Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~30.09.2022 року до Баранівського районного суду Житомирської області надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "Корал" Довбиський фарфоровий завод" про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та вихідної допомоги . В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що працювала у ТОВ «Корал» Довбиський фарфоровий завод» на посаді начальника відділу кадрів, а 20.06.2022 року вона подала до керівництва підприємства заяву про звільнення за власним бажанням з 30.06.2022 року. Відповідно до наказу № 14-К від 30.06.2022 року її було звільнено з посади за власним бажанням згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України, у зв`язку з невиплатою заробітної плати. На час звільнення відповідач мав заборгованість перед нею по виплаті заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та вихідної допомоги в розмірі 145\~735,00 грн. Так як відповідачем не дотримано вимоги закону, заробітна плата у встановлені строки не виплачувалася та остаточний розрахунок при звільненні не проведений, внаслідок чого по сьогоднішній день перед нею існує заборгованість, що змусило її звернутися до суду за захистом своїх трудових прав. Ухвалою Баранівського районного суду від 29.11.2022 року відкрито спрощене позовне провадження по справі з повідомленням сторін по справі, надано відповідачеві строк для подання відзиву, роз`яснено учасникам справи права та наслідки невчинення ними відповідних процесуальних дій ( а.с. 22-23). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовільнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву , в якій просив розглядати справу без участі представника відповідача, позовні вимоги визнають повністю. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що з 14.11.1989 року по 30.06.2022 року позивач працювала в ТОВ «Корал» Довбиський фарфоровий завод , що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] , звільнена у зв`язку з невиплатою заробітної плати ( а.с. 12 ). Згідно копії наказу ТОВ «Корал» Довбиський фарфоровий завод від 30.06.2022 року № 14-К [PERSON] звільнено 30.06.2022 року за п. 3 ст. 38 КЗпП України у зв`язку з невиплатою заробітної плати , з виплатою компенсації за невикористану оплачувану відпустку 17 календарних днів, з вихідною допомогою в розмірі трьохмісячного середнього заробітку ( а.с. 10). Згідно копії довідки ТОВ «Корал» Довбиський фарфоровий завод від 30.06.2022 року за № 53 станом на 30.06.2022 року заборгованість по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та вихідної допомоги перед [PERSON] становить 145735,00 грн. ( а.с. 11). Всі вищевказані обставини відповідачем не оспорюються та підтверджуються матеріалами справи. Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Відповідно до ч.1 ст. 1 ЗУ «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч.5 ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Частиною шостою статті 24 ЗУ «Про оплату праці» передбачено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Отже, держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю. Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Таким чином, з огляду на те, що право людини на заробітну плату гарантоване Конституцією України, нормами КЗпП України, ЗУ «Про оплату праці», а позивачка [PERSON] перебувала з ТОВ «Корал» Довбиський фарфоровий завод в трудових відносинах до 30.06.2022 року , виконувала свої трудові обов`язки в повному обсязі, а також при звільненні не отримала усі належні їй платежі, майнові вимоги позивача щодо їх отримання відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики Європейського Суду. Підприємство не провело остаточний розрахунок з позивачем за виконану нею роботу. Зазначені обставини відповідачем підтверджено. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних доказів у справі, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог . Оскільки при зверненні до суду позивач на підставі п.п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення заробітної плати, то з відповідача з врахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, слід стягнути на користь держави суму судового збору у розмірі 1230,22 гривню. Сплачений позивачкою судовий збір за вимоги про стягнення компенсації за невикористану відпустку та вихідної допомоги в розмірі трьохмісячного заробітку , з врахування ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на її користь. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати заробітної плати в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved