберегти сім`ю, тому він не заперечує, щоб шлюб між ним та позивачем було розірвано. Представник відповідача - адвокат Самар В.О. пітримав думку відповідача [PERSON] . Заяви, клопотання: заяви позивача про розгляд справи без її участі та про не надання строку для примирення; заява відповідача про надання строку для примирення; заява відповідача про відкладення розгляду справи. Інші процесуальні дії у справі: відкриття спрощеного позовного провадження та призначення першого судового засідання розгляду справи по суті; відмова у задоволенні клопотання відповідача про надання строку для примирення, про що постановлено ухвали окремими документами. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ст.1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу, серія [NUMBER] , виданого 14.10.1995, [PERSON] 14.10.1995 зареєстрував шлюб з [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] (а.с.6). Із повідомлення Качківського старостинського округу Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований по [ADDRESS] (а.с.11). Із доводів позивача, встановлено, що між позивачем та відповідачем шлюбні відносини фактично припинені, разом не проживають, спільне господарство не ведеться, позивач створила іншу сім`ю та проживає з іншим чоловіком. Зазначені обставини відповідачем не спростовано належними і допустимими доказами. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти цього, тому відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. З урахуванням небажання позивача підтримувати подружні стосунки, збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме інтересам позивача, що має істотне значення, а тому позовні вимоги є обґрунтованими і суд має підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на сплату судового збору в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Outcome: approved