Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

Представник позивача Мєшнік К.І. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за договором про надання банківських послуг №б/н від 28.05.2020 сумі 21 512,85 гривень станом на 27.09.2022. Позов обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору без номеру від 28.05.2020 відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у сумі 33\~983,00 гривні на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі, встановленому Договором, Умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту. Позивачем умови кредитного договору були виконані в повному обсязі. Відповідачка взяті на себе обов`язки, щодо виконання умов договору, належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 27.09.2022 виникла заборгованість по сплаті кредиту у сумі 21 512,85 гривень, яку позивач просить стягнути разом із сплаченим судовим збором у сумі 2 481,00 гривня. Ухвалою від 06.01.2023 відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачка відзив на позов не подала. Представник позивача у судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи без його участі. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином відповідно до вимог ЦПК України. Причини неявки суду не повідомила. Заяву про розгляд справи без її участі або відкладення розгляду справи не надала. Враховуючи те, що відповідачка була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подала, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки всі учасники справи не з`явились у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено частиною другою статті 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву та письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 28.05.2020 [PERSON] звернулася до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 28.05.2020 (далі заява від 28.05.2020), в якій визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву, відповідачка підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку зазначених вище документів, що складають договір та зобов`язалася виконувати його умови. На підставі кредитного договору відповідачка отримала кредит у вигляді кредитної лінії з кредитним лімітом у сумі 33\~983,00 гривні, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . На підтвердження\~факту укладення\~кредитного договору\~банк надав\~заяву від\~28.05.2020, витяг з Умов і Правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (Мonobank) від 24.11.2021, витяг з Тарифів за Чорною карткою Мonobank від 27.11.2021, Паспорт споживчого кредиту Чорної картки Мonobank. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості заборгованість відповідачки за вказаним договором станом на 27.09.2022 становить 21\~512,85 гривень, яка складається з: заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 21 512,85 гривень. Перевіривши розрахунок заборгованості, суд встановив, що позивачем нараховувались відповідачці проценти за користування кредитом. При цьому, проценти погашались, в тому числі, самим позивачем за рахунок кредитних коштів. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Універсал Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами, неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві від 28.05.2020 процентна ставка не зазначена. Крім цього, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді стягнення грошових коштів за порушення грошового зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Обґрунтовуючи право на стягнення грошових коштів за порушення грошового зобов`язання, банк, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 28.05.2020, посилався на те, що 28.05.2020 відповідачка підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. У вказаній анкеті-заяві зазначено, що вона погодилася з тим, що ця анкета-заява разом із Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які були надані їй для ознайомлення. При цьому, ні Умови і правила надання банківських послуг та Тарифи, ні Паспорт споживчого кредиту не містять підпису відповідачки. Також, в матеріалах справи відсутнє підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачкою у електронному вигляді Умов обслуговування рахунків фізичних осіб в АТ «Універсал Банк», Паспорту споживчого кредиту «картка Monobank», та Тарифів, у зв`язку з чим, відсутні підстави вважати, що відповідачка була ознайомлений саме з наданими позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог Умовами, Тарифами та Паспортом споживчого кредиту. Анкета-заява до договору про надання банківських послуг, підписана відповідачкою, містить лише її анкетні дані та контактну інформацію, проте не містить жодних даних про умови кредитування. При цьому ознайомлення з Паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в Паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Такі висновки викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладених в постанові від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20. Витяг з Умов і Правил обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» (ресурс: Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» розміщені на офіційному сайті: https://www.monobank.ua/terms) та Тарифи за Чорною карткою «Мonobank». Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови і Правила обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» та Тарифи за Чорною карткою «Мonobank» розуміла відповідачка, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету до договору про надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків та грошових коштів за порушення грошового зобов`язання та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (справа №6-16цс15). Отже, доказів на підтвердження факту ознайомлення відповідачки з Умовами і правилами та Тарифами, які набрали чинності та діяли станом на час укладення договору 28.05.2020, позивачем не надано. А тому, у суду відсутні підстави вважати, що відповідачка була належним чином ознайомлена і погодилася із зазначеними Умовами і правилами. За відсутності достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи відсутності в анкеті-заяві домовленості сторін про розмір кредитного ліміту, підстави та порядок нарахування процентів, надані банком Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (Мonobank), не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки названі документи достовірно не підтверджують вказаних обставин. Також у цій справі неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», що розміщені на офіційному сайті позивача (https://www.monobank.ua/terms) неодноразово змінювалися самим АТ «Універсал Банк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду з вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Тарифи та Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків та грошових коштів за порушення грошового зобов`язання за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» та Тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Суд також вказує, що з урахуванням приписів частини шостої статті 81 ЦПК Україн, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) принципу справедливості розгляду справи судом. Посилання позивача на Умови і Правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (Мonobank), Умови і Правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів від 24.11.2021, Тарифи Чорної картки Мonobank та Паспорт споживчого кредиту з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної з сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору (такий висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17). Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредиту, а також відповідальність у вигляді сплати грошових коштів за порушення грошового зобов`язання за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Не містить кредитний договір, укладений у вигляді заяви від 28.05.2020, і строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальницею кошти в добровільному порядку АТ «Універсал Банк» не повернуті у повному обсязі, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що АТ «Універсал Банк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично невиплаченої суми отриманих кредитних коштів. Згідно з розрахунком заборгованості, позивачем були нараховані проценти за користування кредитом, а відповідачка станом на 27.09.2022 сплатила позивачу відсотків на загальну суму 10\~956,54 гривень за наданим кредитом. При цьому нараховані відсотки погашались самим позивачем за рахунок тіла кредиту. Оскільки позивачем не надані докази того, що при укладанні кредитного договору сторони погодили його умови по сплаті процентів за користування кредитом, нараховані ним проценти, які були сплачені за рахунок тіла кредиту, у сумі 10\~956,54 гривень необхідно вирахувати з суми заборгованості за тілом кредиту. За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, та стягнення з відповідачки на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 28.05.2020 у сумі 10\~556,31 гривень (21\~512,85 гривень (заборгованість за тілом кредиту) 10\~956,54 гривень (сплачені проценти)), яка складається з тіла кредиту. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1\~217,43 гривні (2481*(10\~556,31*100%/21 512,85)).

Outcome: partial