Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

представник [PERSON] адвокат Вовк А.І. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення. В обґрунтування позову зазначив, що 14.09.2019 близько 10.20 год. [PERSON] , перебуваючи на стоянці по вул. Шевченка 96 в м. Золотоноша Черкаської області, навпроти Золотоніської філії АБ «Укргазбанк», на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання їх шкідливих наслідків, долонею лівої руки наніс удар в голову потерпілому [PERSON] , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді травми голови зі струсом головного мозку. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21.09.2022 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №12019250150000803 від 05.09.2019 за ч. 2 ст. 125 КК України закрито на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Після нанесених тілесних ушкоджень [PERSON] отримав значні ускладнення по стану здоров`я, травму голови зі струсом мозку, погіршився слух, виникло загальне ослаблення організму, часті запаморочення та головні болі. [PERSON] на даний час потребує нагляду лікаря, регулярних медичних консультацій та лікування. [PERSON] пройшов курс лікування, на яке витратив кошти в сумі 1901,63 грн. на придбання медикаментів, виробів медичного призначення та медичних консультацій. Крім того, в результаті отриманих ударів, [PERSON] поніс значний психоемоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, страху та приниження, адже він зовсім не очікував такої реакції та поведінки від [PERSON] . Через отриману травму та захворювання [PERSON] змушений повністю змінити спосіб свого життя. Додаткових моральних страждань [PERSON] завдало і небажання [PERSON] визнати свою вину та вибачитися за скоєне. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 30000 грн. Враховуючи викладене вище, просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду, завдану внаслідок кримінального правопорушення, у розмірі 1901,63 грн., моральну шкоду у розмірі 30000 грн. та витрати на правничу допомогу. Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15.11.2022 прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження з повідомленням (викликом) сторін у даній справі. У судовому засіданні позивач [PERSON] на задоволенні позовних вимог наполягав та просив стягнути з [PERSON] на його користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок кримінального правопорушення, у розмірі 1901,63 грн., моральну шкоду у розмірі 30000 грн. та витрати на правничу допомогу. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково: матеріальну шкоду повністю, а моральну шкоду в розмірі 5000 грн. Пояснив, що підходив до батька [PERSON] та намагався відшкодувати шкоду, але він відмовився. Представник відповідача [PERSON] адвокат Побиванець Ю.В. у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що матеріальну шкоду у розмірі 1901,63 грн. відповідач визнає. Що стосується моральної шкоди, то вважає її завищеною. Відповідач не заперечує з приводу відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн., оскільки позивачем не підтверджено про повторність його звернення до лікарів з приводу погіршення стану здоров`я чи погіршення слуху. Не надано доказів щодо додаткових витрат. Понесені витрати на правничу допомогу визнають у розмірі 2000 грн., так як вони документально підтверджені. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 14.09.2019 близько 10.20 год. [PERSON] , перебуваючи на стоянці по вул. Шевченка 96 в м. Золотоноша Черкаської області, навпроти Золотоніської філії АБ «Укргазбанк», на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання їх шкідливих наслідків, долонею лівої руки наніс удар в голову потерпілому [PERSON] , [INFO] , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді травми голови зі струсом головного мозку, які згідно з висновком судово-медичної експертизи №05-8-01/285/343 від 27.09.2019 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21.09.2022 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №12019250150000803 від 05.09.2019 за ч. 2 ст. 125 КК України, закрито на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Цивільний позов потерпілого [PERSON] залишено без розгляду та роз`яснено йому про можливість подачі такого позову в порядку цивільного судочинства. Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років. Згідно із абз. 2 п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23 грудня 2005 року закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України. Звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності згідно зі статтею 49 КК України не свідчить про виправдання особи, про визнання її невинною у вчиненні кримінального правопорушення. У такому випадку КК України виходить із встановлення факту вчинення особою кримінально-караного діяння, а тому вказані підстави звільнення від кримінальної відповідальності є нереабілітуючими (Постанова Верховного Суду від 14 лютого 2018 року № 398/571/15-ц). Відповідно до змісту ч. 6 ст. 82 ЦПК України ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, обставини вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, встановлені ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21.09.2022 справа № 695/3541/19 та не підлягають доказуванню згідно вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У ході розгляду справи була встановлена та не заперечувалась сторонами протиправність поведінки відповідача, внаслідок дій якого в позивача було виявлено тілесні ушкодження у виді травми голови зі струсом головного мозку, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №05-8-01/285/343 від 27.09.2019 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Водночас встановлено і причинно-наслідковий зв`язок між такою протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Відтак є вина відповідача, а отже і обов`язок таку відшкодувати. Оцінюючи доводи позивача в частині розміру заподіяних збитків, суд приймає надані позивачем фіскальні чеки на загальну суму 1901,63 грн., як належні та допустимі докази його матеріальних витрат на проведене лікування, розмір яких жодним чином не заперечувався відповідачем, а тому позов у цій частині підлягає до задоволення. З приводу відшкодування моральної шкоди позивач стверджує, що внаслідок протиправних дій відповідача, йому тривалий час доводилось лікуватися, що в свою чергу завдало моральної шкоди, і що виразилось в негативних емоціях та постійних переживаннях з приводу факту нанесення тілесних ушкоджень, а також втручання у звичний спосіб життя, втрати відчуття захищеності, тощо. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п 4.Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.95у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до п. 9 зазначеної постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Згідно з ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Суд, враховуючи характер і тривалість страждань позивача, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, конкретних обставин у справі і наслідків, що наступили, виходячи із принципів розумності, виваженості та справедливості, вважає за необхідне зменшити визначений позивачем розмір моральної шкоди з 30000 грн. до 7000 грн. Такий розмір моральної шкоди визначений судом з урахуванням роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін та інші проти України" (SERYAVIN AND OTHERS v UKRAINE) від 10 лютого 2010 року). Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з наступного. Судові витрати в справі складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до п. 2 ч. 3ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Згідно квитанцій до платіжної інструкції на переказ готівки від 20.10.2022 [PERSON] сплатив адвокатському об`єднанню «Вовк та Партнери» 2000 грн. за надання правової допомоги. Повноваження представника позивача адвоката Вовка А.І. підтверджені договором про надання правової допомоги №1/19/10/22 від 19.10.2022. Відтак, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн. Крім того, відповідно до вимог ст.ст.133,141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог судові витрати в розмірі 214,65 грн.

Outcome: partial