Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

у вересні 2022 року [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Вусо» страхове відшкодування у розмірі 657 800 грн. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 18.01.2023 відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] 20.01.2023 від представника відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» адвоката Сокол Д.В. надійшла до суду заява про розподіл судових витрат, в якій остання просила суд стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» судові витрати у розмірі 28 750 грн. 23.02.2023 від представника позивача надійшло клопотання про зменшення судових витрат до 2 225 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримала заяву про зменшення судових витрат. Вислухавши пояснення предстаника позивача та дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що у справі слід ухвалити додаткове рішення в частині розподілу судових витрат, пов`язаних із отриманням відповідачем правничої допомоги,виходячи з наступного. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Судом встановлено, що представником відповідача до ухвалення у справі судового рішення було заявлено про надання суду доказів на підтвердження отримання правової допомоги, а також після ухвалення у справі судового рішення позивачем були подані документи, а відтак суд вважає за необхідне ухвалити у справі додаткове рішення в цій частині. Із матеріалів справи вбачається, що в задоволенні позову було відмовлено, однак, питання щодо стягнення із позивача на користь відповідача витрат, пов`язаних із отриманням правової допомоги, судом вирішено не було. 17.10.2022, звертаючись до суду із відзивом на позов, представником відповідача вказано про понесення відповідачем витрат на правову допомогу орієнтовно розміром 32 890 грн. (а.с. 36). Після ухвалення судом рішення, представником відповідача на підтвердження надання відповідачу правової допомоги в рамках розгляду даної справи було надано суду наступні докази: копію договору про надання правової допомоги № 1-20 КЮО від 20.01.2020, укладеного між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та адвокатом Сокіл Д.В.; додаткову угоду до договору про надання правової допомоги № 1-20 КЮО від 20.01.2020, укладену 13.10.2022 між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та адвокатом Сокіл Д.В.; детальний розрахунок робіт (надання послуг) виконаних для надання правничої допомоги (а.с. 135-137). Згідно детального розрахунку робіт (надання послуг) виконаних для надання правничої допомоги адвокатом Сокол Д.В. надано правничу допомогу, що полягала у наступному: - ознайомлення та правовий аналіз змісту позовної заяви з додатками; кількість витрачених годин - 1 год. 30 хв.; вартість - 3 750 грн.; - підготовка, підписання, копіювання та надсилання іншим учасникам справи та суду відзиву від 13.10.2022 на позов; кількість витрачених годин - 4 год.; вартість - 10 000 грн.; - підготовка та надання суду клопотання про витребування доказів від 31.10.2022 (включаючи витрати на підготовку та направлення адвокатського запиту від 30.09.2022 до АТ «ПУМБ»); кількість витрачених годин - 1 год.; вартість - 2 500 грн.; - підготовка та надання суду додаткових письмових пояснень від 07.12.2022 з актуальною практикою Верховного Суду; кількість витрачених годин - 3 год.; вартість - 7 500 грн.; - участь у судових засіданнях безпосередньо в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва; кількість витрачених годин - 2 год.; вартість - 5 000 грн. Загальна вартість наданих послуг, при вартості однієї нормогодини в розмірі 2 500 грн., становить 28 750 грн. Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною,різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Чинне цивільне - процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі, гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положенняхчастин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. У поданому клопотанні представником позивача обґрунтовано підстави для зменшення витрат на правову допомогу. Відтак, з урахуванням складності справи та виконаними адвокатом Сокол Д.В. робами, часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд надходить до висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат на правову допомогу, та вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» витрати на правничу допомогу у розмірі 14 375 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial