Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-21 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Ткачук-Коваленко О.В. звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про відшкодування збитків за втрату товарної вартості автомобіля та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 04 лютого 2020 року, близько 21:45 год. в місті Черкаси водій автомобіля «Hyundai Accent» д.р.н. [NUMBER] [PERSON] , рухаючись по другорядній дорозі вул. Молоткова та виїжджаючи на головну дорогу вул. В. Чорновола, виконуючи поворот праворуч, порушуючи правила дорожнього руху України, допустив зіткнення з автомобілем «Citroen С5», д.р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався по головній дорозі вул. В. Чорновола. Водія «Hyundai Accent» д.р.н. [NUMBER] [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України. 14.02.2020 Придніпровським районним судом міста Черкаси (справа № 711/1015/20 ) було розглянуто матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] та останнього було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за cт. 124 КпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу. Постанова суду набрала законної сили та оскаржена не була. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з вини водія [PERSON] . [PERSON] , було нанесено значної матеріальної та моральної шкоди, як власнику автомобіля «Citroen С5», д.р.н. [NUMBER] . Згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № А06468868 від 27 серпня 2019 року відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована в АТ«СГ«ТАС» (приватне), до якої як до страховика позивач [PERSON] звернувся з заявою про страховий випадок. Представником страховка AT «СГ «ТАС» за участі [PERSON] було здійснено огляд пошкодженого в ДТП автомобіля «Citroen С5», д.р.н. [NUMBER] , про що було складено відповідний протокол огляду (дефектну відомість). У подальшому, 10 березня 2020 року, на основі складеного протоколу огляду пошкодженого автомобіля (дефектної відомості) ФОП [PERSON] на замовлення AT «СГ «ТАС» виконав висновок авто товарознавче дослідження № 45-D/66/5 щодо автомобіля «Citroen С5» д.р.н. [NUMBER] , з метою визначення матеріального збитку. Вартість матеріального збитку складала 411 121,00 грн. Відповідно ринкова вартість автомобіля «Citroen С5», д.р.н. [NUMBER] , 2019 року випуску, на момент ДТП складала 674091,00 грн. У висновку розрахунок втрати товарної вартості (ВТВ) пошкодженого автомобіля «Citroen С5», д.р.н. [NUMBER] , кузов № [NUMBER] не розраховувався, оскільки законодавством страховик звільнений відшкодовувати (сплачувати) збитки за втрату товарної вартості (ВТВ). Пунктом 7 статті 32 Закону «про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що шкоду, пов`язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Відповідно до змісту ст. ст. 1166, 1187, 1194 ЦК України дану шкоду може бути стягнуто з особи, яка завдала. Між тим, 04.03.2020 [PERSON] уклав договір купівлі продажу автомобіля «Citroen С5», д.р.н. [NUMBER] , кузов [NUMBER] з [PERSON] , автомобіль було продано за 60 000 грн. без проведення ремонту в пошкодженому стані. Між [PERSON] та [PERSON] було досягнуто згоди про невиконання останнім ніяких відновлювальних дій з пошкодженим автомобілем до часу поки не буде вирішено питання повного отримання страхового відшкодування та проведення розрахунку втрати товарної вартості, як збитків завданих позивачу. Власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована винною особою в загальному порядку. Методикою передбачено можливість і порядок обчислення показника втрати товарної вартості колісного транспортного засобу як складової загального розміру майнової шкоди, яка завдана власнику транспортного засобу, пошкодженого внаслідок ДТП. З метою підтвердження розрахунку суми збитків та розрахунку втрати товарної вартості (ВТВ), ФОП [PERSON] провів огляд та склав дефектну відомість № А-04-37 по огляду пошкодженого транспортного засобу «Citroen С5», кузов [NUMBER] та 27.04.2020 виконав Звіт № А04-37 про оцінку «Citroen С5» кузов [NUMBER] . Відповідно до звіту величина втрати товарної вартості (ВТВ) автомобіля «Citroen С5», кузов [NUMBER] складає 47 590,00 грн. Страховиком АТ «СГ «ТАС»(приватне) 16.04.2020 була здійснена виплата страхового відшкодування на рахунок позивача [PERSON] в сумі 100 000 грн. та 08 травня 2020 року в сумі 240 000 грн. Позивач [PERSON] неодноразово пропонував відповідачу [PERSON] в мирному порядку вирішити питання про відшкодування заподіяної шкоди, а саме втрати товарної вартості автомобіля. На момент ДТП позивач мав у своєму володінні фактично новий автомобіль з незначним пробігом, і через ДТП був змушений продати, зазнавши при цьому значних фінансових втрат. Відповідач відмовлявся відшкодовувати реальні збитки. А тому, позивач змушений звернутися до суду. Крім того, зазначає, що окрім матеріальної шкоди у вигляді реальних збитків (ВТВ) протиправними діями відповідача, позивачу [PERSON] було завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями. Позивач отримав та продовжує отримувати негативні зміни у житті. Негативні переживання та спогади від перенесеної ДТП, насторога, переживання від незручностей, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, дратівливість - це все що зараз отримує позивач. Після дорожньо - транспортної пригоди позивач через отримав біль, емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, його майно фактично було знищено. До того ж, відповідач після скоєння ДТП та визнаний винуватим жодного разу не поцікавився станом справ позивача. Розмір заподіяної моральної шкоди оцінює в 10 000 грн.. Таким чином, з огляду на викладене, просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] матеріальні збитки за втрату товарної вартості у розмірі 47 590, 00 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. А також покласти на відповідача судові витрати, а саме: витрати на правову допомогу адвоката в сумі 6 000 грн. та сплачений судовий збір стягнути з відповідача пропорційно до задоволених вимог. Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.02.2022, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Кондрацька Н.М., у результаті автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначена для розгляду судової справи № 711/1066/22. Ухвалою суду від 15.03.2022 відкрито провадження по справі та призначено розгляд в судовому засіданні за правилами загального позовного провадження. Відповідачем 15.08.2022 до суду подано відзив на позовну заяву, у якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вважає позовні вимоги безпідставними, вказуючи, що вказана позовна заявою по суті є замаскованою формою шахрайства, спрямованою проти нього, щоб «заробити» шахрайським шляхом гроші, використовуючи судове провадження. Не заперечує той факт, що мало місце ДТП за його участі та участі [PERSON] , але за страховими виплатами [PERSON] мав можливість безперешкодно отримати 411121 грн., в разі, якщо автомобіль позивача [PERSON] ремонтувався б на офіційному сервісі. Більш того, цей сервіс було обрано на власний розсуд самим позивачем [PERSON] . Проте, автомобіль майже відразу продано позивачем [PERSON] (третій особі) за мінімум - за 60000 грн., внаслідок чого страхова компанія «ТАС» була вимушена з вини самого [PERSON] виплатити йому компенсацію 340000 грн. Тобто, якби позивач [PERSON] не продав автомобіль, а дочекався офіційного ремонту у місці, обраним ним же за його ж власним розсудом, то страхова компанія повністю покрила б всі витрати по ремонту автомобіля. Тому вважає вказаний позов шахрайською схемою, оскільки позивач [PERSON] свідомо та послідовно вчинив умисні дії, спрямовані на позбавлення себе законних виплат за страховим випадком, замість цього покладаючи обов`язок щодо сплати грошей за страховим випадком на відповідача. Звертає увагу суду на дати, зазначені у позовній заяві, зокрема: 04.02.2020 мало місце ДТП, а 04.03.2020 позивач [PERSON] продав автомобіль третій особі ( [PERSON] ), навіть не чекаючи висновку ані експертизи, ані експертного дослідження, порушуючи умови свого ж власного договору страхування і позбавляючи себе отримати повну суму страхового відшкодування. Крім того, 10.03.2020 без його участі (без повідомлення) проводиться огляд автомобіля, власником якого вже є [PERSON] ; 16.04.2020 позивач отримав за своє авто 100000 грн., 08.05.2020 позивач отримав 240000 грн. Тож, яким чином [PERSON] міг купувати цей автомобіль, достовірно знаючи, що останній побував у ДТП. Тобто, [PERSON] свідомо допускав, що він без попередньої оцінки або експертизи може теоретично купувати не автомобіль, а металобрухт, і, тим не менш, уклав договір купівлі-продажу з позивачем [PERSON] , заплативши позивачу за автомобіль суму у 60000 грн. Наразі невідомо, що робив з автомобілем новий власник ( [PERSON] ) у період з моменту укладення договору купівлі-продажу (04.03.2020) до моменту огляду автомобіля (10.03.2020), а також після огляду автомобіля. Отже, оскільки огляд автомобіля було проведено 10.03.2023 новим власником після експлуатації вже придбаного автомобіля, вважає, що за його наслідки він не може нести будь-яку відповідальність. Крім того, на жоден огляд автомобіля, як прямо зацікавлена особа, він не запрошувався ані [PERSON] , ані [PERSON] . Тобто, висновок товарознавчого дослідження було підготовлено вже після того, як [PERSON] активно користувався автомобілем. Вважає, що позовна заява побудована на неправдивій інформації, оскільки позивач ніколи не пропонував йому нічого вирішувати у досудовому порядку після ДТП. Щодо моральних страждань вважає вимоги безпідставними та необґрунтованими, які не підтверджені жодними доказами: документами про відвідування психіатра чи психолога [PERSON] , доказами завдання йому моральної шкоди [PERSON] . Крім того, звертає увагу на те, що відповідно до договору від 04.03.2020 між [PERSON] та [PERSON] , автомобіль не становить предмет судових та інших спорів, а тому вважає це ще одним доказом того, що при продажу автомобіля [PERSON] не мав будь-яких претензій до нього (так само, як і [PERSON] ). Відповідно до вказаного договору з 04.03.2020 до [PERSON] перейшла вся повнота відповідальності за усі пошкодження автомобіля, який було згодом надано для проведення експертного дослідження, яке було проведено 10.03.2020. Таким чином, всі докази щодо начебто пошкодження автомобіля, створені або здобуті після 04.03.2020 - це сфера відповідальності [PERSON] . У відзиві просить вжити заходів щодо встановлення дійсного процесуального статусу [PERSON] та у задоволенні позовної заяви відмовити повністю. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 08.12.2022, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання позивач та його представник - адвокат Ткачук - Коваленко О.В. не з`явилися, до початку до суду адвокатом подано заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні від 18.01.2023 підтримав доводи, викладені у позовній заяві, вважає вимоги обґрунтованими та правомірними, наполягав на задоволенні їх у повному обсязі. Відповідач та його представник адвокат Ягунов Д.В. у судове засідання не з`явилися, до початку на адресу суду адвокатом направлено клопотання, сформоване в системі «Електронний суд», у якому він просить розгляд справи проводити без участі відповідача, позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення, з посиланням на те, що позивач внаслідок продажу автомобіля та отримання страхових виплат отримав суму, яка дорівнює вартості непошкодженого майна (автомобіля). У задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі. В ході розгляду справи наголошував, що позов є безпідставним, оскільки позивач не отримав повне відшкодування від страховика зі своєї вини, так як продав пошкоджений автомобіль [PERSON] . Вважає, що після продажу автомобіля він позбавлений права звернення до відповідача з вимогою про відшкодування шкоди. Крім того, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди, на його думку, є безпідставною та необґрунтованою. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день, час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку. У судовому засіданні від 18.01.2023 не заперечував проти задоволення позовних вимог. Враховуючи думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, враховуючи положення чинного законодавства, суд дійшов такого висновку. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). У судовому засіданні встановлено, що 04 лютого 2020 року, о 21.45 год. [PERSON] , керуючи автомобілем «Hyundai Accent» д.р.н. [NUMBER] , у місті Черкаси по вул. Молоткова, 20, порушуючи вимоги п. 16. Правил дорожнього руху України, рухаючись по другорядній дорозі на перехресті нерівнозначних доріг, виїжджаючи на головну дорогу при повороті праворуч не пропустив автомобіль «Citroen С5», д.р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався по головній дорозі по вул. В. Чорновола, 112 та скоїв з ним зіткнення, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим скоїв правопорушення, відповідальність за яке передбачено статтею124 КУпАП. Відповідно до постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.02.2020 у справі № 711/1015/20 [PERSON] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КП АП України. Частиною 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, в питанні, чи мали місце ці дії, (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Між тим, [PERSON] 04.03.2020 було укладено договір купівлі - продажу автомобіля «Citroen С5», д.р.н. [NUMBER] , кузов [NUMBER] з [PERSON] . Відповідно до п. 3.1 договору за домовленістю сторін ціна транспортного засобу становить 60 000, 00 грн. (без проведення ремонту в пошкодженому стані). При цьому, між [PERSON] та [PERSON] було досягнуто згоди про невиконання останнім ніяких відновлювальних дій з пошкодженим автомобілем до часу поки не буде вирішено питання повного отримання страхового відшкодування та проведення розрахунку втрати товарної вартості, як збитків завданих позивачу. Як вбачається з листа ПрАТ «СГ «ТАС» від 17.08.2020 цивільно-правова відповідальність [PERSON] , застрахована АТ «СГ «ТАС» (приватне) згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО 6468868 від 27.08.2019. Матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Citroen С5», д.р.н. [NUMBER] , згідно Звіту №45 - D/66/5/0220 від 10.03.2020 ФОП [PERSON] , становить 411 121,00 грн. Страхова сума (ліміт відповідальності) згідно вказаного Полісу за шкоду заподіяну майну на одного потерпілого становить 100 000 грн. Належна сума страхового відшкодування 100 000 грн. 16.04.2020 перерахована на реквізити, вказані у заяві на виплату страхового відшкодування. Відповідно до виписки ПрАТ «СГ «ТАС» з історії операцій за рахунком від 11.11.2021 вбачається, що 16 квітня 2020 року в сумі 100 000 грн. та 08 травня 2020 року в сумі 240 000 грн. страховиком АТ «СГ «ТАС» були здійснені виплати страхового відшкодування на рахунок позивача [PERSON] . Крім того, відповідно до звіту № А04-37 про оцінку легкового автомобіля «Citroen С5», д.р.н. [NUMBER] , складеного ФОП [PERSON] , величина втрати товарної вартості автомобіля складає 47590,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року № 4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166,1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки,- незалежно від наявності вини. Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому пунктом 32.7 частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що шкоду, пов`язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. За змістом наведених положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Пунктом 1.6 Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ. Пунктом 8.6 Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті. Показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу. Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду. Ураховуючи зміст наведеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, зумовлене передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів і агрегатів, з`єднань і захисних властивостей покриттів у зв`язку з ДТП і подальшим ремонтом. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є наслідком проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до реальних збитків. Відповідно до підпункту 8.6.1 пункту 8.6 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ. Тобто величина втрати товарної вартості нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюються як методами відновлення, так і методами заміни пошкоджених: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації усіх типів КТЗ. Підпунктом 8.6.2 Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема в разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо) (підпункт «е»). Таким чином, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу відшкодовує особа, яка її завдала. Даний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 01.07.2020 року № 420/998/18. Судом встановлено, що внаслідок ДТП, яке сталося 04.02.2020, було завдано механічних пошкоджень автомобілю марки «Citroen С5», д.р.н. [NUMBER] , належного [PERSON] , що вплинуло на зовнішній вигляд транспортного засобу та має наслідком втрату товарної вартості цього автомобіля у розмірі 47 590, 00 грн., про що зазначено у копії відповіді на адвокатський запит, складеної ФОП [PERSON] з посиланням на звіт № А04-37 про оцінку автомобіля «Citroen С5». Інших спростувань вказаних доказів суду відповідачем надано не було. Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із пошкодженням її майна. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності її вини. Згідно із частиною 3 статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При цьому, у відповідності до роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 за № 6, суди, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Звертаючись з вказаним позовом до суду, позивач просив стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 10000 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що внаслідок ДТП зазнав моральних та фізичних страждань, у зв`язку із знищенням його майна, переніс негативні переживання та має негативні спогади в результаті ДТП, постійну насторогу, переживання від незручностей, тимчасову відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, дратівливість. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з засад розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Також, суд враховує те, що значне пошкодження автомобіля, власником якого є позивач спричинило певні зміни у звичний уклад життя останнього, призвели до витрат часу для вирішення питання відшкодування завданої шкоди. Проте, суд не може погодиться з розміром компенсації такої шкоди, яка визначена позивачем в сумі 10000 грн., оскільки суду не надано доказів на підтвердження того, що позивачу було завдано моральну шкоду саме в такому розмірі. У зв`язку з відсутністю таких фактичних даних, що свідчили б про наявність обставин, які мають істотне значення для вирішення питання щодо обґрунтованості заявленої вимоги про відшкодування моральної шкоди саме в розмірі, який визначений позивачем, суд приходить до висновку, що позов в цій частині підлягає частковому задоволенню. Таким чином, суд вважає, що діями відповідача позивачу була заподіяна моральна шкода, яка виразилась у порушенні нормального ритму життя, негативних емоціях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги характер завданої шкоди, глибину та тривалість фізичних та душевних страждань позивача, наявність та тривалість вимушених змін у життєвих відносинах, суд вважає, що позивачу були заподіяні моральні страждання, та виходячи із вимог розумності, виваженості та справедливості, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 1000 грн., що буде справедливою і достатньою мірою компенсації моральної шкоди, яка була спричинена позивачу. Що стосується стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат, то суд зазначає наступне. Так, положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до ч. 1 ст. 133 судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатом розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України). При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи. Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Як вбачається із матеріалів справи позивачем на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу подано ряд документів, а саме: витяг із договору про надання адвокатом правової допомоги від 12.06.2020, укладений між адвокатом Ткачук-Коваленко О.В. та позивачем [PERSON] ; розрахунок судових витрат з описом наданих юридичних послуг; ордер; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю; квитанція до прибуткового касового ордера від 01.06.2021 про сплату [PERSON] коштів у сумі 6000 грн. згідно умов договору про надання правової допомоги. З огляду на викладене вище, суд вважає, що стягнення суми коштів у заявленому позивачем розмірі за надану правничу допомогу є обґрунтованим, враховуючи складність справи, час затрачений на надання допомоги, підготовку процесуальних документів, такий розмір винагороди є співмірним із складністю справи, що випливають із даних правовідносин, а тому до стягнення зі [PERSON] на користь [PERSON] підлягають витрати на правову допомогу адвоката у сумі 6000, 00 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 992,40 гривень, за позовну вимогу майнового характеру та 992,40 грн. за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди, враховуючи принцип пропорційності, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1091,64 грн.(992,40 грн. + 99,24 грн.). На підставі викладеного та

Outcome: partial