Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів з позовною заявою, в якій просить встановити факт що має юридичне значення, а саме факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з із [PERSON] , в період з липня місяця 2014 року по 26.11. 2021 рік та визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] - житловий будинок [ADDRESS] , а також земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)-кадастровий номер 5620889100:01:001:0206, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказаний позов надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 09.01.2023 з Кузнецовського міського суду за підсудністю. 13.01.2023 у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. В підготовче судове засідання представник позивача [PERSON] надав письмову заяву в якій підтримав позовні вимоги, просила розглянути справу без його участі та без участі позивача. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] [PERSON] визнали позов, про що надіслали суду письмові заяви, клопотали про розгляд справи без їх участі. Суд, дослідивши обставини справи, проаналізувавши наявні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 09 листопада 2007 року по 08 липня 2014 року, що підтверджується рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 26 червня 2014 року про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. Також встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] , [PERSON] [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] . У жовтні місяці 2008 році під час спільного проживання у зареєстрованому шлюбі за спільні сімейні кошти позивачка, [PERSON] та її чоловік [PERSON] в гр. [PERSON] , який проживає в с.Сопачів, Вараського району Рівненської області, придбали будинок [ADDRESS] та земельну ділянку для будівництва та обслуговування вказаного житлового будинку (0,2500га.) Після придбання вказаного будинку [PERSON] відразу на своє прізвище, уклала договір від 06.01.2009 року про користування електричною енергією із постачальником: ПАТ «Рівнеобленерго» Володимирецький район електричних мереж (РЕМ) та споживачем: будинок [ADDRESS] та регулярно сплачувала рахунки за спожиту електроенергію. У грудні місяці 2011 року сім`я [PERSON] та [PERSON] отримала квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується ордером на житлове приміщення в гуртожитку для проживання сімей №813. Після чого вони разом зі своїми дітьми зареєстрували своє місце постійного проживання у вказаній квартирі та почали там проживати. Також встановлено, що в період із 08.07.2014 року по 26.11.2021 рік позивачка, постійно проживала однією сім`єю без реєстрацію шлюбу із [PERSON] , 1966 р.н., по день його смерті, тобто по [INFO] , в квартирі [ADDRESS] . Під час спільного проживання однією сім`єю як чоловік та жінка із [PERSON] , вони мали спільний бюджет, вели спільне господарство, спільно купували майно, продукти харчування, несли витрати на утримання квартири та будинку, спільно виховували та утримували дітей. У зв`язку з тим, що після купівлі за сімейні кошти вищевказаного будинку та відсутністю на нього будь - яких технічних та правовстановлюючих документів, під час спільного проживання з позивачкою, [PERSON] , 30.05.2018 року виготовив на своє прізвище та ім`я, технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] та в подальшому, відповідно наданої заяви, зареєстрував на себе право власності на даний житловий будинок. Під час спільного проживання пзивачки із [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, вони за сімейні кошти побудували автомобільний гараж, який розташований (знаходиться) за адресою: [ADDRESS] [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . З довідки сектору «Реєстрація» відділу «ЦНАП» департаменту соціального захисту та гідності виконавчого комітету Вараської міської ради №3690-03 від 30.11.2021, вбачається, що місце проживання гр. [PERSON] , [INFO] , було зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , з 23.12.2011 року по день смерті [INFO] . За даною адресою на день смерті [PERSON] були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, якщо від цього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Тобто при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] належними та допустимими доказами підтвердила власні позовні вимоги як щодо спільного проживання з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу, так і щодо права спільної власності на спірний житловий будинок та автомобільний гараж. Частиною 2 ст. 74 СК України передбачено, що на майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Згідно ч.ч.1, 2ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.ст.69,70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Як роз`яснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті60,69 СК, ч. 3ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Щодо поділу земельної ділянки судом встановлено наступне. Частиною 1 ст.120 ЗК України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовано ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У відповідності до ч.4 ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами, право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги що житловий будинок житловий будинок [ADDRESS] є спільним майном [PERSON] та [PERSON] та підлягає поділу між ними в рівних частках, земельна ділянка на якій розміщено вказаний будинок, також підлягає поділу між ними. З огляду на викладене, суд приходить до висновку що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що позов [PERSON] визнано відповідачами, і це визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Як вбачається зі ст.205 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Прийняття такого рішення можливе і у підготовчому судовому засіданні, у відповідності до положень ч.3 ст.200 ЦПК України.

Outcome: approved