Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги тим, що 04.03.2016 вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Тульчинського районного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №26. Від даного шлюбу у них є двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, вони перестали розуміти та любити один одного. В них з`явилися розбіжності в поглядах на сімейне життя, сімейні обов`язки з веденння спільного господарства та виховання дітей, ведення спільного побуту. Шлюбні відновини між ними припинені, їх шлюб носить формальний характер. Примирення між ними неможливе. За таких обставин збереження сім`ї вважає неможливим, а тому бажає шлюб розірвати. Судові витрати залишає за собою. В судове засідання позивач не з`явилася, в матеріалах справи наявна заява від неї, згідно якої вона просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява від нього, згідно якої він просить розглянути справу в його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутность сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб від 04.03.2016 серія [NUMBER] (а.с.6) сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04.03.2016. Згідно копій свідоцтв про народження від 10.10.2016 серія [NUMBER] (а.с.7) та від 26.12.2020 серія [NUMBER] (а.с.8) сторони є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя сторін не склалось. Фактичні взаємини не відображають їхнього прагнення щодо збереження шлюбу та сім`ї. Причинами розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що сторони шлюбні відносини не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу, наміру зберегти сім`ю не має, а відповідач не заперечує, за таких обставин суд вважає, що подальше збереження їх сім`ї неможливе, а тому є підстави для розірвання шлюбу. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач не висловила своє побажання щодо прізвища, яким вона бажає іменуватись після розірвання шлюбу, тому суд вважає можливим залишити їй прізвище " [PERSON] ". Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, згідно її позовних вимог, залишити за нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved