Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

Адвокат Коломієць І.О., який здійснює представництво [PERSON] , звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] . Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що позивач та відповідач мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Оскільки батько у добровільному порядку не виконує зобов`язання по утриманню дитини, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 25.10.2022 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Крім того, представником позивача подано заяву про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Суд за згодою представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. Від спільного проживання у шлюбі сторони по справі мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого 08.10.2015 року. Частиною 1 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, відповідач, як батько, зобов`язаний брати участь у матеріальному утриманні дітей, що прямо передбачено чинним законодавством. Відповідно до ч.1 ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного інтелектуального, морального, культурного і соціального розвитку. Зі змісту положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, частин 7, 8 ст.7 СК України, вбачається, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів, які будуть стягуватися на дитину, суд бере до уваги те, що дитина проживає разом з позивачем, матеріальний стан батька, як платника аліментів. Отже, враховуючи матеріальне становище дитини, яка проживає разом з матір`ю, позивача, відповідача, а також той факт, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат понесених на правову допомогу, суд дійшов до наступного. Згідно із положенням ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Виходячи зі змісту положень ч.3 ст.27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ч.1 ст.901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст.903 ЦК України вбачається, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. 10.09.2022 року між [PERSON] (адвокат) та [PERSON] (клієнт) укладено договір про надання правової (правничої) допомоги згідно якого, адвокат надає правову клієнтові з приводу представництва та захисту її інтересів у судах загальної юрисдикції всіх ланок, в державній виконавчій службі, органах поліції та прокуратури, в установах та організаціях усіх форм власності, в органах державної влади та місцевого самоврядування, органах державної реєстрації актів цивільного стану, перед фізичними особами. Крім того, 10.09.2022 року [PERSON] (адвокат) та [PERSON] (клієнт) укладено додаток №2 до договору про надання правової (правничої) допомоги згідно якого адвокат надає клієнту правову (правничу) допомогу щодо представництва інтересів клієнта у Вишгородському районному суді Київської області по справі щодо стягнення аліментів. Відповідно до звіту про надання правничої допомоги до договору про надання правової (правничої) допомоги від 10.09.2022 року, який складено 09.01.2023 року, сторони погодили, що вартість наданої правової (правничої) допомоги становить 4 000,00 грн. Як вбачається з фіскального чеку від 18.01.2023 року [PERSON] сплатила адвокату Коломієць І.О. 4 000,00 грн. за договором від 10.09.2022 року. Отже, враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 4 000,00 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved