Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

26 грудня 2022 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON] та свої вимоги мотивує тим, що 05 серпня 2000 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають двох дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що їх одруження видалось невдалим, між ними втрачено почуття один до одного, шлюбні відносини остаточно припинені у березні 2022 року. На даний час проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Примирення між ними вважає неможливим у зв`язку з втратою почуттів один до одного. Майновий спір між ними відсутній. Вказує, що будь-якої у часті у вихованні та утриманні дітей відповідач не здійснює, діти проживають разом з нею, тому вона змушена самостійно нести витрати по забезпеченню дітей всім необхідним. У свою чергу, відповідач є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, не має осіб, які перебувають на його утриманні, тому має об`єктивну можливість виплачувати аліменти. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення старшою дитиною повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 02 січня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 30 січня 2023 року. 30 січня 2023 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено на 13 березня 2023 року у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача. В дане судове засідання сторони не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Від представника позивача [PERSON] - адвоката Петрищева О.О. надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Оскільки відповідач, будучи повідомлений про розгляд справи належним чином в судове засідання повторно не з`явився, відзив на позовну заяву не подав, суд дійшов висновку про заочний розгляд справи, ураховуючи, що позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Судом встановлено, що 05 серпня 2000 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції Сумської області, актовий запис № 558 (а.с. 15). Під час шлюбу [INFO] у них народилась донька [PERSON] , а [INFO] - син [PERSON] , батьком яких є відповідач (а.с. 16, 17). У частині 1 статті 21, частині 1 статті 24 СК України йдеться про те, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно вимог ст.ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя чи інтересам дітей сторін. На даний час шлюбні відносини між сторонами припинені і сім`я фактично розпалася. Сторони не підтримують подружніх стосунків, між ними відсутнє взаєморозуміння. Так як відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, заперечень з приводу заявленого позову не висловив, заяв з приводу необхідності надання строку для примирення між подружжям не заявляв, суд дійшов висновку, що доводи позову про неможливість збереження сім`ї є обґрунтованими, тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Стосовно позовних вимог про стягнення аліментів, суд зазначає наступне. За положеннями статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до частини 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з вимогами статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За нормами частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 1 та 2 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частини 2 та 3 статті 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Як передбачено статтею 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, дані про осіб, які б перебували на його утримані, відсутні, і він має об`єктивну можливість виплачувати аліменти. Будь-яких доказів, які б спростовували ці обставини, відповідач не надав, а матеріали справи не містять. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що визначений позивачем розмір аліментів на утримання дітей буде розумним, достатнім і відповідатиме інтересам дітей, при цьому не порушуючи прав та інтересів відповідача та інших осіб. Таким чином, позов підлягає задоволенню і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову - з 26 грудня 2022 року, до досягнення найстаршою дитиною [PERSON] , [INFO] , повноліття. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням вимоги про розірвання шлюбу необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати зі сплати судового збору у сумі 992 грн 40 коп. (2481 грн * 0,4) (а.с. 19). Крім того, у зв`язку із задоволенням вимоги про стягнення аліментів необхідно стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 992 грн 40 коп. (2481 грн * 0,4), оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору при подачі позову за вказаною вимогою на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Також на підставі ст. 137 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3000 грн, факт понесення та розмір яких підтверджується наявними в матеріалах справи належними і допустимими доказами, зокрема, договором про надання правової допомоги від 23 грудня 2022 року № 23/12, у якому визначений розмір гонорару адвоката у фіксованому розмірі у сумі 3000 грн, актом прийому-передачі адвокатських послуг від 26 грудня 2022 року по договору про надання правової допомоги від 23 грудня 2022 року № 23/12 та квитанцією до прибуткового касового ордера № 23/12 від 23 грудня 2022 року на суму 3000 грн (а.с. 5, 8, 8-а).

Outcome: approved