Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-21 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача про поділ майна подружжя, в якому зазначив, що 26.10.2002 між ним та відповідачем було укладено шлюб, який розірвано 02.03.2021. Від вказаного шлюбу вони з відповідачем мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Як на підставу своїх вимог позивач вказував на те, що за час перебування у шлюбі вони з відповідачем придбали двокімнатну квартиру за адресою [ADDRESS] , право власності на яку зареєстровано за відповідачем. Посилаючись на те, що провести поділ спільно нажитого майна в позасудовому порядку немає можливості, а також на те, що разом з позивачем проживають їхні спільні з відповідачем діти, при цьому відповідач ніякої участі в утриманні та житті дітей не приймає, позивач просив визнати за ним право власності на 3/4 частину квартири [ADDRESS] , а за відповідачем - право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] . Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 20.09.2021 у справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання від 17.10.2022, закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити з підстав наведених у позові. Відповідач та його представник в судовому засіданні частково заперечували проти задоволення позовних вимог, в матеріалах справи міститься відзив відповідача на позов, у якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивач разом з дітьми переїхала в інший район міста для проживання у гуртожитку, при цьому відповідач постійно спілкується з дітьми з приводу їх навчання та успішності, медичного огляду та лікування, а також з приводу святкування днів народжень та допомагає в цьому, за фінансової можливості допомагає донькам. Вказував про необхідність поділу майна виходячи з презумпції рівності часток кожного з подружжя. Заслухавши пояснення учасників, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Частиною 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частинами 1, 2 ст.71 СК України передбачено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК. Судом встановлено, що 26.10.2002 між ним та відповідачем було укладено шлюб, який розірвано рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 02.03.2021 (а.с.35-38). Від зареєстрованого шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.39,41). Під час перебування у зареєстрованому з позивачем шлюбу, було придбано двокімнатну квартиру за адресою [ADDRESS] , загальною площею 51,70 кв.м., та зареєстровано на праві приватної власності за [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири укладеним 11.12.2002 та посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., а також відповідним реєстраційним написом (а.с.28,30). Таким чином, судом встановлено, що нерухоме майно, а саме: квартира [ADDRESS] , загальною площею 51,70 кв.м., з приводу якої виник спір, набута сторонами за час шлюбу, а тому є спільною сумісною власністю подружжя. Згідно звіту про оцінку майна №18-210825-029 від 25.08.2021 складеного ТОВ «Лартеко», ринкова вартість двокімнатної квартири за адресою [ADDRESS] складає 624199,60 грн. Відповідно до ч.ч.2,3 ст. 70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Разом з тим, за правилами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач просила виділити їй частини, а відповідачу - частину спірної квартири, посилаючись на ч.3 ст. 70 СК України, зокрема, на спільне проживання дітей з позивачем та недостатність отримуваних аліментів. При цьому в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження вказаних обставин. Так, позивачем не наведено конкретних обставин, з урахуванням яких суд міг би відступити від засад рівності часток подружжя, та не підтверджено їх належними та допустимими доказами. Зважаючи на наведене вище, суд, з урахуванням ч.1 ст.70 СК України, вважає за необхідне в рамках поділу майна подружжя визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , а за [PERSON] - право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Наявність укладеного між сторонами шлюбного договору чи домовленості між ними в ході розгляду справи судом не встановлено. На підставі викладеного суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Інші наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial