Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до відповідачки [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 29.08.2015р. він зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] . Від шлюбу з [PERSON] має трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 05.10.2018 року шлюб було розірвано. Однак вони продовжували спільне життя і виховання дітей, ведення спільного домогосподарства в домоволодінні по [ADDRESS] до березня 2022 року. Всі його доходи були направлені на потреби сім`ї. Згідно судового наказу Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 03 січня 2020 року, стягнуто із нього на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 вересня 2019 року, до досягнення дітьми повноліття. Діти проживають з відповідачкою. Про розрахунок заборгованості в розмірі 5 000 - 8 000 грн. дізнався влітку 2022 року. Працівниками державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокадацькому районах м.Дніпро був взятий формальний привід для оформлення розміру аліментів, а саме його реєстрація у [ADDRESS] , де він з 2018 року не проживає, коли за основу нарахування аліментів враховувалась середня заробітна плата працівників для даної місцевості, тобто м.Дніпро. З квітня 2018 року він проживає фактично в с.Бабайківка Дніпровського району Дніпропетровської області. На сьогодні його середня заробітна плата у Фермерському господарстві «Дніпро», де він працює з 16 серпня 2022 року складає 6500 грн., що підтверджується довідкою з місця роботи. Відповідно виплата аліментів розміром 5-6 тисяч гривень складає майже 100% усіх його доходів. Вказав, що не заперечує проти збільшення аліментів, тільки у випадку збільшення заробітної плати. Зазначив, що його рідний батько [PERSON] в 2016 році в с.Кущівка Дніпровського району купив і оформив на відповідачку будинок, який вона може продати, а кошти направити на забезпечення дітей. Крім того, хоча між ними шлюб було розірвано у жовтні 2018 року, відповідачка проживала разом з ним до березня 2022 року, перебувала у відпустці по догляду за дітьми і весь цей час обов`язок по забезпеченню дітей перебував на ньому та його батьках. На сьогодні його середній місячний дохід складає 6500 грн., що не відповідає твердженню відповідачки про значний дохід та можливість сплачувати аліменти в розмірі 5 000 - 8 000 грн. щомісячно. Тому на підставі викладеного прохає змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі судового наказу №2-н/196/6/2020 від 13.01.2020 року, визначивши розмір аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 3 250 грн. щомісячно з березня 2022 року. Скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим провадженням №69144273 з вересня 2019 року по березень 2022 року. У відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 21.09.2022 року, відповідачка [PERSON] повністю заперечує позовні вимоги позивача та вважає їх безпідставними. Вказала, що має на утриманні трьох малолітніх дітей 2016 року народження та 2018 року народження, фактично мешкає в маленькій кімнаті у своїх батьків у буд [ADDRESS] . Відповідно до довідки Преображенського ліцею Царичанської селищної ради від 15.09.2022 року №51 працює в Преображенському ліцеї Царичанської селищної ради на посаді медичної сестри з 14.03.2022 року, перебуває на простої у зв`язку з встановленням на території України воєнного стану та неможливості виконання прямих посадових обов`язків, наказ від 11.03.2022 року №06 «Про оголошення простою в закладі освіти з 14 березня», заробітну плату на період простою отримує у розмірі двох третин тарифної ставки встановленого розряду щомісяця - 2797.67 грн. Позивач має заборгованість зі сплати аліментів більше 200 000.00 грн. Починаючи з 01.01.2020 року і по даний час, отримала лише двічі аліменти від позивача у серпні 2022 року по 3500.00 грн. Маючи на руках трьох малолітніх дітей, вона вимушена працювати, доглядати дітей допомагають батьки. З вересня 2019 року до березня 2022 року після розлучення сторони дійсно проживали разом заради дітей. Але участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей та вирішенні побутових питань позивач не брав, проживав своїм окремим життям, декілька разів надавав кошти на сплату вартості частини комунальних послуг. Мати позивача декілька разів сплачувала за комунальні послуги, допомагали матеріально його та її батьки. За весь час окремого життя з березня 2022 року позивач лише три рази брав менших дітей до себе. Хоча вона не заперечувала проти спілкування дітей із батьком та бабусею. Відповідно до судового наказу від 03.01.2020 року по справі №196/1153/19, винесеного Царичанським районним судом Дніпропетровської області, з позивача підлягають стягненню аліменти на утримання трьох дітей в розмірі 1/2 усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 03.09.2019 року до досягнення дітьми повноліття. З 01.07.2022 року розмір прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку становить у віці до 6 років - 2201 грн., віком від 6 до 18 років - 2744 грн. З грудня 2022 року показники відповідно відповідають значенню 2272 грн. та 2833грн. Отже, відповідний мінімум аліментів, встановлений законодавством відповідає розрахунку 2 201х50%+2 201х50%+2744х50%= 1100,5+1100,5+1372=3573 грн. А з грудня 2022 року вказана сума становитиме 3 688,5 грн. Тверда грошова сума, яку просить призначити позивач 3 250 грн. не відповідає навіть мінімальному гарантованому розміру аліментів на трьох дітей. Вказала, що відсутні передумови для зменшення розміру аліментів, у тому числі за минулий час. Крім того, її доходи є значно меншими за доходи позивача. Тому в задоволенні позовних вимог прохає відмовити в повному обсязі. Ухвалою судді від 08.09.2022 прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей з призначенням підготовчого засідання. Ухвалою суду від 16.11.2022 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Попов В.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та прохали їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, у відзиві на позов прохала розглянути справу без її участі, в задоволенні позовних вимог прохала відмовити в повному обсязі. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є сусідом сім`ї [PERSON] . [PERSON] приблизно у 2018 році оселились в с.Бабайківка. Проживав [PERSON] з дружиною і трьома дітьми, за розлучення [PERSON] нічого не знає. [PERSON] до кінця лютого 2022 року проживала з [PERSON] . Позивач характеризується позитивно, відношення до дітей добре. Пізніше дізнався, що з кінця лютого 2022 року [PERSON] виїхала в с. Преображенку, за аліменти йому нічого невідомо. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що знає сім`ю [PERSON] , дружать сім`ями. У шлюбі [PERSON] перебувають приблизно з 2016 року, розійшлися на початку війни, весь час до цього проживали разом в с.Бабайківка. Про негаразди в сім`ї невідомо. Відношення [PERSON] до дітей та дружини дуже добре. Про подання заяви про розлучення та аліменти нічого не знає. З моменту одруження до лютого 2022 року [PERSON] проживали разом. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши правові позиції позивача та його представника, заслухавши свідків [PERSON] , [PERSON] , перевіривши доводи сторін, даючи оцінку доказам у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони по справі 29 серпня 2015 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Царичанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 29.08.2015 (а.с.6). Від даного шлюбу у них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 08.08.2022р. (а.с.8), [PERSON] , [INFO] ( свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 08.08.2022р (а.с.9), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 08.08.2022р. (а.с.10). Згідно судового наказу Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 03.01.2020 року справа №196/1153/19, стягнуто із [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , аліменти на утримання малолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 вересня 2019 року, до досягнення дітьми повноліття (а.с.30). Згідно довідки від 29.08.2022р. вих. №693 виданої ФГ «Дніпро» [PERSON] дійсно працює в ФГ «Дніпро» на посаді робітника фермерського господарства з 16 серпня 2022 року по даний час. Його посадовий оклад становить 6 600.00 грн. в місяць (а.с.7). Відповідно до довідки від 15.09.2022р. №52 виданої Преображенським ліцеєм Царичанської селищної ради. [PERSON] працює в Преображенському ліцеї Царичанської селищної ради на посаді медичної сестри і з 14 березня 2022 року, у зв`язку з встановленням на території України воєнного стану та неможливістю виконання прямих посадових обов`язків, перебуває на простої, наказ від 11.03.2022р. №6 « Про оголошення простою в закладі освіти з 14 березня». Заробітну плату на період простою отримує у розмірі двох третин тарифної ставки встановленого розряду щомісяця 2 797 грн. 67 коп. (а.с.26). Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частини третьої статі 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За вимогами частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних, чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.1 ст. 18, п. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991 р., держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток. Згідно з частиною першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Так, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Крім того, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України N 3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Із вказаних правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Позивач [PERSON] в обґрунтування вимоги про зменшення розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів, вказує, що на даний час його щомісячний дохід становить 6500,00 грн., а тому розмір аліментів в розмірі п`яти-восьми тисяч щомісячно, який розрахований державним виконавцем з урахуванням «середньої зарплати працівника для цієї місцевості», а саме за місцем його реєстрації в м.Дніпро, є для нього надмірним. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Однак, як матеріали справи не містять, так і позивачем в судовому засіданні не надано жодних належних та допустимих доказів, які б дали суду можливість встановити в дійсності значне погіршення майнового стану останнього, або інших доказів для можливості застосування норм статті 192 СК України. Відсутність доходів не являється тією підставою, яка б дала суду право зменшити розмір стягуваних аліментів. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Також, посилання позивача на те, що у 2016 році його батько [PERSON] придбав та оформив на відповідачку житловий будинок є безпідставним, оскільки зазначене не підтверджено будь-якими доказами та не свідчить про зміну матеріального становища сторін після стягнення аліментів на неповнолітніх дітей у 2020 році. Отже, позивачем належними та допустимими доказами не доведено факту істотного погіршення його матеріального становища із моменту постановлення судового рішення про стягнення аліментів та не наведено інших причин, які могли б спонукати до зменшення розміру аліментів. Таким чином, суд не вбачає законних підстав для зменшення розміру аліментів. Крім того, суд звертає увагу, що розмір стягуваних аліментів визначений судовим наказом є мінімальним розміром встановлений законодавством. Також суд враховує, що у випадках вказаних в ст. 192 СК України до суду з позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів може звернутись як стягувач, так і платник аліментів. У той же час ст. 181 СК України визначаються способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину, а частина 3 статті 181 СК України вказує на те, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відтак зміна способу стягнення аліментів, які стягуються у частині від усіх видів доходу (1/4, 1/3 чи інше), на стягнення у твердій грошовій сумі не може бути заявлена платником аліментів. Враховуючи вище викладене суд вважає, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині зменшення розміру аліментів слід відмовити. Щодо вимоги позивача про скасування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за ВП №69144273 з вересня 2019 року по березень 2022 року у зв`язку із спільним проживанням, веденням спільного домогосподарства і спільним вихованням дітей з відповідачкою та повним забезпеченням потреб сім`ї позивачем та його батьками, суд вважає за необхідне вказати наступне. Відповідно до п. 22 постанови пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року суд, у випадках передбачених ст. 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам. З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя. Вочевидь звільнення від сплати заборгованості по аліментам на неповнолітню дитину повинно мати місце лише у виключних випадках. Тобто, в розумінні цих положень закону, підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості. Розрахунок заборгованості по аліментах, тобто правильність нарахування боргу, позивач не оспорює. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги про скасування заборгованості за аліментами, позивач посилається на спільне проживання, ведення спільного господарства та спільне виховання дітей з відповідачкою та повне забезпечення потреб сім`ї саме позивачем та його батьками в період з 2019 року по березень 2022 року. Однак, вказані позивачем обставини з урахуванням заперечення відповідачкою факту участі [PERSON] в матеріальному забезпеченні сім`ї, не можуть бути тими істотними обставинами, в розумінні ч.2 ст. 197 СК України, які б дозволяли суду звільнити позивача від сплати заборгованості за аліментами, оскільки сам факт проживання жінки та чоловіка разом, не свідчить про участь останнього в матеріальному утриманні дітей, в тому числі в розмірі визначеному рішенням суду про стягнення аліментів. Також, суд звертає увагу, що надання малолітнім дітям матеріальної допомоги у добровільному порядку є правом батька та не звільняє його від обов`язку утримувати дітей. Крім цього, позивач не надав суду жодного доказу про наявність у нього тяжкої хвороби або наявність інших непереборних об`єктивних фактів, які вплинули та пов`язані із виникнення заборгованості за аліментами. Отже, існування обставин, визначених ч.2 ст. 197 СК України, які б давали суду підстави для повного чи часткового звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами, як то виникнення такої заборгованості у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення, перед судом не доведено, а тому у задоволенні позову в частині скасування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів слід відмовити. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, оцінюючи досліджені судом докази і встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] про зменшення розміру аліментів та скасування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів не підлягає задоволенню повністю. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог а тому судові витрати необхідно покласти на позивача.

Outcome: dismissed