Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

Позивач 21.12.2022 року звернувся в Залізничний районний суд м.Львова з позовом до ДП «ЛДЗ «Лорта» про стягнення невиплаченої заробітної плати у розмірі 45946,96 грн. та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з січня 2008 року по грудень 2019 року у розмірі 115310,84 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він працював на ДП «ЛДЗ «ЛОРТА», в тому числі з 16.11.2017 року заступником начальника цеху гальванопокриття другої групи 002, а з 01.10.2018 року начальником дільниці 2 групи цеху друкованих плат 010. 25.07.2022 року він був звільнений з роботи на підставі ч.1\~ст.40 КЗпП України, у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників. Зазначає, що з 2008 року та по час його звільнення ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» порушувало законодавство про працю, а саме позивачу встановлено посадовий оклад, нижчий, ніж гарантований Галузевою угодою між Міністерством промислової політики України, Фондом державного майна України, Всеукраїнським об`єднанням обласних організацій роботодавців підприємств машинобудівної та металообробної галузей «Металіндустрія-Україна» та профспілками автомобільного та сільськогосподарського машинобудування, машинобудівників та приладобудівників, космічного та загального машинобудування, радіоелектроніки та машинобудування, лісових галузей, машинобудування та металообробки, суднобудування, оборонної промисловості, енергетики та електротехнічної промисловості, атомної енергетики і промисловості України на 2008-2009 роки, а також Міжгалузевою угодою у сферах машинобудування, металообробки, електротехніки, радіоелектроніки, приладобудування, суднобудування, деревообробної та паперової, легкої та текстильної промисловості України на 2016-2020 р. Позивачем подано розрахунки, згідно яких розмір недорахованої заробітної плати становить 45946,96 грн., а розмір компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати\~115310,84 грн. З огляду на зазначене, просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 22.12.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. У вказаний строк представник відповідача ДП «ЛДЗ «Лорта» адвокат Талалаєва О.Ю. подала суду відзив на позовну заяву, який отриманий судом 17.01.2023 року, в якому проти позову заперечує, вважаючи такий необґрунтованим та безпідставним. Зокрема, вказує на те, що Міжгалузева угода 2016-2020 роки, на яку покликається позивач не поширює свою дію на діяльність відповідача, так як не була підписана ні відповідачем\~ДП «ЛДЗ «ЛОРТА», ні його засновником\~ДК «Укроборонпром». Також зазначає, що на ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» поширює дію Галузева угода на 2010-2011 роки, а відтак посадовий оклад позивача має визначатися із використанням коефіцієнтів, передбачених вказаною угодою, а не на підставі коефіцієнтів, які закладені у Галузевій угоді на 2008-2009 роки, яка з січня 2010 року припинила свою дії, та у Міжгалузевій угоді на 2016-2020 рік, яка не розповсюджує свою дії на завод. Також, вважає що до 31.12.2016 року при розрахунку посадового окладу позивача має застосовуватися мінімальна заробітна плата, а з 01.01.2017 року прожитковий мінімум, з урахуванням нової редакції статті 96 КЗпП України. 21.02.2023 року представник відповідача ДП «ЛДЗ «Лорта» адвокат Талалаєва О.Ю. подала до суду додаткові пояснення, в яких зазначила, що позивач невірно здійснював розрахунок свого посадового окладу, оскільки на посаді начальника дільниці 2 групи, згідно галузевих угод, має застосовуватись коефіцієнт 1,82. Разом з тим, відповідач погоджується, що різниця між фактично нарахованою заробітною платою позивача та тою, яка нараховувалася згідно Галузевих угод з 2008 року по 2016 рік, становить 45946,96 грн. Щодо розрахунку компенсації за несвоєчасну виплачену заробітну плату за період з січня 2008 року по серпень 2022 року, то згідно розрахунку відповідача така становить 112198,87 грн., однак просить зменшити розмір відшкодування, оскільки ДП «ЛДЗ «Лорта» є державним підприємством військово-оборонної галузі та входить до складу українського оборонного промислового комплексу (а.с.203-205). Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані у справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1, 2 ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтями 12, 81\~ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зі змісту ст.\~76-80\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - достатності. Відповідно до ст.89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 29.10.1998 року працював у ДП «ЛДЗ «ЛОРТА», в тому числі з 16.11.2017 року заступником начальника цеху гальванопокриття другої групи 002, з 01.10.2018 року начальником дільниці 2 групи цеху друкованих плат 010, а з 25.07.2022 року відповідно до наказу №153-к був звільнений з роботи на підставі ч.1\~ст.40 КЗпП України, у зв?язку із скороченням чисельності та штату працівників (а.с.20-25). Згідно із ст.97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт. Частиною 3 ст.6 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що тарифна сітка (схема посадових окладів) формується на основі: тарифної ставки робітника першого розряду, яка встановлюється у розмірі, що перевищує законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати; міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів). Згідно абз. 4 ч.1 ст.5 Закону України «Про оплату праці» організація оплати праці здійснюється, зокрема, на підставі галузевих (міжгалузевих), територіальних угод. Відповідно до ч.1 ст.14 Закону України «Про оплату праці» договірне регулювання оплати праці працівників підприємств здійснюється на основі системи угод, що укладаються на національному (генеральна угода), галузевому (галузева (міжгалузева) угода), територіальному (територіальна угода) та локальному (колективний договір) рівнях відповідно до законів. Частиною 1 ст.15 цього Закону передбачено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються з урахуванням вимог, передбачених частиною першою цієї статті. Відтак, встановлені галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами умови оплати праці є гарантіями для працівників в сфері оплати праці й безпосереднє застосування таких умов є обов`язковим для всіх суб`єктів, що перебувають у сфері дії угоди. Відповідно до ст.22 Закону України «Про оплату праці» суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Статтею 9 Закону України «Про колективні договори і угоди» визначено, що положення генеральної, галузевої (міжгалузевої), територіальної угод діють безпосередньо і є обов`язковими для всіх суб`єктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду. Цим Законом також передбачено, що умови колективних договорів або угод, які погіршують порівняно з чинним законодавством становище працівників, є недійсними, і забороняється включати їх до договорів і угод (ч.2 ст.5 Закону), а галузева (міжгалузева) угода не може погіршувати становище працівників порівняно з генеральною угодою (ч. 3 ст. 8 Закону). Статтею 9 Закону України «Про колективні договори і угоди» передбачено, що положення генеральної, галузевої (міжгалузевої), територіальної угод діють безпосередньо і є обов`язковими для всіх суб`єктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду. Законодавством не вимагається обов`язковою умовою дії Міжгалузевої угоди її підписання кожним окремим підприємством чи засновником такого підприємства. ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» є державним оборонним підприємством, на яке з 2008 року поширювала свою дію Галузева угода між Міністерством промислової політики України, Фондом державного майна України, Всеукраїнським об?єднанням обласних організацій роботодавців підприємств машинобудівної та металообробної галузей «Металіндустрія-Україна» та профспілками автомобільного і сільськогосподарського машинобудування, машинобудівників та приладобудівників, космічного та загального машинобудування, радіоелектроніки та машинобудування, лісових галузей, машинобудування та металообробки, суднобудування, оборонної промисловості, енергетики та електротехнічної промисловості, атомної енергетики і промисловості України на 2008-2009 роки, яка була пролонгована до 2015 року. З жовтня 2016 року на нього поширювалась дія Міжгалузевої угоди у сферах машинобудування, металообробки, електротехніки, радіоелектроніки, приладобудування, суднобудування, деревообробної та паперової, легкої та текстильної промисловості України на 2016-2020 роки. У п.5.1.1. Галузевої угоди встановлено мінімальні коефіцієнти співвідношень місячних тарифних ставок робітників першого розряду з нормальними умовами праці до законодавчо визначеного розміру мінімальної заробітної плати згідно з Додатком № 1; співвідношення між законодавчо встановленою мінімальною заробітною платою та мінімальною тарифною ставкою робітника першого розряду третьої сітки не менше як 1 до 1,25. Згідно листа Мінекономіки від 20.01.2022 року Постановою КМУ від 31.08.2011 року №993 «Деякі питання Державного концерну «Укроборонпром» прийнято рішення щодо передачі із сфери управління Міноборони та Мінпромполітики в управління Концерну підприємств, включених до складу Концерну відповідно до постанови КМУ від 29.12.2010 року №1221. За наявною інформацією ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» передано зі сфери управління Мінпромполітики в управління Концерну за актом приймання-передачі від 17.11.2011 року. Враховуючи те, що Міжгалузева угода 2016-2020 року не поширювала свою дію на Відповідача, для обрахунку посадового окладу позивача має застосовуватись положення Колективного договору 2016-2020 року. Відповідно до ст.1 Закону України «Про колективні договори і угоди» колективний договір, угода укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодгодження інтересів працівників та роботодавців. У ст.2 Закону України «Про колективні договори і угоди» зазначено, що колективний договорі укладається на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності і господарювання, які використовують найману працю і мають право юридичної особи. Постановою Кабінету Міністрів України №115 від 13.02.2013 року був затверджений «Порядок повідомної реєстрації галузевих (міжгалузевих) і територіальних угод, колективних договорів. Відповідно до вказаного порядку, галузеві (міжгалузеві) і територіальні (обласні та республіканська) угоди підлягають повідомній реєстрації Мінекономіки, а колективні договори, територіальні угоди іншого рівня - районними, районними у м.Києві та Севастополі держадміністраціями, виконавчими органами сільських, селищних та міських рад. Колективні договори ДП «ЛДЗ «Лорта» реєструвались Департаментом економічної політики Львівської міської ради. Так, на ДП «ЛДЗ «Лорта» діяло два колективні договори за період 2004- 2006 року та на 2016-2020 роки. Останній колективний договір був зареєстрований департаментом економічної політики Львівської міської ради за №159 від 21.06.2016 року. Усі зміни до такого колективного договору мають бути також зареєстровані в тому самому порядку, що і реєстрація колективного договору. Оскільки саме колективним договором врегульовується питання оплати праці працівникам, визначення мінімальних гарантій таким, тому, у випадку введення в дію Міжгалузевої угоди, зміни, які містяться у такій мали би бути внесені до колективного договору. Однак, зміни до колективного договору не були внесені, навіть при наявності наказів за 2017 і 2018 роки. З огляду на вказане, підтверджено що Міжгалузева угода 2016-2020 років не поширювала свою діяльність на ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» Також, у п.3.3. Колективного договору 2016-2020 роки на ДП «ЛДЗ -Лорта» зазначено, що конкретні розмірі тарифних ставок (посадових окладів) установлюються штатним розписом, виходячи із міжкваліфікаційних співвідношень для встановлення рівня тарифних ставок робітникам згідно Додатком № 1 до Галузевої угоди між Міністерством промислової політики та профспілкою робітників радіоелектроніки та машинобудування України. Тобто колективний договір відсилає на коефіцієнти, які визначені у Галузевих угодах а не у Міжгалузевій угоді 2016-2020 років. У п. 5.1.1. Галузевої угоди за 2010-2011 рік (остання, яка діє на підприємстві) вказано, що співвідношення між законодавчо встановленою мінімальною заробітною платою та мінімальною тарифною ставкою робітника першого розряду третьої сітки не менше як 1 до 1,1. Тобто саме коефіцієнт 1,1 має застосовуватись до правовідносин позивача і відповідача. Окрім того, відповідно до ст.6 Закону України «Про оплату праці» в редакції Закону України від 06.12.2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» тарифна сітка (схема посадових окладів) формується на основі тарифної ставки робітника першого розряду та міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів). Схема посадових окладів (тарифних ставок) працівників установ, закладів та організацій, що фінансуються з бюджету, формується на основі: мінімального розміру посадового окладу (тарифної ставки), встановленого Кабінетом Міністрів України; міжпосадових (міжкваліфікаційних) співвідношень розмірів посадових окладів (тарифних ставок) і тарифних коефіцієнтів. Мінімальний посадовий оклад (тарифна ставка) встановлюється у розмірі, не меншому за прожитковий мінімум, встановлений для працездатних осіб на 1 січня календарного року. У прикінцевих і перехідних положеннях до Закону України від 06.12.2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» у п.1 зазначено, що такий Закон набирає чинність з 01.01.2017 року. (тобто застосування прожиткового мінімуму для визначення мінімального посадового окладу почалося з 01.01.2017 року) Також у п.5 вказаного закону зазначено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина у колективних договорах та угодах усіх рівнів. Відтак, до розрахунку посадового окладу позивачу необхідно застосовувати прожитковий мінімум, а не мінімальну заробітну плату. Наведене у своїй сукупності дає підстави для висновку про те, що до спірних правовідносин сторін, за період 2008-2009 року слід застосовувати положення Галузевої угоди (2008-2009) із визначеним нею коефіцієнтом 1,25, а з 2010 року коефіцієнт 1,1, визначений Галузевою угодою (2010-2011), однак, починаючи з 01.01.2017 року, вказаний коефіцієнт слід застосовувати у співвідношенні не до розміру мінімальної заробітної плати, а до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З урахуванням\~викладеного,\~суд погоджується\~із наданим\~відповідачем розрахунком,\~згідно з\~якимрозмір недорахованої заробітної плати становить 45946,96 грн., а тому в цій частині вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно з ст.1-3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Пунктами 3, 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв?язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМУ\~від 21.02.2001\~р.\~№159 передбачено, що компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру. Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Згідно долученого до матеріалів справи позивачем розрахунку суми компенсації втрати частини заробітної плати у зв?язку з порушенням строків її виплати (а.с. 15-17), така з січня 2008 року по грудень 2019 року станом на серпень 2022 року становить 115310,84 грн. Проте, позивачем неправильно застосовано коефіцієнт та неправильно визначено суму посадового окладу, первинно розрахований та доданий до позовної заяви розмір компенсації також є неправильним. Згідно наданого відповідачем розрахунку компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату за період з січня 2008 року по грудень 2019 року становить 112198,87 грн., однак просить зменшити розмір компенсації, оскільки ДП «ЛДЗ «Лорта» є державним підприємством військово-оборонної галузі та входить до складу українського оборонного промислового комплексу. З огляду на наведене, беручи до уваги висновки Великої палати Верховного суду викладені в постанові від 26.06.2019 року у справі №761/9584/15-ц, враховуючи принцип розумності, справедливості та пропорційності, а також те, що ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» є державним підприємством військово-оборонної галузі, ресурси якого у воєнний час повністю задіянні на оборону держави від російської агресії, суд вважає доцільним стягнути розмір компенсації втрати частини заробітної плати у зв?язку з порушенням строків її виплати у розмірі 50000 грн., що буде достатньою компенсацію майнових втрат, які поніс позивач через несвоєчасний розрахунок при звільнені, співмірним із розміром заборгованості, та не призведе до надмірного фінансового тягаря для відповідача. Пунктом 6\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»\~роз?яснено, що оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов?язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов?язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Таким чином, визначаючи суми заробітної плати до стягнення та компенсації з відповідача, суд визначає такі без урахування податків та інших обов?язкових платежів, які підлягають утриманню з цих сум відповідно до законодавства України. За положеннями ст.141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову судовий збір та інші судові витрати, пов?язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 36 Постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Задовольняючи позовні\~вимоги частково, відповідно до положень ст.141 ЦПК України та вказаного роз`яснення, судовий збір в розмірі 1612,58 грн., від сплати\~якого позивач\~при подачі\~позову був\~звільнений, розділяються між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, із відповідача на користь\~держави слід стягнути 959,32 (59,49 % від 1612,58 грн.) грн. судового збору.

Outcome: partial