Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

[PERSON] (надалі «Позивач») звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі «Відповідач») про збільшення\~ розміру аліментів на утримання неповнолітньої доньки\~ [PERSON] , [INFO] ,\~ в якому просить суд збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 09.01.2019 року\~ (справа №603/465/18) та стягувати з відповідача [PERSON] , [INFO] , в користь\~ [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 5 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивовано тим, що з часу присудження Відповідачу до сплати аліментів у розмірі 1100,00 грн. змінився матеріальний стан Позивача, вона є безробітною, не має доходів; стан здоров`я дитини погіршився, вона часто хворіє та потребує лікування. Позивач теж має проблеми зі здоров`ям, що потребують фінансових затрат. Крім того, у позовній заяві Позивач посилається на соціально-економічний стан в державі, зростання цін тощо. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов\~ задовольнити. Відповідачем на адресу суду подано відзив на позов, у якому він частково визнав позовні вимоги в розмірі аліментів у 1500,00 грн.; в іншій частині вимог посилається на відсутність підстав для збільшення аліментів. Зазначає про наявність у нього на утриманні ще двох неповнолітніх дітей та дружини у другому шлюбі, яка не працює. Представник Відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначивши про готовність Відповідача сплачувати аліменти в розмірі 1500,00-1600,00 грн. в іншій частині позовних вимог просив відмовити. Проаналізувавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. Судом встановлено, що з 21 червня 2011 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, зареєстрованому у Лядській сільській раді Монастириського району Тернопільської області. За час шлюбу у сторін народилась одна дитина: [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Монастириського районного суду від 30.05.2013 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 01.06.2012 року вирішено стягувати з [PERSON] аліменти в користь [PERSON] на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16 травня 2012 року до досягнення дитиною повноління. Рішенням\~\~ Монастириського районного суду Тернопільської області від\~ 09.01.2019 року у справі №603/465/18 змінено спосіб стягнення аліментів визначений рішенням Монастириського районного суду від 01.06.2012 року (справа №1911-553/2012) та вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] в користь [PERSON] , [INFO] , жительки с.Вербка Монастириського району Тернопільської області, аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1100 грн. щомісяця, з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до частини 1 статті 192 Сімейного кодексу України (надалі «СК України») розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Посилаючись на зміну свого матеріального стану у зв`язку із відсутністю доходів (безробіттям), погіршення стану здоров`я отримувача аліментів (Позивача) та самої дитини, [PERSON] звернулася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів з суми 1100,00 грн. до 5000,00 грн. Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ). Частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України (надалі «СК України») визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (частина 1 статті 180 СК України). Таким чином, Суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх неповнолітніх дітей, зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати їм достатній рівень фізичного і духовного розвитку. При цьому, частиною 1 статті 192 СК України передбачено можливість суду, зокрема, зменшити визначений за рішенням суду розмір аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника чи одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених СК України. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. При цьому, як зазначено в пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Чинне сімейне законодавство України покладає на батьків дитини (в однаковій мірі як на батька, так і на матір) обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. При цьому, Суд акцентує увагу на тому, що піклування про дитину та її утримання є обов`язком, а не правом батьків, при цьому, закон у виняткових випадках встановлює лише певні обставини, які можуть впливати на обсяг такого обов`язку. Виходячи зі змісту положень закону, принципів справедливості, розумності та моралі, на яких закон ґрунтується, батьки зобов`язані вживати активних дій з метою забезпечення своїй дитині якнайкращого фізичного, духовного та морального розвитку. Зі змісту позовної заяви вбачається, що на даний\~ час\~ неповнолітня дитина перебуває\~ на вихованні та утриманні Позивача. Вказана обставина Відповідачем не заперечується. Неповнолітня [PERSON] навчається у 5 класі Коропецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів імені Марка Каганця Коропецької селищної ради Тернопільської області (а.с.14). Згідно наданих суду документів у [PERSON] в період з 1 кварталу 2019 року по 3 квартал 2022 року доходи відсутні (відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податку про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 30.11.2022). Згідно відомостей з Реєстру застрахованих осіб Державного загальнообов`язкового державного соціального страхування форма ОК-5 від 11.11.2022 року [PERSON] в період з 1 кварталу 2019 року по 3 квартал 2022 року доходів не отримувала. В судових засіданнях Позивач також посилалася на погіршення стану здоров`я дитини, низький імунітет, що призводить до систематичних захворювань. Згідно довідки учня загальноосвітнього навчального закладу про результати обов`язкового медичного профілактичного огляду від 30.11.2022 року, дочці [PERSON] встановлено діагноз РОМЦ по типу дисменореї та минорогії. Додаткова хорда, Дизметаболічна нефропатія. В період з 28.10.2022 року по 04.11.2022 року [PERSON] хворіла на гострий бронхіт. В період з 28.11.2022 року по 02.12.2022 рік [PERSON] хворіла на гостре респіраторне захворювання. Крім того, Позивач покликалася і на власне погіршення стану здоров`я. Так, згідно довідки Міської поліклініки №2 КНП «ЦПМКДД» [PERSON] \~ встановлено діагноз Атрофія зорового нерву обидвох очей та міопію обидвох очей. Також [PERSON] встановлено діагноз головний біль напруженого типу з міотонічним\~ синдромом на нашарування астенії. Окрім того [PERSON] на даний час встановлено діагноз фіброаденома правої молочної залози (наявність пухлини, яка потребує операції та фіброзна мастопаті (запалення молочної залози). В судовому засіданні Позивач [PERSON] покликалася на те, що розмір аліментів у 1100,00 грн., який згідно рішення суду присуджено до сплати Відповідачу, є недостатнім для утримання дитини. У зв`язку з систематичними захворюваннями вона витрачає значні кошти на діагностику та лікування дитини, придбання медикаментів, продуктів харчування, оплату комунальних послуг. Дитина навчається у п`ятому класі, зросли її соціально-побутові потреби. Судом встановлено, що батько дитини Відповідач [PERSON] , працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Техно-Буд-Центр» на посаді дорожній робітник. За період з 11.08.2022 року по 31.12.2022 року його дохід склав 76912,70 грн. (довідка від 30.01.2023 року (а.с.64). Згідно вказаної довідки сума до виплати за вказаний період\~ (5 місяців) становить 61 914,73 грн. Оскільки розмір заробітної плати [PERSON] у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Техно-Буд-Центр» не є сталим щомісячно, тому Суд вважає за доцільне визначити середньомісячну заробітну плату Відповідача шляхом поділу загального розміру доходу за період\~ з 11.08.2022 року по 31.12.2022 року на кількість місяців у періоді: 61 914,73 грн. : 5 місяців = 12 382,95 грн. (середньомісячна зарплата за останній період). Згідно із ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку батька. Позивачем пред`явлено вимогу про збільшення розміру аліментів у твердій грошовій сумі по 5000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, розмір аліментів, які сплачує Відповідач у 1100,00 грн., є незначним, не задовольняє мінімальних потреб дитини, у зв`язку із погіршенням стану здоров`я дитини та матері, погіршення матеріального становища матері (отримувача аліментів), збільшення витрат, пов`язаних із змінами цін, витрат на повсякденні та необхідні продукти харчування, а також і на підтримання фізичного, інтелектуального та культурного розвитку дитини. Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України,при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовими рішеннями або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Суд при розгляді вимог Позивача про збільшення розміру аліментів враховує, що з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів у 2019 році змінилися відповідні обставини (вік дитини, рівень її потреб, економічна ситуація в державі тощо), як і змінився визначений положеннями Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів, тому з вказаних підстав розмір присуджених аліментів підлягає збільшенню. Крім того, змінилося матеріальне становище отримувача аліментів, оскільки вона не працює та не отримує доходів. Погіршився також стан здоров`я дитини, яка систематично хворіє, а матері дитини поставлено тяжкий діагноз (а.с.24). Крім того, як зазначено Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 459/2181/17, провадження № 61-37114св18, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.\~ Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. За вказаний період часу з 2019 року неповнолітня дитина виросла, змінилися її\~ потреби в розвитку, харчуванні, побуті. Крім того, згідно економічних показників в Україні з 2019 року підвищився рівень цін на продукти харчування та комунальні послуги. Враховуючи зазначене, Суд визнає за необхідне та достатнє збільшення аліментів, що присуджені з Відповідача на користь Позивача,\~ до розміру у 3000,00 грн. щомісячно до досягнення\~ дитиною\~ повноліття. Вказана сума аліментів у 3000,00 грн. у переводі її у частку від заробітку Відповідача становить 1/4 від його середньомісячного доходу (як це визначено Судом 12 382,95 грн.). Крім того, розмір аліментів у 1/4 від доходу платника аліментів може бути стягнутий і у наказному провадженні без звернення з позовом до суду. Посилання Відповідача на наявність у нього двох дітей від другого шлюбу, 2013 та 2016 року народження, як підстава для відмови у позові, Судом не приймається, оскільки це не вважається обставиною зміни сімейного статусу, яка виникла після ухвалення рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від\~ 09.01.2019 у справі №603/465/18. Посилання представника Відповідача в судовому засіданні, як на підставу часткової відмови у позові, на ту обставину, що у новому шлюбі Відповідач самостійно утримує двох неповнолітніх дітей, натомість у Позивача на утриманні перебуває лише одна дитина (яку також утримують бабуся та тітка), не заслуговують на увагу, оскільки всі діти Відповідача, незалежно від черговості його шлюбу, є рівноправними, як і однаковим є обов`язок батька щодо їх утримання. Крім того чинним законодавством обов`язок утримання дитини лежить на її батьках, а не бабусі чи тітці. Безпідставними є посилання представника Відповідача і на ту обставину, що всі зазначені у поданих Позивачем суду документах діагнози (хвороби) дитини є, на його думку, несерйозними, і такими, що можуть самостійно закінчитися і без лікування, оскільки належних медичних висновків на підтвердження таких тверджень Суду не надано. Суд акцентує, що батьки (як батько, так і мати; незалежно від того, з ким проживає дитина) зобов`язані турбуватися про фізичне здоров`я дитини, вживати всіх необхідних заходів для лікування дитини у випадку її захворювання, а батьківська легковажність чи недбалість у цьому питанні може бути підставою притягнення їх до відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків. Відтак, докази, які б спростовували вищезазначений висновок суду щодо збільшення розміру аліментів до 3000,00 грн., або докази неможливості Відповідача оплачувати аліменти у такому розмірі в матеріалах справи відсутні, а Судом таких обставин не встановлено. Суд повторно акцентує увагу на тому, що розмір аліментів у 3000,00 грн. становить 1/4 частку від середньомісячної заробітної плати Відповідача. При цьому, Суд звертає увагу на те, що, розглядаючи дану цивільну справу, Суд першочергово виходить з інтересів дитини, права дитини на утримання з боку батька. Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, ч. 7 ст. 8 СК України передбачають, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Суд звертає увагу на те, що на момент розгляду справи в суді, відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», установлено\~\~ з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні; Таким чином, враховуючи вищевикладене, вимоги чинного законодавства України, виходячи з інтересів неповнолітньої\~ дитини, Суд дійшов висновку про доцільність\~ стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання\~ неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 3 000 грн. щомісячно\~ до досягнення дитиною повноліття, починаючи з часу набрання даним рішенням законної сили. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за недоведеністю. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: partial