Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

В квітні\~2022\~року [PERSON] \~звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької\~області із\~позовом до\~ [PERSON] \~про поділ\~майна подружжя,\~ в\~обґрунтування якого\~вказав,\~що з\~12 вересня 2009\~року по\~27\~квітня 2021\~року перебував\~у шлюбі\~з [PERSON] .\~Під час шлюбу у власність подружжя було набуто за спільні кошти подружжя наступне майно, яке на час припинення шлюбних відносин перебувало у власності сторін: житлове приміщення (квартира) розташована за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] загальною площею 56 кв. м. Станом на день звернення до суду, між [PERSON] та [PERSON] не досягнуто згоди щодо поділу спільно нажитого майна. Відповідач не визнає права власності\~ [PERSON] на означену квартиру, у зв`язку з чим позивач просить визнати за ним право власності на частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 56 кв.м. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, розгляд справи проводити баз відсутності представника, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилась, повідомлена про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, відзив на позов не подала. За таких обставин, суд із письмової згоди представника позивача ухвалив заочний розгляд справи відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що\~12 вересня 2009\~року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб сері [NUMBER] . Від даного шлюбу народилась донька [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27.04.2021 по справі 686/19006/20, шлюб, укладений [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 1655 від 12.09.2009 - розірвано. За час шлюбу у власність подружжя набуто наступне майно, яке на час припинення шлюбних відносин перебувало у власності сторін: житлове приміщення (квартира) розташована за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] , загальною площею 56,3 кв. м., що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 301305149. Згідно з\~ст. 60 СК України, вважається, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 61 СК України визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Відповідно до ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Відповідно до частини четвертої статті 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Згідно з ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї (частина друга статті 70 СК України). За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування (частина третя статті 70 СК України). Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 71 СК України). Поділ майна подружжя здійснюється таким чином: по-перше, визначається розмір часток дружини та чоловіка в праві спільної власності на майно (стаття 70 СК України); по-друге, здійснюється поділ майна в натурі відповідно до визначених часток (стаття 71 СК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що поділ майна подружжя здійснюється таким чином: по-перше, визначається розмір часток дружини та чоловіка в праві спільної власності на майно (стаття 70 СК України); по-друге, здійснюється поділ майна в натурі відповідно до визначених часток (стаття 71 СК України). У разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). При цьому не виключається звернення одного із подружжя, при наявності спору, з позовом про визнання права на частку в праві спільної власності без вимог щодо поділу майна в натурі. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четвертої статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 травня 2019 року у справі № 522/19610/15-ц (провадження № 61-35779св18), зазначено, що «статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують». Згідно з вимогами ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки законодавцем презюмується виникнення права спільної сумісної власності щодо майна, набутого подружжям у шлюбі, то обов`язок з доведення тієї обставини, що майно, придбане у шлюбі, є особистою власністю одного з подружжя, покладений на останнього. [PERSON] не спростувала презумпцію виникнення права спільної сумісної власності подружжя, тоді як тягар доказування покладається саме на неї. Враховуючи вищевикладене, квартира [ADDRESS] , загальною площею 56,3 кв.м. є спільною сумісною власністю подружжя, а за\~ [PERSON] слід\~визнати право власності на \~частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 56,3 кв.м. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 5 842 грн. 40 коп.

Outcome: approved