Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

17.11.2022 Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з даним позовом, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, який зареєстрований судом 29.11.2022, обґрунтовуючи тим, що 14.06.2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача Публічне акціонерне товариство КБ «Приватбанк» на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк». Відповідно до укладеного договору № б/н від 19.11.2018 [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та отримав кредитну картку, на якій було встановлено початковий кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які були надані викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг. В подальшому відповідач, ознайомившись з умовами обслуговування кредитних карток та підписавши паспорт споживчого кредиту від 09.11.2019, отримав картку типу преміальна картка World Black Edition (кредитний ліміт до 200 000 грн.). Позивач умови договору виконав, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами, а відповідач, в свою чергу, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, порушив умови договору, чим спричинив заборгованість, яка станом на 21.09.2022 становить 50607 грн. 84 коп. та складається з: заборгованості за кредитом 43841,40 грн., заборгованість за простроченими відсотками 6766,44 грн.. В добровільному порядку відповідач відмовляється повернути кошти, тому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 19.11.2018 у розмірі 50607,84 грн. та судові витрати в розмірі 2481,00 грн.. 13.01.2023 судом відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було роз`яснено його право надіслати суду відзив на позовну заяву та усі наявні докази, висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову, та заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі. Відповідач - [PERSON] копію ухвали суду про відкриття провадження та позовну заяву з додатками отримав 24.01.2023 (а.с. 94), однак, протягом строку, встановленого судом, відзив на позовну заяву та заяви з процесуальних питань до суду не подав. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків ( ст. 11 ЦК України). Судом встановлено, що 19.11.2018 між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір №б/н, шляхом заповнення та підписанням анкети-заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг, відповідно до якої відповідач підписавши дану заяву погодився на приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті банку в мережі інтернет, тобто був укладений договір, згідно якого відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копією анкети-заяви (а.с.20) та копією умов та правил надання банківських послуг (а.с. 28-73). 09.11.2019 відповідач - [PERSON] , ознайомившись з умовами обслуговування кредитних карток, підписав паспорт споживчого кредиту та отримав преміальну картку World Black Edition, що підтверджується довідкою про умови кредитування, копією витягом з тарифів обслуговування преміальних кредитних карток, зокрема, World Black Edition (21-22, 23-27). Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Передбачено ст. 628 ЦК України, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За ч 2. ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцентуючи пропозицію Банку Відповідач підписом у Заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг визнає та погоджується на запропоновані Банком умови користування послугами Банку. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до п.п. 1.1.6.1, 1.1.6.2 Договору зміни та доповнення до цього Договору вносяться Банком в односторонньому порядку у випадках, не заборонених чинним законодавством України. У тих випадках коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо Банк повідомляє Клієнтів про внесені зміни шляхом використання будь-якого з наступних каналів зв`язку: офіційний сайт Банку www.privatbank.ua; розміщення інформації у відділеннях Банку; підпис документів безпосередньо у відділенні банку та іншими каналами зв`язку відповідно до умов та правил. Відповідно до п.п. 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, клієнт дає право банку в будь-який момент змінювати /зменшити або збільшити/ кредитний ліміт.Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Згідно п. 1.1.2.1.7 Договору клієнт зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитратою платіжного кредиту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, який згідно п. 1.1.1.63 Договору короткостроковий кредит, який надається банком клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Згідно п. 2.1.1.12.7 Договору за користування кредитом і технологічним кредитним лімітом по преміальним карткам банк нараховує відсотки в розмірі, зазначеному в Тарифах, з розрахунку 360 календарних днів на рік. Відповідно до п. 2.1.1.12.10 Умов та правил банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеній банком частині в разі невиконання клієнтом своїх боргових та інших обов`язків за цим договором. Відповідно до п. 2.1.1.3.3. Договору клієнт доручає банку списувати з картрахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених клієнтом операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами Банку при настанні термінів платежу. Пунктами 2.1.1.12.3, 2.1.1.12.4 Договору визначено, що погашення кредиту здійснюється шляхом поповнення картрахунку клієнтом в розмірі мінімального обов`язкового платежу шляхом внесення коштів у готівковій або безготівковому порядку, а так само шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі доручення клієнта. Строк внесення мінімального обов`язкового платежу по кредиту, а також овердрафту до 1-го числа місяця, наступного за розрахунковим, в розмірі розрахованому згідно тарифу від суми поточних боргових зобов`язань. Складові мінімального обов`язкового платежу визначаються з урахуванням черговості погашення боргових зобов`язань, встановлених цими умовами. Також, судом встановлено, що АТ КБ «Приватбанк» відповідачу було надано кредитні картки, зокрема, [NUMBER] дата відкриття 22.11.2018, термін дії 11/21 (World Black Edition) (а.с.19). З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта (а.с. 18), вбачається, що 22.11.2018 відбувся старт карткового рахунку ( [NUMBER] ), 25.10.2019 встановлено кредитний ліміт 200 000,00 грн. та 01.04.2022 зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. За ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З наданого позивачем розрахунку (а.с. 12-14), вбачається, що заборгованість за договором станом на 21.09.2022 становить 50607 грн. 84 коп. та складається з: заборгованості за кредитом 43841,40 грн., в тому числі заборгованості за простроченим тілом кредиту 43841,40 грн., заборгованості за простроченими відсотками 6766,44 грн., з якого також вбачається, що відповідач використовував кредитні кошти і здійснював погашення кредиту в середньому у розмірі від 100 до 85000 грн. Також, банк надав виписку по картковому рахунку відповідача [PERSON] (а.с. 15-17), де чітко відображені, як розмір коштів, які використовував відповідач, так і місце їх зняття, зокрема термінали та банкомати із зазначенням населених пунктів та вулиць, де вони розташовані, здійснював поповнення свого карткового рахунку, в тому числі вказані суми та місця поповнення. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України невиконання зобов`язання є порушенням зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що відповідач з умовами договору був ознайомлений, підписав заяву і отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак умови договору порушив, тому, згідно ст. 611 ЦК України підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення коштів, оскільки відповідачем були порушені умови зобов`язання, обумовлені договором. Відповідно до змісту ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79, 80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч.1 ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідач відзив з відповідними доказами із запереченнями проти позову та в спростування доводів позивача до суду не подав. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором у розмірі 50607,84 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати в розмірі сплаченого судового збору 2481,00 грн.

Outcome: approved