Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

1. Описова частина Стислий виклад позицій учасників справи Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - позивач), діючи через свого представника - Іжаковського О.В., звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідачка) про стягнення заборгованості за кредитним договором №2525816 від 14 липня 2021 року у розмірі 99 858 грн. 20 коп. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 14 липня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачкою було укладено кредитний договір №2525816, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 15 000 грн. з визначеною відсотковою ставкою та комісією. У подальшому відповідачка свої зобов`язання за вказаним договором не виконала. 29 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та позивачем було укладено договір факторингу №29-11-102, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги за кредитним договором №2525816 від 14 липня 2021 року. Станом на 05 грудня 2022 року за вказаним кредитним договором виникла заборгованість у розмірі 99 858 грн. 20 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 13 750 грн. 00 коп., заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 26 295 грн. 70 коп., заборгованість за процентами з моменту відступлення права вимоги по 05 грудня 2022 року - 59 812 грн. 50 коп. У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором №2525816 у розмірі 99 858 грн. 20 коп. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився. При цьому у позовній заяві міститься його клопотання про розгляд справи без його участі і підтримання позовних вимог, а також заява про відсутність заперечень щодо розгляду справи без участі відповідачки з постановленням заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, хоча викликалася до суду належним чином, зокрема шляхом надіслання повістки про виклик за адресою її проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, яка повернулася до суду з відміткою про відсутність відповідачки за вказаною адресою, а також шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. За таких обставин, відповідно до пункту 4 частини сьомої статті 128, статті 130 ЦПК України відповідачка вважається належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду. При цьому остання заяв по суті справи та про розгляд справи без її участі до суду не подала. Заяви та клопотання учасників справи В матеріалах справи міститься заява представника позивача, подана ним разом з позовною заявою, про розгляд справи без його участі та підтримання позовних вимог. Інших заяв та клопотань від представника позивача та відповідачки не надходило. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 16 січня 2023 року судом відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд даної справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін у справі, при цьому роз`яснено відповідачці право подати відзив на позов та заперечення, а позивачу, у разі подання відповідачкою відзиву, право подати відповідь на відзив, а також визначено необхідні для вчинення вказаних дій строки. У зв`язку з розглядом справи у порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, те, що відповідачка, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, у судове засідання не з`явилася, відзиву на позов та заяви про розгляд справи без її участі не подала, беручи до уваги позицію представника позивача, суд ухвалив здійснити розгляд справи за наявними у матеріалах справи доказами з постановленням заочного рішення. Зважаючи на неявку у судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено, 14 липня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачкою було укладено договір про споживчий кредит №2525816, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» надало відповідачці на строку, визначений пунктом 1.3 договору, тобто строком на 30 днів з 14 липня 2021 року грошові кошти у сумі 15 000 грн. 00 коп. зі строком повернення - 13 серпня 2021 року (а.с. 8). Пунктами 1.5-1.7 договору визначено загальні витрати позичальника за кредитом, включаючи проценти за користування кредитом та комісії у розмірі 11 850 грн. 00 коп. та 119,128 % річних у процентному значенні. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника визначена у 26 850 грн. (а.с. 8). Пунктом 2.4.1. кредитного договору передбачено зобов`язання позичальника повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну, передбаченого п.1.4. договору (а.с. 8-16). Як вбачається, ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачкою виконало у повному обсязі, надавши їй відповідно до п 1.1. кредитного договору кредитні кошти (а.с. 40), а позичальник відповідно до умов кредитного договору мала повертати кредитні кошти згідно графіка погашення кредиту, передбаченого у додатку №1 до Кредитного договору №2525816 від 14 липня 2021 року (а.с. 17), однак свої зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим станом на 25 грудня 2022 року виникла заборгованість у розмірі 99 858 грн. 20 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 13 750 грн. 00 коп., заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 26 295 грн. 70 коп., заборгованість за процентами з моменту відступлення права вимоги по 05 грудня 2022 року - 59 812 грн. 50 коп. (а.с.41). Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно п.6.1. кредитного договору цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений на веб-сайті Товариства (а.с. 14). Відповідно до п.6.2. кредитного договору, відправляючи через сайт онлайн-заяву про надання кредиту або підтверджуючи її оператору ТзОВ «Мілоан» у порядку, визначеному у Правилах надання фінансових кредитів ТзОВ«Мілоан», позичальник тим самим підтверджує свою згоду на укладання цього договору (а.с. 14). Договір в електронній формі розміщується в особистому кабінеті позичальника. Додаткове підтвердження згоди позичальника на укладання кредитного договору може відбуватися із застосуванням одноразового ідентифікатора, який надсилається електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефон позичальника, а позичальник використовує його для підписання договору в особистому кабінеті на сайті. Використання позичальником коштів (переказ, зняття готівки,тощо), отриманих ним від ТзОВ «Мілоан», у будь-якому випадку незалежно від способу висловлення згоди на укладення цього кредитного договору, свідчить про безумовне прийняття позичальником пропозиції укласти кредитний договір та укладення цього кредитного договору. У відповідності з п.6.3 кредитного договору, виказуючи свою згоду на укладання кредитного договору, позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами, включаючи Правила та графік розрахунків, договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього договору (а.с. 14). Згідно пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом статті 516 ЦПК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язанні не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до частини другої статті 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. 29 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ « Вердикт Капітал», тобто позивачем, відповідно до чинного законодавства України укладено договір факторингу № 29-11-102, відповідно до умов якого та у відповідності до статті 512 ЦК України позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб - боржників ТОВ «Мілоан», включаючи і відповідачку (а.с. 22-36). Як вбачається, станом на 05 грудня 2022 року відповідачка не виконала прийнятих на себе зобов`язань, сума її заборгованості за вказаним вище кредитним договором становить 99 858 грн. 20 коп. (а.с. 41). На час розгляду справи судом будь-яких доказів погашення вказаної заборгованості також не надано. Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною першою статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належний йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки в ході судового розгляду підтвердився факт порушення відповідачкою своїх зобов`язань щодо сплати боргу за договором про споживчий кредит №2525816 від 14 липня 2021 року, при цьому право вимоги за вказаним договором на час розгляду справи належить позивачу, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову повністю. Судові витрати Позивачем здійснено судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2 481 грн. 00 коп. та витрати на надання правової допомоги у розмірі 9 000 грн. 00 коп., при цьому відповідачкою судові витрати не здійснювалися. Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2 481 грн. 00 коп. З приводу витрат на надання правової допомоги суд враховує, що згідно частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частиною четвертою статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На обґрунтування здійснених позивачем судових витрат на надання правової допомоги представником позивача подано договір №07-10/2022 від 07 жовтня 2022 року, заяву на надання правової допомоги №176 від 01 листопада 2022 року по супроводу примусового стягнення заборгованості з відповідачки, витяг з акту про надання юридичної допомоги від 01 листопада 2022 року на суму 9 000 грн., з яких письмова поглиблена консультація 1 год. - 3 000 грн. та складання позовної заяви про стягнення боргу, підготовка і друк необхідних документів 4 год. - 6 000 грн., платіжне доручення від 10 листопада 2022 року на перерахування коштів, а також прайс-лист АО «Ліган Асістанс», яке надавало правову допомогу у даній справі (а.с. 56-65). Оцінивши вказані вище документи суд вважає розмір заявлених до стягнення судових витрат на надання правової допомоги не співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, який витратив адвокат на виконання відповідних робіт та обсягом виконаних ним робіт. Відповідно суд приходить до висновку, що на користь позивача з відповідачки необхідно стягнути в якості судових витрат на надання правової допомоги 3 000 грн., що відповідає складності справи та виконаних адвокатом робіт, обсягу робіт, які останній виконав та часу, який він витратив. Отже, загальна сума судових витрат, які підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача становить 5 481 грн. 00 коп. (2 481 грн. 00 коп. + 3 000 грн. 00 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: approved