Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - позивач, ТОВ «ЄАПБ») у серпні 2022 року звернулось до суду з указаним позовом, який мотивує тим, що між ТОВ «Гоуфінгоу» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 3059912074/345472 від 06.12.2020 року, який підписано електронним підписом позичальника відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, надісланого на номер мобільного телефону. За умовами кредитного договору кредит у сумі 10 000 грн надається клієнту у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, указаної клієнтом у пункті 7 кредитного договору. Невід`ємною частиною цього Договору є Публічна пропозиція (оферта) Товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті Товариства. Приймаючи умови Кредитного Договору, Клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватись. Ці правили є публічною пропозицією (офертою) у розумінні статей 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування. Між позивачем та ТОВ «Гоуфінгоу» 30.09.2021 року був укладений Договір факторингу №30092021, за умовами якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 40 000 грн, з яких 10 000 грн основна сума боргу, 30 000 грн - сума заборгованості за відсотками. Крім того, [PERSON] 15.01.2021 року уклав кредитний договір №08558-01/2021 з ТОВ «ФК «Інвеструм», який підписаний електронним підписом позичальника відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, надісланого на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить пункт 7 Кредитного договору. Також за умовами пункту 1.6 Кредитного договору невід`ємною частиною цього Договору є Публічна пропозиція (оферта) Товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті Товариства. На підставі Договору факторингу № 29102021, укладеного 29.10.2021 позивачем та ТОВ «ФК «Інвеструм», ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 22 000 грн, з яких 5500 грн боргу за кредитом, 16 500 грн боргу за відсотками. Позивачем не нараховувались штрафні санкції з моменту набуття права грошової вимоги за указаними кредитними договорами. Незважаючи на повідомлення про передачу права вимоги за кредитним договором, [PERSON] не виконав свого зобов`язання, не здійснив платежів для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитними договорами №3059912074/345472 від 06.12.2020 та №08558-01/2021 15.01.2021 у загальній сумі 62 000 грн та понесені судові витрати. Стислий виклад позиції відповідача У відзиві [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що кредитор має довести надання позичальникові грошових коштів на умовах установлених договором. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи бухгалтерського обліку, якими не є розрахунок заборгованості, який по суті є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який залежить від кредитної установи. На думку відповідача позивач не довів надання йому ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «ФК «Інвеструм» кредитних коштів, та як наслідок не довів виконання кредитними установами своїх зобов`язань та набрання чинності кредитними договорами, які на думку [PERSON] виходячи з вимог статі 1046 ЦК України є укладеними з моменту передання грошей. Позивач не вказує ні номеру картки, ні номеру рахунку з якого начебто отримані кошти чи іншим чином використані кошти. З розрахунку заборгованості станом на 30.06.2022 незрозуміло яким чином виникла заборгованість. Відповідач також стверджував, що повідомлення про відступлення прав вимоги від первісних кредиторів позивачу не отримував, про це йому стало відомо з позовної заяви. Представник відповідача [PERSON] в ході судового розгляду також посилалась на те, що у кредитних договорах чітко установлено, що строк дії договору становить 30 днів (п.1.2 обох договорів), а тому стягнення процентів за користування кредитом після закінчення строку дії кредитного договору є необґрунтованим з урахуванням висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12. У пункті 4.3 кредитних договорів на думку представника відповідача [PERSON] приховано стягнення пені (продовження нарахування процентів за кожен день користування кредитними коштами не більше 90 календарних днів у разі неповернення кредиту у строк, зазначений у пункту 1.2 цього договору). Також представник відповідача [PERSON] звертає увагу, що розрахунок відсотків за кредитним договором №08558-01/2021 від 15.01.2021, який ніким не підписано, містить відомості про нарахування відсотків виходячи із 137,50 грн на день, хоча виходячи з пункту 1.3 указаного договору позичальник повинен сплачувати за добу користування кредитними коштами 55 грн. Позивачем не доведено способи отримання та доведення до відома відповідача тексту кредитних договорів та факту їх укладення саме такого змісту без застосування акційних пропозицій, промокодів, не доведено факту надсилання відповідачу ідентифікатору. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників Ухвалою суду від 07.09.2022 року було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачем 09.10.2022 року через систему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву. Представником позивача 12.10.2022 року через систему «Електронний суд» подано відповідь на відзив. Представником відповідача [PERSON] 09.11.2022 року подано клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 09.11.2022 року за клопотанням представника відповідача витребувано докази. Протокольною ухвалою суду від 07.12.2022 року судовий розгляд цивільної справи відкладено за клопотанням представника відповідача. Фактичні обставини, установлені судом та зміст спірних правовідносин Від імені відповідача [PERSON] з ТОВ «Гоуфінгоу» був укладений Договір про надання фінансового кредиту № 3059912074/345472 від 06.12.2020 року, за умовами пункту 1.1 якого Товариство надає Клієнту фінансований кредит в розмірі 10 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 04.01.2021 року. Строк дії договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». За користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 912,5% річних від суми кредиту з розрахунку 2,5% на добу. Тип процентної ставки - фіксована (пункти 1.2, 1.3). Відповідно до пункту 6.1 Договору про надання фінансового кредиту від 06.12.2020 цей Договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». У розділі 7 Договору про надання фінансового кредиту № 3059912074/345472 від 06.12.2020 року у рядку «Клієнт» наведено ідентифікаційний код, дані паспорту громадянина України, місце проживання, телефон відповідача [PERSON] , рахунок № [NUMBER] , а також дані про електронний підпис у формі одноразового ідентифікатора - R43835 (а.с.5-7). Також від імені відповідача [PERSON] з ТОВ «ФК «Інвеструм» був укладений Договір про надання фінансового кредиту № 29102021 від 15.01.2021 року (а.с.23-27), за умовами якого Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 5 500 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором (п.1.1). За змістом пункту 1.2 Договору від 15.01.2021 кредит надається строком на 30 днів, тобто до 13.02.2021. Строк дії Договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». За користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 365,0% річних від суми кредиту в розрахунку 1,0% на добу (п.1.3). Відповідно до пункту 6.1 Договору про надання фінансового кредиту № 29102021 від 15.01.2021 року цей Договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». У розділі 7 Договору про надання фінансового кредиту № 29102021 від 15.01.2021 року у рядку «Клієнт» наведено ідентифікаційний код, дані паспорту громадянина України, місце проживання, телефон відповідача [PERSON] , рахунок № [NUMBER] , а також дані про електронний підпис у формі одноразового ідентифікатора - W76302. Відповідно до Договору факторингу № 30092021 від 30.09.2021 року, Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 30092021 від 30.09.2021 року, Витягу з Реєстру Боржників від 30.09.2021, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло право грошової вимоги за Договором про надання фінансового кредиту № 3059912074/345472 від 06.12.2020 в розмірі 40 000 грн, з яких 10 000 грн основна сума боргу, 30 000 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.8-9, 10, 11). На підставі Договору факторингу №29102021 від 29.10.2021 укладеного між позивачем та ТОВ «ФК «Інвеструм», Реєстру боржників до Договору факторингу №291020211 від 29.10.2021 року та Акту прийому-передачі Реєстрів Боржників від 29.10.2021 ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло право грошової вимоги за Договором про надання фінансового кредиту № 08558-01/2021 від 15.01.2021 в сумі 22 000 грн, з яких 5500 грн боргу за кредитом, 16 500 грн боргу за відсотками (а.с.22-25). Позивачем були складені Повідомлення для [PERSON] від 07.10.2021 № 005162674-1 та від 05.11.2021 №005254984-1 про набуття прав грошової вимоги за Договором про надання фінансового кредиту № 3059912074/345472 від 06.12.2020 та № 08558-01/2021 від 15.01.2021, які як указано у позовній заяві були надіслані на адресу відповідача простою кореспонденцією через відділення «Укрпошта» (а.с.12, 26). Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За установленими судом у цій справі обставинами Договори про надання фінансового кредиту № 3059912074/345472 від 06.12.2020 та № 08558-01/2021 від 15.01.2021 між їх сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Надані позивачем разом з позовною заявою та витребувані судом у первісних кредиторів за клопотанням сторони відповідача примірники указаних договорів про надання фінансового кредиту (а.с.115-131) є належними доказами укладання відповідачем [PERSON] таких договорів на зазначених у них умовах кредитування в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему за допомогою електронного підпису, оскільки до них позивачем додані фотокопії паспорту громадянина України на ім`я позивача, його зображення з власним паспортом серія [NUMBER] від 26.11.1999. У Договорах зазначені всі інші особисті дані [PERSON] , номер його мобільного телефону [NUMBER] та номери карток належних йому і емітовані на його ім`я в АТ КБ «Приватбанк», АТ «Креді Агріколь Банк», що відповідач не оспорив в ході судового розгляду. Доводи відповідача та його представника [PERSON] про те, що не доведено способи отримання та доведення до відома відповідача тексту Договорів та факту їх укладення саме такого змісту, який викладено у доданих до позовної заяви договорах, суд відхиляє, оскільки без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, без здійснення входу відповідача на веб-сайти Товариств https/ [INFO] та [INFO] за допомогою логіна і пароля особистого кабінету укладання договору між сторонами є технічно неможливим. Відповідачем не надано належних доказів (наприклад, даних оператора мобільного зв`язку) на спростування поданих до суду ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «ФК «Інвеструм» витягів з відомостями про надсилання 06.12.2020 о 20 год 52 хв та 15.01.2021 о 14 год 19 хв. смс повідомлення на номер мобільного телефону [NUMBER] з текстами «Вводячи код R43835 Ви підписуєте договір», «Вводячи код W76302 Ви підписуєте договір» (а.с.120, 127). Інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» від 14.11.2022 № 78/11 підтверджується, що на сайті торговця Gofingo.com.ua через платіжний сервіс Platon 06.12.2020 о 20 год 55 хв (тобто після надсилання смс повідомлення на номер мобільного телефону [NUMBER] [PERSON] 06.12.2020 о 20 год 52 хв з ідентифікатором) відбулась транзакція № 30728-090500088 «Видача кредиту» на суму 10000 грн на номер карти № [NUMBER] , яка емітована АТ «Креді Агріколь Банк», код підтвердження 918598 (а.с.119). Також Інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» від 14.11.2022 № 76/11 підтверджується, що на сайті торговця Zecredit.com.ua через платіжний сервіс Platon 15.01.2021 о 14 год 25 хв (тобто після надсилання смс повідомлення на номер мобільного телефону [NUMBER] [PERSON] 15.01.2021 о 14 год 19 хв з ідентифікатором) відбулась транзакція № 31071-35385-31514 «Видача кредиту» на суму 5500 грн на номер карти № [NUMBER] , яка емітована АТ КБ «Приватбанк», код підтвердження 008806 (а.с.128). Суд погоджується з доводами представника позивача про те, що відповідач, не надавши суду жодних доказів в обґрунтування своїх заперечень, що є його обов`язком, виходячи із статей 12, 13, 81 ЦПК України, по суті будує свою позицію на концепції «негативного доказування», яка означає, що позиція є доведеною доки інша сторона її не спростує. Проте за такого підходу концепція змагальності сторін втрачає сенс, тому дослідивши надані позивачем докази, які не спростовано відповідачем, суд дійшов висновку, що позивачем доведено факт укладення [PERSON] з ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «ФК «Інвеструм» електронних правочинів та факт перерахування указаними кредиторами через платіжний сервіс Platon на належні йому карткові рахунки кредитних коштів в сумі 10000 грн та 5500 грн, що свідчить про виконання указаними Товариства своїх зобов`язань за договорами. Доказів протилежного, зокрема того, що відповідачу не належать карта № [NUMBER] , яка емітована АТ «Креді Агріколь Банк», № [NUMBER] , яка емітована АТ КБ «Приватбанк», або доказів того, що на указані карткові рахунки не зараховувались 06.12.2020 кредитні кошти в сумі 10000 грн та 15.01.2021 кредитні кошти в сумі 5500 грн відповідно [PERSON] суду не надав. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не був позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів. Таким чином, суд вважає доведеною обставину отримання відповідачем грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеними Договорами про надання фінансового кредиту №3059912074/345472 від 06.12.2020 та № 08558-01/2021 від 15.01.2021, зміст яких наведено у примірниках, які додані позивачем до позовної заяви. Посилання відповідача на неотримання повідомлення ТОВ «ФК «ЄАПБ» про відступлення права грошової вимоги не є підставою для відмови у задоволенні позову, з огляду на наступне. Відповідно до вимог статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15. При цьому, як убачається з матеріалів справи, [PERSON] не сплачував заборгованість ні новому, ні попередньому кредиторам, внаслідок чого утворилася заборгованість у заявленій до стягнення сумі за тілом кредиту. Відповідно до статті 518 ЦК України боржник має право висувати вимоги проти нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. З огляду на викладене, саме по собі неотримання повідомлення позичальника про відступлення права вимоги, на що посилається відповідач, не припиняє зобов`язань сторін за договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості на користь нового кредитора. Отже, установивши, що 06.12.2020 та 15.01.2021 року [PERSON] підписав за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Договори про надання фінансового кредиту № 3059912074/345472 та № 08558-01/2021, отримав на зазначені ним карткові рахунки кредитні кошти, але своєчасно не виконав грошове зобов`язання, не сплатив заборгованість за укладеним договором ні новому, ні первісним кредиторам, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у сумі 10000 грн та 5500 грн. за тілом кредиту відповідно. Позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» про стягнення з [PERSON] 30 000 грн. боргу за відсотками за Договором про надання фінансового кредиту № 3059912074/345472 від 06.12.2020 та 16 500 грн боргу за відсотками за Договором про надання фінансового кредиту № 08558-01/2021 від 15.01.2021 є частково необґрунтованими, зважаючи на такі мотиви. Виходячи з наданого до суду позивачем Розрахунку заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту № 3059912074/345472 від 06.12.2020 сума боргу за відсотками в розмірі 30 000 грн нарахована за період з 06.12.2020 по 04.04.2021 з розрахунку 250 грн. відсотків за добу або 2,5% за користування 10 000 грн. (а.с.81-83). Також з Розрахунку заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту №08558-01/2021 від 15.01.2021 судом установлено, що сума боргу за відсотками в розмірі 16500 грн нарахована за період 15.01.2021 по 14.05.2021 з розрахунку 137,50 грн. відсотків за добу за користування 5500 грн (а.с.86-88). Як установлено судом Договором про надання фінансового кредиту № 3059912074/345472 від 06.12.2020 передбачено надання кредиту в розмірі 10000 грн на 30 днів, до 04.01.2021, а також сплата відповідачем відсотків в розмірі 2,5% за добу. Договором про надання фінансового кредиту №08558-01/2021 від 15.01.2021 передбачено надання кредиту в розмірі 5500 грн на 30 днів, до 13.02.2021, а також сплата відповідачем відсотків в розмірі 1% за добу. Відповідно до пункту 2.3 Договором про надання фінансового кредиту № 3059912074/345472 від 06.12.2020 передбачено, що обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний Клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом (пункт 2.4 Договору). Аналогічні умови передбачено пунктом 2.4 Договору про надання фінансового кредиту №08558-01/2021 від 15.01.2021. При цьому пунктом 4.3 Договорів про надання фінансового кредиту № 3059912074/345472 від 06.12.2020 року та №08558-01/2021 від 15.01.2021 передбачено, що у разі, якщо Клієнт не повернув кредит у строк, зазначений в п.1.2 цього Договору та/або в Додатку (ах) до цього Договору, проценти передбачені в п.1.3 цього договору продовжують нараховуватись за кожен день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення Договору. Отже, з огляду на зазначені вище умови Договорів від 06.12.2020 та від 15.01.2021 відповідач, підписавши указані електронні договори погодився з продовженням нарахування процентів за кожен день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення Договорів, у разі не повернення кредиту у строк, зазначений в п.1.2 цих Договорів. Відтак, з огляду на свободу договору, яка передбачена статтею 6, 627 ЦК України, сторони на власний розсуд визначили строк кредитування - 30 днів, а також передбачили право кредитора протягом 90 днів від дати укладення договору нарахувати відсотки у розмірі, визначеному пунктом 1.3 Договору, у разі неповернення відповідачем кредиту через 30 днів, що узгоджується з приписами частини 2 статті 625 ЦК України, яка передбачає право сторін грошового зобов`язання встановити у договорі інший розмір відсотків (відмінний від 3% річних) від простроченої суми у разі коли боржник прострочив виконання грошового зобов`язання, що не суперечить висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12. Проценти є не відповідальністю, а платою за весь час користування грошовими коштами, які своєчасно не сплатив боржник і підстави вважати прихованою пенею зазначені у пункті 4.3 Договорів, підписаних [PERSON] проценти, відсутні. З урахуванням умов Договорів про надання фінансового кредиту № 3059912074/345472 від 06.12.2020 року та №08558-01/2021 від 15.01.2021 суд вважає необґрунтованими вимоги позивача про стягнення з [PERSON] відсотків за користування кредитними коштами у розмірі, який визначено пунктом 1.3 Договорів за період понад 90 днів календарних днів, починаючи з дня укладення Договору. Суд також погоджується з доводами представника відповідача [PERSON] про те, що нарахування відсотків за користування кредитом в сумі 5500 грн. за Договором про надання фінансового кредиту №08558-01/2021 від 15.01.2021 з розрахунку 137,50 грн. відсотків за добу не відповідає умовам пункту 1.3 указаного Договору, який передбачає сплату відповідачем відсотків в розмірі 1% за добу, тобто 55 грн. Оскільки відповідач свої зобов`язання за двома договорами не виконав, то розмір заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами за цими договорами, з врахуванням умов договорів щодо розміру відсотків за користування коштами, відповідно складає: - за кредитним договором № 3059912074/345472 від 06.12.2020 року 22 500 грн. (10 000 грн тіло кредиту х 2,5% х 90 днів); - за кредитним договором №08558-01/2021 від 15.01.2021 - 4950 грн (5500 грн. тіло кредиту х 1% х 90 днів). Отже, позов підлягає частковому задоволенню, а з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту № 3059912074/345472 від 06 грудня 2020 року в розмірі 32500 грн 00 коп, з яких 10000 грн 00 коп - заборгованість за основною сумою боргу, 22500 грн 00 коп - заборгованість за відсотками; за Договором про надання фінансового кредиту № 0855/-01/2021 від 15 січня 2021 року в розмірі 10450 грн 00 коп, з яких 5500 грн 00 коп - заборгованість за основною сумою боргу, 4950 грн 00 коп - заборгованість за відсотками. Висновки суду щодо розподілу судових витрат Позивач при звернення до суду сплатив 2841 грн судового збору за подання позову майнового характеру. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено в сумі 42950 грн., тобто на 69,27 %, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1718 грн. 59 коп. (2481,00 грн. х 69,27 %) судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial