Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

21.12.2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини. Заявлені вимоги мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем мають спільну дитину, сина [PERSON] , [INFO] . На даний час відповідач не приймає участі у фінансовому забезпеченні їхнього сина, а позивач самостійно не має такої можливості. Зазначає, що наскільки їй відомо, відповідач аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, у шлюбі після розлучення з нею не перебуває, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дочки, сина немає. Вважє, що оскільки відповідач в добровільному порядку не виконує встановленого чинним законодавством обов`язку щодо утримання їхньої спільної дитини, при цьому, маючи можливість, як фінансову так і за станом здоров`я, сплачувати аліменти на її користь на утримання їхньої дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, в зв`язку з чим просить задовольнити позов. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11.01.2023 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторони в судове засідання не викликалися. Розгляд справи здійснювався за наявними у справі матеріалами. 08.02.2023 року від представника позивача - адвоката Кравченка В.В., який діє в інтересах [PERSON] , на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (з додатками), в якому просить позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини сторін в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дати звернення позивачем до суду. В обґрунтування відзиву зазначає, що судовим наказом Менського районного суду Чернігівської області від 07 травня 2019 року по справі №738/735/19, стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 квітня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного судового наказу, 22 липня 2019 року державним виконавцем Городнянського відділу державної виконавчої служби у Чернігівському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) було відкрито виконавче провадження №59613092. Вказані аліменти, які призначено судовим наказом Менського районного суду Чернігівської області від 07 травня 2019 року по справі №738/735/19, відповідач по справі - [PERSON] сплачує в повному обсязі, заборгованість по вказаним аліментам відсутня, що підтверджується розрахунками заборгованості зі сплати аліментів, та довідкою Городнянського відділу державної виконавчої служби у Чернігівському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №183 від 20 січня 2023 року. Звертає увагу, що батько відповідача по справі - [PERSON] , помер [INFO] , у зв`язку з чим на утримані відповідача перебуває його матір - [PERSON] , яка є особою похилого віку, та страждає на ряд стійких хронічних захворювань, у зв`язку з чим постійно проходить лікування в різних медичних закладах міста Чернігова. Отже, на утриманні відповідача на даний час перебуває його син [PERSON] та мати [PERSON] . Разом з тим, вказує, що позивачем не долучено до матеріалів справи жодних належних та допустимих доказів як на підтвердження того, що відповідач по справі є цілком здоровим, при цьому, що на його утриманні не перебувають інші особи, а також, доказів змоги відповідача сплачувати заявлений позивачем розмір аліментів, так і на підтвердження свого матеріального стану, та розмір витрат, які вона несе на утримання неповнолітньої дитини. При цьому, просить врахувати, що відповідач з грудня 2017 року на території України ніде офіційно не працевлаштований, та не має доходів, що підтверджується трудовою книжкою відповідача, та відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 23.01.2023. Таким чином, відповідач не заперечує проти призначення аліментів, однак враховуючи вищевикладене, вважає, що розмір аліментів про який заявляє позивач є завищеним, відтак просить стягнути з нього на користь позивача на утримання їх спільної дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дити відповідного віку. (а.с. 23 - 49) 01.03.2023 року від відповідача на адресу суду надійшла відповідь на відзив (з додатками), в якій просить задовольнити заявлені нею позовні вимоги в повному обсязі. (а.с. 50 - 52) Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікованапостановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 рокута набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7СК України привирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Згідно ст. ст. 2, 8 Закону України «Про охорону дитинства» завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні. У національному законодавстві України право дитини на утримання, що також прямо кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття, знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , батьками зазначені: батько - [PERSON] та мати - [PERSON] . (а.с. 3) Також, з`ясовано та не заперечується стороною відповідача, що дитина [PERSON] , [INFO] , мешкає разом з матір`ю [PERSON] , що також відповідно до копії довідки про реєстрацію місця проживання виданої Управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 07.10.2021 року за № 16607, є адресою місця реєстрації позивача. (а.с. 6) Угоди про добровільну сплату аліментів між позивачем та відповідачем у справі не досягнуто, у зв`язку з чим виник спір. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (статті 7, 155 СК України). Рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини встановлена статтею 141 СК України, відповідно до частин першої та другої якої мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У цій статті закріплюється одна з характерних ознак батьківських прав та обов`язків - їх належність однаковою мірою обом батькам. Концепція рівності ґрунтується на одному з основних принципів сімейного права України - принципі рівності чоловіка та жінки.

Outcome: partial