Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення найстпршою дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградськоїх області розірвано. У шлюбі у них народились діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей надає періодично, не регулярно та не у достатньому обсязі, хоча їй відомо, що він є військовослужбовцем, офіційно працевлаштований та має достатній дохід та додаткові джерела доходу. Також він є працездатним, протипоказань щодо працевлаштування та інших утриманців він не має, а отже може надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей. Позивач зазначила, що хоча вона і є військовослужбовцем і отримує посередню заробітну плату, однак цих коштів недостатньо для утримання себе та дітей, що позбавляє її можливості у повній мірі забезпечити себе та дітей необхідним одягом, мінімальними продуктами харчування, лікування, сплачувати комунальні послуги, тощо. У неї відсутній будь-який інший дохід який дав би можливість повністю забезпечити фізичний та духовний розвиток дітей, розвиток їх творчих та пізнавальних здібностей, а тому вона змушена звернутись з даним позовом до суду. Позивач у судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься її заява в якій вона підтримала свої позовні вимоги, просила розглядати справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення, просив справу розглядати за його відсутності.. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 грудня 2021 року розірвано (а.с.14). Від спільного подружнього життя мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , батьком яких у свідоцтвах про народження зазначений відповідач (а.с.9;10). З довіди з місця мешкання про склад сім`ї та реєстрацію та довідки Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області встановлено, що [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] та до складу її сім`ї входять: донька [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] (а.с.12;13). Доказів про доходи сторін суду не надано. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Конвенція ООН про права дитини (прийнята й відкрита для підписання, ратифікації та приєднання резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, набула чинності для України з 27 вересня 1991 року), визначає пріоритет у суспільстві інтересів дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 6 Конвенції містить принцип щодо необхідності забезпечення у максимально можливій мірі виживання та здорового розвитку дитини. Відповдіно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При вирішенні питання про стягнення аліментів, суд відповідно до ч.1 ст.182 СК України має враховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності та враховуючи те, що позивач позов підтримує позовні вимоги, а відповідач їх визнає, відсутні дані стосовно незадовільного стану здоров`я відповідача чи знаходження на його утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім`ї, яких він зобов`язаний утримувати, а також ненадання ним матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей, які знаходиться на утриманні позивача, матеріальне становище сторін, суд вважає за необхідне позов задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на кожну дитину, щомісяця. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, в силу ст.430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved