Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача суму боргу за спожиту електричну енергію у розмірі 2037,30 гривень за період з 01.04.2018 по 01.01.2019, витрати по оплаті судового збору у розмірі 2481,00 гривень. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідач [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , користується електроенергією на підставі особового рахунку № [NUMBER] про користування електроенергією, але обов`язків по сплаті за використану електроенергію не виконує, у зв`язку з чим виник борг у сумі 2037,30грн. за період з 01.04.2018 по 01.01.2019, що підтверджується розрахунком боргу за спожиту електричну енергію. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 січня 2023 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін . В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилася, відзив на позов не надала, в зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст.223 ЦПК справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст.714 ЦК України, ст.ст.67, 68 ЖК України, Законом України «Про ринок електричної енергії» та на час виникнення заборгованості регулювалися Законом України «Про електроенергетику», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, які затверджено постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312 із наступними змінами та доповненнями. Згідно з ст.ст.67, 68 ЖК України наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з одержання електричної енергії. Згідно з п.1.2.1 ПРЕЕ на роздрібному ринку електричної енергії споживання та використання електричної енергії для потреб електроустановки споживача здійснюється за умови забезпечення розподілу/передачі та продажу (постачання) електричної енергії на підставі договорів про розподіл/передачу, постачання електричної енергії, надання послуг комерційного обліку, які укладаються відповідно до цих Правил, Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу та Кодексу комерційного обліку. Відповідно до п.1.1.2 ПРРЕЕ постачання електричної енергії - продаж електричної енергії споживачу здійснюється відповідно до умов договору. договір про постачання електричної енергії споживачу - домовленість двох сторін, що є документом певної форми, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником за вільними цінами. Відповідно до ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними ресурсами через приєднану мережу одна сторона( постачальник) зобов`язана надавати іншій стороні (абоненту) енергетичні ресурси, а споживач (абонент) зобов`язаний сплачувати вартість прийнятих ресурсів та виконувати передбачений договором режим їх використання. Відповідно до ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. як вбачається з положень ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Договір про користування електричною енергією в порядку ч.1 ст.633 ЦК України є публічним договором, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться. В силу ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] на підставі відкритого особового рахунку № [NUMBER] надавалася електрична енергія за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до показань приладу обліку за періол з 01.04.2018 по 01.01.2019 відповідачем [PERSON] спожито 2438 кВт вартістю 3396,18 грн, за вказаний період споживачем сплачено 1358,88грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, наданого позивачем, тобто борг за спожиту електричну енергію складає 2037,30грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, та з відповідача на користь позивача слід стягнути суму боргу за спожиту електричну енергію в розмірі 2037,30 гривень . Питання про судові витрати слід вирішити на підставі ст. 141 ЦПК України .

Outcome: approved