Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Свої вимоги позивач мотивує тим, що перебувала з відповідачем у відносинах як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, від яких вони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, дитина проживає разом з нею та перебуває повністю на її утриманні. Відповідач час від часу приймає участь у її утриманні після наполегливих нагадувань. Крім того, донька потребує допомоги логопеда, а отриманих коштів не вистачає на повноцінний розвиток дитини. На момент розлучення з відповідачем була досягнута усна угода про те, що батько дитини буде приймати участь у її утриманні, але він самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, відпочинку, медичного догляду. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити її вимоги та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільної доньки в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісяця. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 22.12.2022 року відкрито провадження у даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 11.01.2023 року до суду надійшов відзив представника відповідача на позовну заяву. У даному відзиві представник відповідача заперечує проти тверджень позивача, вказуючи на те, що він приймає участь в утриманні та вихованні дитини, надає кошти в розмірі 3000 грн. на місяць, а також надання коштів на додаткові витрати у разі необхідності в порядку додаткового узгодження. Представник відповідача зазначив і про те, що з 10 травня 2022 року спільно з громадянкою [PERSON] відповідач офіційно перебуває у шлюбі. Дружина відповідача має двох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які перебувають у відповідача на утриманні. Після перемоги над російською федерацією відповідач з дружиною планують спільну третю дружину. Крім того, у відповідача на утриманні перебуває його рідна бабуся [PERSON] , [INFO] , яка має ІІІ групу інвалідності, потребує догляду та постійного лікування, у тому числі профілактичного та реабілітаційного, що потребує додаткових грошових витрат. Крім того, твердження позивача щодо участі у утриманні дитини відповідачем «час від часу» та те, що позивач одноособово утримує дитину не відповідають дійсності, не є об`єктивними та такими, що мають на меті ввести суд в оману, оскільки, відповідач до його мобілізації, тобто до 16.04.2022 року постійно, систематично, без вагань та затримок пересилав на банківську карту батька позивача [PERSON] грошові кошти в розмірі 3000 грн., як було це узгоджено між сторонами. Варто наголосити, що відповідач не мав, не має та не буде мати наміру ухилятися від виконання батьківського обов`язку. З урахуванням наведених обставин, представник відповідача просить визначити до стягнення розмір аліментів - однієї шостої частини доходу відповідача з урахуванням рівності обов`язку сторін щодо забезпечення дитини, що є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та не порушує право дитини на належний рівень життя. 19.01.2023 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив позивача [PERSON] , в якій вона не погоджується з даною позицією відповідача, вважає твердження викладені представником відповідача у відзиві такими, що не відповідають дійсним обставинам справи та такими, що вводять суд в оману з метою зменшення частки стягнення аліментів. Дружина відповідача не є інвалідом і не перебуває на обліку як особа, яка страждає на тяжкі захворювання і не може працювати. Доказів зворотного відповідачем не надано. Відносно того, що відповідач утримує дітей дружини, вважає зазначити про те, що у [PERSON] та [PERSON] є батьки, які повинні утримувати своїх дітей. Доказів того, що батьки дітей дружини відповідача не надають утримання своїм дітям, не сплачують аліменти, не надають допомоги у натуральному вигляді, не приймають участь у додаткових витратах та не приймають участь у їх вихованні, відповідачем суду не надано, а тому ствердження відповідача про утримання дітей дружини є недостовірними та не підтвердженими належними доказами. Крім того, доказів, що відповідач дійсно надає утримання бабусі, купує одяг, харчування, сплачує ліки, сплачує реабілітацію чи профілактичне лікування, оплачує комунальні витрати або якимось іншим чином утримує бабусю суду відповідачем не надано. Так, в 2019 році відповідач перераховував кошти на дитину на картку батька, але у 2020 році відповідач надавав допомогу дитині лише декілька разів, у 2021 році за весь рік надавав допомогу у вересні, жовтні, листопаді та грудні, а також ніколи не надавав кошти на утримання дитини готівкою. Оскільки відповідач не довів та не надав належних доказів існування обставин, а саме знаходження у відповідача на утриманні дружини, її дітей та його рідної бабусі, що є на його думку підставою зменшення розміру стягнення аліментів з частини на 1/6 частину, вважає її позовні вимоги в розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, підлягають задоволенню. 30.01.2023 року представником відповідача подано заперечення, в яких представник просить аналіз відповіді на відзив позивачем не може братися судом до уваги, а як наслідок має бути залишений без розгляду в зв`язку з тим, що у відповіді від 18.01.2023 року позивач акцентує увагу на те, що викладені обставини у відзиві є такими, що не відповідають дійсності, вводять суд в оману з метою зменшення частки стягнення аліментів - доводи позивача не відповідають дійсності є надуманими та не більш ніж припущенням. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання з відповідачем вони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні також встановлено, і даний факт визнано сторонами, що малолітня дитина сторін проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач просить задовольнити її вимоги, вказуючи на те, що відповідач в добровільному порядку регулярної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував проти стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1959 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікованою Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено в судовому засіданні, малолітня дитина сторін проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач є працездатним, а тому суд вважає, що він спроможний сплачувати позивачу аліменти на утримання дитини. Відповідно до роз`яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття. Суд керується виключно інтересами дитини та вважає, що саме такий розмір аліментів є необхідним і достатнім для нормального розвитку і утримання дитини, а тому задовольняє позовні вимоги. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням вказаної норми, аліменти підлягають стягненню з 21.12.2022 року з урахуванням проведених відповідачем в добровільному порядку виплат. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги, то відповідно до ст.141 ЦПК України стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved