Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-08 00:00:00

Представник позивача Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» (далі - ПАТ «Укргазбанк») звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] 3% річних в розмірі 3 431,83 грн., інфляційні втрати в розмірі 9 079,25 грн. за період з 12.03.2017 року по 25.02.2020 року. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідно до умов Кредитного договору № 33/2012 від 06.04.2012 року відповідач [PERSON] отримав у ПАТ «Укргазбанк» кредитні кошти в сумі 101 771,04 грн. на строк з 06.04.2012 року по 28.02.2015 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між позивачем та [PERSON] 06.04.2012 року було укладено Договір поруки № П-33/2012, за умовами якого поручитель зобов`язалась відповідати в повному обсязі за виконання [PERSON] усіх зобов`язань, що виникли з кредитного договору. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06.11.2014 року у справі № 755/20197/14-ц стягнуто солідарно з відповідачів на користь ПАТ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором на суму 38 630,71 грн. та судовий збір у розмірі 386,31 грн. На виконання вказаного рішення суду було видано виконавчі листи, однак станом на день звернення позивача з даним позовом до суду відповідачами рішення суду не виконано, заборгованість перед позивачем не погашено, тому позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду. Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 10 січня 2023 відкрито провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення 3% річних, постановлено провести розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та роз`яснено учасникам справи процесуальні права та строки подачі письмових заяв по суті позову, учасникам справи надіслано копію ухвали та копію позовної заяви з додатками. Конверти, що містять копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками, направлені відповідачам рекомендованою поштовою кореспонденцією, повернулись у зв`язку з відсутністю адресатів за вказаною адресою. Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 13 лютого 2023 року цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення 3% річних, передано за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09 березня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачі не скористались процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду від 10 січня 2023 року строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Судом встановлено, що 06.04.2012 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 33/2012, відповідно до якого позивач надав відповідачу можливість отримати у тимчасове користування на умовах повернення кредит у розмірі 101 771,04грн., строком до 28 лютого 2015 року зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 1% річних. (а.с. 9-12) Поняття поруки закріплено у ст. 553 Цивільного кодексу України, відповідно до якої порукою є договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Договір поруки має бути укладений у письмовій формі, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. В забезпечення виконання кредитних зобов`язань за Кредитним договором № 33/2012 від 06.04.2012 року, між ВАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] 06.04.2012 року було укладено договір поруки № П-33/2012року, відповідно до умов якого поручитель, як солідарний боржник, зобов`язалась перед Банком відповідати за виконання зобов`язань щодо повернення коштів, наданих Банком відповідачу [PERSON] (а.с. 13-14) Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06.11.2014 року у справі № 755/20197/14-ц стягнуто солідарно з [PERSON] (ІПН [NUMBER] ), [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) на користь на користь Публічного акціонерного товариства АБ «Укргазбанк» ( місцезнаходження: 03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1; код ЄДРПОУ 23697280) суму заборгованості за договором № 33/2012 від 06.04.2012року в розмірі 38 630,71 грн., та суму сплаченого судового збору в розмірі 386,31 грн., всього стягнувши 39 017,02 (тридцять дев`ять тисяч сімнадцять) грн. 02 коп. (а.с. 19) 02.04.2015 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчі листи № 755/20197/14-ц з примусового виконання рішення суду від 06.11.2014 року у справі № 755/20197/14-ц. (а.с. 20, 21) Згідно ст.ст. 526, 530, 610 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 Цивільного кодексу України ). За змістом ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України) Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України) Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року № 14-16цс18, а також постанові Верховного Суду від 06 липня 2020 року у справі № 522/16531/17. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Так, у постанові від 06 липня 2020 року у справі № 522/16531/17 Верховний Суд дійшов наступних висновків: «Зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін у цій справі як грошових зобов`язань, до прострочення відповідача застосовується частина друга статті 625 ЦК України. Основою для розрахунків 3 % річних та інфляційних втрат є сума несвоєчасно виплаченого відшкодування. Встановивши, що боржником прострочено грошове зобов`язання по виплаті позивачу присудженого рішенням суду відшкодування майнової та моральної шкоди, апеляційний суд дійшов вірного висновку про виникнення у позивача права на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат і 3% річних.» Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача про стягнення з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на його користь 3% річних від простроченої суми заборгованості в сумі 3 431,83 грн. та інфляційних втрат в сумі 9 079,25 грн. в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України за заявлений період з 12.03.2017 року по 25.02.2020 року, - оскільки відповідачами не виконано рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06.11.2014 року та не погашено перед позивачем стягнуті за рішенням суду грошові кошти в сумі 39 017,02 грн., наслідком чого є право позивача на реалізацію захисту свого майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржників у виді 3% річних та інфляційних втрат від суми боргу за користування утримуваними відповідачем грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до частини третьої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення 3% річних та інфляційних втрат підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, ураховуючи задоволення позову, суд присуджує до стягнення з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 481,00 грн., тобто в сумі 1 240,50 грн. з кожного. Враховуючи наведене та

Outcome: approved