Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-19 00:00:00

До Фрунзенського районного суду м. Харкова 26.8.2021 надійшла позовна заява АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] , [PERSON] , в якій позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 105/Р-08 від 04.09.2008 року у сумі 8465,53 доларів США, що за курсом НБУ складає 228484,65 грн., що складається з 3% річних від простроченої суми у розмірі 8465,53 доларів США та судові витрати. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.09.2021 цивільну справу за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» передано за територіальною підсудністю до Київського районного суду м. Харкова. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова Ляха М.Ю. від 01.10.2022 прийнято до розгляду позовну заяву АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.10.2022, у зв`язку з перебуванням судді Ляха М.Ю. у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, для розгляду даної справи визначено суддю Муратову С.О. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 25.10.2022 прийнято до свого провадження цивільну справу за вказаною позовною заявою про стягнення заборгованості. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, із повідомленням сторін. В своїй позовній заяві позивач вказує, що між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 04.09.2008 укладено кредитний договір 105/Р-08. Згідно договору АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язався надати відповідачу-1 кредит у розмірі 5500,00 доларів США на термін до 03.09.2013, а відповідач-1 зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач-1 повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобов?язань за кредитним договором, відповідач-1 сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов?язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 55000.00 доларів США. В порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, вілповілач-1 свої зобов?язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. 09.08.2013 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовною заявою про стягнення заборгованості з відповідача. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23.09.2013 було задоволено стягнути заборгованість в розмірі 166686,45 доларів США., що еквівалентно 1331824,73 грн., нараховану станом на 15.01.2013. Винесення рішення Фрунзенським районним судом м. Харкова від 23.09.2013 не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов?язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов?язання. Прострочена сума заборгованості становить 25 254,98 доларів США. Оскільки, з відповідача було стягнено заборгованість за кредитним договором за період з дати укладання кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана в рішенні Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23.09.2013 тобто за період з 04.09.2008 по 15.01.2013, то за період після подання позовної заяви від 09.08.2013, з 10.08.2013 по 15.06.2021 відповідач має заборгованість у розмірі - 8465.53 доларів США, яка складається з наступного: 8465.53 доларів США, - 3 % річних від простроченої суми. В забезпечення виконання зобов?язання за договором 105/Р-08 між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та нижчевказаними фізичними особами було укладено договір поруки, укладений з поручителем [PERSON] в забезпечення виконання зобов?язань за кредитними договором відповідача-1. Відповідно до умов Договору поруки, а саме п.5, позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов?язань за договором 105/Р-08. Згідно з п.6 Договору поруки, поручитель зобов?язаний виконати зобов?язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом п?яти календарних днів з моменту отримання. Вимога, що була пред?явлена до поручителів щодо виконання забезпеченого зобов`язання, залишена без задоволення. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 01.10.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 65). В судове засідання позивач не з`явився, повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду справи, в прохальній частині заяви просив в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом (а.с. 5). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилися, причину неявки суду не повідомили, повідомлялися належним чином про час і місце судового розгляду справи. Судом на адресу відповідачів неодноразово направлялись судові повістки про необхідність їх явки в судове засідання (а.с. 80, 81, 82-83, 84-85, 86, 87-88, 89-90), проте, поштові повідомлення повернуті на адресу суду. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] не з`явилися в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомили, про час і місце судового засідання була повідомлені належним чином. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов, зокрема: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив. Зі згоди представника позивача, викладеної в позовній заяві (а.с. 5) суд ухвалює заочне рішення, при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно копії кредитної угоди №105/Р-08 від 04.09.2008 між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та [PERSON] укладена кредитна угода №105/Р-08, предметом якої є загальна сума кредиту в рамках кредитної Угоди: 55000,00 доларів США. Позивач виконав свої зобов`язання, надавши грошові кошти у розмірі 55000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування цим кредитним лімітом у розмірі 18% річних згідно з п.4.1. вказаної угоди. Строк повернення кредиту, згідно з п.1.3 кредитного договору, було встановлено до 03.09.2013, який міг бути змінений у разі порушення зобов`язань за цією кредитною угодою. Відповідно до кредитної угоди №105/Р-08 від 04.09.2008, погашення кредиту, сплата відсотків за цим договором здійснюється у валюті кредиту (а.с. 25-31). В забезпечення повного та своєчасного виконання зобов`язань по вищевказаному кредитному договору №105-Р/08 від 04.09.2008 між Закритим акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк» в особі Центрального відділення філії «Харківське регіональне управління» та [PERSON] 04.09.2008 було укладено договір поруки. Відповідно до п.4 Договору поруки [PERSON] , як поручитель боржника [PERSON] відповідає перед ПриватБанком за виконання зобов`язань вищевказаним боржником у тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, штраф, пені та інших платежів, як солідарні боржники (а.с. 36). Зазначені обставини підтверджені наданими суду доказами, а також вже встановлені таким, що набрало чинності, рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23.09.2013, яким стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (ЄДРПОУ 14360570, МФО 305299, р/р [NUMBER] ) заборгованість за кредитним договором № 105/Р-08 від 04 вересня 2008 року у сумі 1 331 824 гривні 73 копійки, а також стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (ЄДРПОУ 14360570, МФО 305299, р/р [NUMBER] ) судовий збір у сумі 1700,00 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120,00 грн. Рішення набрало законної сили (а.с. 9-14). Згідно з ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, всі вищевикладені обставини, встановлені рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23.09.2013, яке набрало законної сили, не доказуються, оскільки інше не встановлено законом. ПАТ КБ «ПриватБанк» змінило тип товариства з публічного на приватне та назву на Акціонерне товариства Комерційний банк «ПриватБанк», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У відповідності до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про Акціонерні товариства» зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, пов`язаних зі зміною назви. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача [PERSON] за період з дати укладання кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана в рішенні Фрунзенського районного суд м. Харкова від 23.09.2013, тобто за період з 04.09.2008 по 15.01.2013, та за період після подання позовної заяви від 09.08.2013, з 10.08.2013 по 15.06.2021 становить 8465,53 доларів США і складається з 3 % річних від простроченої суми і розрахована із суми боргу в розмірі 8465,53 доларів США (а.с.15-16). Відповідно до службового розпорядження НБУ від 15.06.2021 курс долара США складає 26,99 гривень (а.с. 17-18). У відповідності до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, в ч.1 зазначеної статті визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Доказів щодо неправильності складеного Банком розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідачем, яка належним чином повідомлялася судом про дату, час та місце розгляду справи, до суду не надано. Інший розрахунок заборгованості, суду не представлено. Отже, виходячи з таких встановлених принципів цивільного судочинства, як змагальність та диспозитивність, що передбачені ст. 12, 13 ЦПК України, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами, суд, оцінюючи докази окремо кожний та в їх сукупності, приходить до висновку про належність та допустимість представленого Банком на обґрунтування вимог розрахунку заборгованості. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, з відповідачів на користь АТ КБ "Приватбанк" слід стягнути понесені позивачем судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved