Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом до [PERSON] , посилається на те, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . В цьому будинку наданий час зареєстрований відповідач колишній її чоловік [PERSON] , який фактично у вищевказаному будинку тривалий час не проживає з жовтня 2019 року, не сплачує комунальних платежів, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має. Просила визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] , щоб мати можливісь розпоряджатись належним їй майном. \~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Гринчук С.Д. надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та у відсутності позивачки, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судового виклику засобами поштового зв`язку за зареєстрованим місцем проживання, відзиву на позов не подано. У відповідності до ч.1 ст.280 ЦПК України проведено заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер 51005844 від 28.12.2015 року, а також копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №51007939 від 28.12.2015 року. З копії рішення Сторожинецького районного суду від 24.11.2020 року вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Зруб-Комарівського старостинського округу Сторожинецької міської ради 12.01.2023 року за №75, вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , до складу її сім`ї входять: колишній чоловік [PERSON] , син [PERSON] , син [PERSON] , син [PERSON] . З акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №6 від 12.01.2023 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , разом з [PERSON] дійсно зареєстровані: колишній чоловік [PERSON] , син [PERSON] , син [PERSON] , син [PERSON] , однак [PERSON] після розірвання шлюбу з жовтня 2019 року по даний час фактично за даною адресою не проживає, особистих речей в будинку не має, виїхав у жовтні 2019 року на постійне місце проживання в м. Чернівці, зв`язків з сім`єю не підтримує. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб…(ст.383 ч.1 ЦК України, ст.150 Житлового кодексу Української РСР). Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.156 Житлового кодексу Української РСР члени сім`ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються житловим приміщенням на рівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку належить дружина, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника будинку може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають з власником будинку і ведуть з ним спільне господарство. За ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом, у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд вважає встановленим, що відповідач [PERSON] більше одного року без поважних причин не проживає в будинку [ADDRESS] , який належить на праві власності позивачці, обставин, які б свідчили про домовленість між сторонами щодо права користування житловим будинком не встановлено, а тому відповідача слід визнати таким, що втратив право користування цим житлом. На підставі викладеного,

Outcome: approved