Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

[PERSON] , звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову, позивачка посилається на те, що 17 лютого 2022 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який було зареєстровано виконкавчим комітетом Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської обалсті за актовим записом №19. Сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 01 вересня 2011 року, який знаходиться на утриманні та вихованні позивачки. [PERSON] зазначає, що підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що після одруження, відповідач грубо відносився до неї, не поважав її як свою дружину, не рахувався з її думками через, що між ними постійно виникали сварки непорозуміння. З цих причин в 2015 році вона вже зверталася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу та рішенням Тячівського районного суду ухваленим 25 серпня 2015 року, шлюб між ними було розірвано. Після розірвання даного шлюбу у 2020 році з відповідачем по справі вони знову, як подружжя продовжили проживати у фактичних шлюбних відносинах та 17 лютого 2022 року повторно зареєстрували шлюб, який було зареєстровано Виконавчим комітетом Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, за актовим записом №19, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Однак позивачка зазначає, що відповідач не змінив свою поведінку і відношення до неї, продовжував її безпричинно ображати. З наведеного [PERSON] вважає, що примирення з відповідачем неможливе, тому була вимушена знову звернутися до суду з позовною заявою в якій просить шлюб розірвати. Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 19.01.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила не надавати строк для примирення, зауважила, що разом з відповідачем вони не живуть вже близько п`яти місяців. Причиною розпаду їх сім`ї є безпричинні образи з боку відповідача, а тому просить строк на примирення не надавати та шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за штрих кодовим ідентифікатором за №9050001538535 у судове засідання не з`явився та про причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву, не надходило. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 17 лютого 2022 року року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано Виконавчим комітетом Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, за актовим записом №19, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 17.02.2022 року а.с.(4). Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 01 вересня 2011 року, який знаходиться на утриманні та вихованні позивачки а.с.(9). Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що відповідач не проживає разом з позивачкою близько п`яти місяців, не забезпечує сім`ю матеріально. При цьому судом встановлено, що сторони вже перебували у шлюбі укладеному 4.09.2010 році, який рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 25.08.2015 року було розірвано. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони втратили почуття поваги, любові і довіри один до одного та їх спроба зберегти сім`ю після повторного укладення шлюбі позитивного результату не дала. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, який не виявив бажання з`явитися в судове засідання, враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, які свідчать про тривалу відсутність між сторонами сімейних відносин, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити їх інтересам, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Позовних вимог щодо утримання та порядку виховання дитини, поділу спільного майна сторін, не заявлено.

Outcome: approved