Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

У грудні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, що в подальшому був уточнений. В обґрунтування уточненого позову зазначено, що 23.04.1999 він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу подружжя мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05.11.2019 по справі №\~332/2342/19 було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , відповідно до якого шлюб між ними розірваний; визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , разом з позивачем; стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/2 частини, починаючи з 14.06.2019 і до досягнення повноліття [PERSON] . На виконання вимог вищевказаного заочного рішення суду у Заводському ВДВС було відкрито виконавче провадження № 63385566. За вказаним виконавчим провадженням державним виконавцем було нараховано заборгованість зі сплати аліментів за період з 14.06.2019 по 24.02.2021 у розмірі 109\~369,47 грн. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21.02.2021 по справі №\~332/2342/19 було скасовано заочне рішення від 05.11.2019 по справі № 332/2342/19. Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26.07.2021 по справі №\~332/2342/19 було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Інші позовні вимоги, згідно ухвали суду від 26.07.2021, залишені без розгляду. 08.07.2021 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про визначення місця проживання дітей, умов їх утримання та участі батьків у їх вихованні, посвідчений приватним нотаріусом Вовк І.І., у відповідності до якого неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають з батьком за адресою його місця проживання. Також, 08.07.2021 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про сплату аліментів [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , у розмірі 2\~200,00 грн щомісячно на кожну дитину, посвідчений приватним нотаріусом Вовк\~І.І. В той же час, неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] з 14.06.2019 та до моменту визначення місця проживання дітей та порядку сплати аліментів на їх утримання внаслідок укладеного нотаріально договору 08.07.2021, проживали разом з позивачем. У зв`язку з наведеним, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти за період з 14.06.2019 по 26.02.2021 на утримання дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в сумі заборгованості з їх сплати, тобто в розмірі 109\~369,47 грн. Разом з цим, позивач зазначає вимогу щодо стягнення з відповідача на його користь аліментів за період з 26.02.2021 по 08.07.2021, з огляду на наступне. 08.07.2021 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про сплату аліментів [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , у розмірі 2\~200,00 грн щомісячно на кожну дитину, посвідчений приватним нотаріусом Вовк І.І. Проте, за період з моменту скасування заочного рішення (26.02.2021) і по момент укладання договору про сплату аліментів (08.07.2021) двоє неповнолітніх дітей продовжували проживати разом із позивачем та перебували на повному його утриманні. Відповідач за період з 26.02.2021 по 08.07.2021 не сплачувала аліментів та ухилялась від цього обов`язку. Відтак, позивач просить стягнути з відповідача на його користь аліменти за період з 26.02.2021 по 08.07.2021 на утримання дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в сумі заборгованості з їх сплати, тобто в розмірі 18\~093,68 грн. 04.01.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити у задоволенні позову. 27.02.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, доводи якої аналогічні доводам, викладеним у позові. Ухвалою суду від 19.12.2022 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача адвокат Бабіч С.А., у судовому засіданні просив суд відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. З`ясувавши позицію учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, у їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 23.04.1999 сторони у справі зареєстрували шлюб. Від шлюбу подружжя мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (а.с. 33), [PERSON] , [INFO] (а.с. 8) та повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 32). Заочним рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05.11.2019 по справі №\~332/2342/19 було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , відповідно до якого шлюб між ними розірваний; визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , разом з позивачем; стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/2 частини, починаючи з 14.06.2019 і до досягнення повноліття [PERSON] (а.с. 34-35). На виконання вимог вищевказаного заочного рішення суду у Заводському ВДВС було відкрито виконавче провадження № 63385566. За вказаним виконавчим провадженням державним виконавцем було нараховано заборгованість зі сплати аліментів за період з 14.06.2019 по 24.02.2021 у розмірі 109 369,47 грн (а.с. 19-20). Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21.02.2021 по справі №\~332/2342/19 було скасовано заочне рішення від 05.11.2019 по справі № 332/2342/19. Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26.07.2021 по справі №\~332/2342/19 було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Інші позовні вимоги, згідно ухвали суду від 26.07.2021, залишені без розгляду (а.с.\~36). 08.07.2021 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про визначення місця проживання дітей, умов їх утримання та участі батьків у їх вихованні, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І., у відповідності до якого неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають з батьком за адресою його місця проживання (а.с. 13-15). Також, 08.07.2021 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про сплату аліментів [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , у розмірі 2\~200,00 грн щомісячно на кожну дитину, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І. (а.с. 16-18). Відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами, надала суду відзив на позовну заяву, що обґрунтований наступним. Відповідач з 2018 року по 2021 рік тимчасово та вимушено працювала поза межами України для забезпечення потреб сім`ї та в той час, коли вона перебувала за кордоном, кошти на сім`ю вона направляла на банківську картку позивача системою міжнародних грошових переказів. 26.02.2021 Заводським районним судом м. Запоріжжя було винесено ухвалу про скасування заочного рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05.11.2019 по справі № 332/2342/19 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітніх дітей та стягнення аліментів на утримання дітей. Щодо виконавчого провадження №\~63385566, що перебувало у Заводському ВДВС м.\~Запоріжжя, та в якому за період з 14.06.2019 по 24.02.2021 нібито було нараховано заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів у розмірі 109\~369,47 грн зазначає, що після скасування заочного рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05.11.2019 по справі № 332/2342/19, 05.03.2021 державним виконавцем Заводського ВДВС м.\~Запоріжжя по виконавчому провадженню № 63385566 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Відтак, інформація зазначена позивачем про нібито наявність у відповідача заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 109\~369,47 грн є неправдивою та не відповідає дійсним обставинам справи. Крім того, в той час, коли Заводським районним судом м. Запоріжжя розглядалась справа № 332/2342/19, відповідач періодично проживала разом з дітьми та повністю їх забезпечувала. Також, з березня 2022 року [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю в Німеччині. Відтак, з березня 2022 року [PERSON] перебуває на повному утриманні відповідача. У зв`язку з викладеним, відповідач просить в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі. У відповіді на відзив позивач виклав доводи аналогічні тим, що викладені у позові. Позиція відповідача знайшла своє підтвердження в матеріалах справи, зокрема, в наступному. Згідно постанови від 05.03.2021, виконавче провадження № 63385566, відкрите з примусового виконання виконавчого листа № 332/2342/19 щодо стягнення аліментів, виданого судом 23.12.2019, закінчене (а.с. 61). Згідно інформації з АТ КБ «ПриватБанк», а також заяви [PERSON] , яка за усним дорученням відповідача [PERSON] , перераховували кошти на утримання дітей позивачу [PERSON] вбачається, що відповідачем здійснювались відрахування коштів на адресу позивача для утримання їх спільних дітей (а.с. 63-64, 67). Разом з тим, [PERSON] , залишаючи без розгляду позовні вимоги в частині визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів в рамках цивільної справи №\~332/2342/19, особисто, у своїй заяві зазначив, що «станом на дату подання заяви спір про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів відсутній» (а.с. 70-71). Тобто, сторонами у справі в добровільному порядку було досягнуто згоди з цих питань. У зв`язку з чим, між [PERSON] та [PERSON] 08.07.2021 були укладені нотаріально посвідчені договори (а.с. 13-18). Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та неможливість їх одержання у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того факту, що позивач до звернення до суду з відповідним позовом, вживав заходи щодо одержання аліментів з відповідача, крім того, ним не надані докази на підтвердження умисного ухилення відповідача від виконання свого обов`язку щодо утримання дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, враховуючи всі наведені вище обставини, зважаючи на всі вищезазначені норми закону, суд вважає позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими, у зв`язку із чим вони не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed