Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з даним позовом посилаючись на те, що вони є рідними сестрою та братом [PERSON] . Обвинувальним актом від 24.03.2020 року у кримінальному провадженні № 12020110190000012 встановлено, що 21 грудня 2019 року, близько 12 год. 30 хв., [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 2109, реєстраційний номер [NUMBER] , під час руху по вул. Молодіжній в напрямку нерегульованого перехрестя з вул. Парковою, у м. Кагарлик Київської області порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», а також п. 16.11 ПДР України, відповідно до положень якого «на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху», внаслідок чого здійснив зіткнення з велосипедом під керуванням [PERSON] , за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 281 Кримінального кодексу України. Внаслідок зазначеної ДТП, [PERSON] отримав тілесні ушкодження. Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 18 від 17.03.2020 року, у [PERSON] було виявлено ушкодження у вигляді закритого перелому верхньої третини правої стегнової кістки зі зміщенням, яке утворилося від дії тупого(их) предмета(ів). Вказане ушкодження викликає розлад здоров`я більше 21 дня і відноситься до ушкоджень середньої тяжкості. Таким чином, грубе порушення [PERSON] вимог пунктів 10.1 та 16.11 ПДР України спричинило заподіяння [PERSON] тілесних ушкоджень, внаслідок чого його було визнано потерпілим у кримінальному провадженні № 12020110190000012, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.01.2020 року. [PERSON] був пенсіонером по інвалідності, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] . Внаслідок отриманих [PERSON] тілесних ушкоджень та їх лікуванням, [PERSON] та [PERSON] було понесено витрати на його лікування, у тому числі стаціонарне. [INFO] [PERSON] помер, про що Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги Кагарлицької районної ради» було видано лікарське свідоцтво про смерть № 92, а також Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції видано свідоцтво про смерть Серія [NUMBER] . 01.06.2020 року позивачами було подано клопотання до Кагарлицького районного суду Київської області про визнання їх представниками потерпілого у кримінальному провадженні № 1-кп/368/141/20 по обвинуваченню [PERSON] . Позивачами були самостійно понесені витрати на поховання померлого [INFO] [PERSON] , що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Кагарлицької міської ради від 12.05.2020 року. Також позивачем [PERSON] було понесено витрати на лікування [PERSON] загальною сумою 32164,58 гривень. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в ПАТ «HACK «ОРАНТА», згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО 5648. Відповідно до вказаного страхового полісу, ПАТ «HACK «ОРАНТА» несе відповідальність за заподіяну водієм шкоду життю і здоров`ю на суму 200 000 гривень. Отже, оскільки безпосередньо неправомірними діями [PERSON] було заподіяно тілесних ушкоджень [PERSON] , внаслідок чого позивачем [PERSON] було понесені витрати на його лікування загальною сумою 32164,58 гривень, а тому позивач просить стягнути з ПАТ «HACK «ОРАНТА» вказану суму збитків. Крім того просять стягнути з відповідача [PERSON] по 25000 грн. моральної шкоди кожному. В судовому засіданні позивачі та їхній представник позов підтримали. Відповідач [PERSON] та його представник проти позову заперечили. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» проти позову заперечила і суду пояснила, що 08.01.2020 потерпілий по кримінальній справі [PERSON] звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування. 17.03.2020 згідно страхового акту ОЦВ-20-33-20136/1 та розрахунку страхового відшкодування, згідно платіжного доручення №14399 та реєстру до нього на ім`я [PERSON] було сплачене страхове відшкодування в розмірі 25 573 грн.82 коп. Дане страхове відшкодування включало в себе: 1. 24 356грн.02 коп. - витрат пов`язаних з лікуванням потерпілого по чеках. 2. 1669 грн.20 коп. - витрат пов`язаних з лікуванням потерпілого за 12 днів лікування. Поскільки ПАТ НАСК «Оранта» виконала своє зобов`язання по виплаті страхового відшкодування безпосередньо страховій особі, а заявлений позов родичами не має правових підстав, то просить в задоволенні позову відмовити. Також просила в подальшому справу слухати у відсутність представника ПАТ НАСК «Оранта». Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з слідуючих підстав. В судовому засіданні встановлено, що обвинувальним актом від 24.03.2020 року у кримінальному провадженні № 12020110190000012 встановлено, що 21 грудня 2019 року, близько 12 год. 30 хв., [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 2109, реєстраційний номер [NUMBER] , під час руху по вул. Молодіжній в напрямку нерегульованого перехрестя з вул. Парковою, у м. Кагарлик Київської області порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», а також п. 16.11 ПДР України, відповідно до положень якого «на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху», внаслідок чого здійснив зіткнення з велосипедом під керуванням [PERSON] , за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 281 Кримінального кодексу України. Внаслідок зазначеної ДТП, [PERSON] отримав тілесні ушкодження. Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 18 від 17.03.2020 року, у [PERSON] було виявлено ушкодження у вигляді закритого перелому верхньої третини правої стегнової кістки зі зміщенням, яке утворилося від дії тупого(их) предмета(ів). Вказане ушкодження викликає розлад здоров`я більше 21 дня і відноситься до ушкоджень середньої тяжкості. Таким чином, грубе порушення [PERSON] вимог пунктів 10.1 та 16.11 ПДР України спричинило заподіяння [PERSON] тілесних ушкоджень, внаслідок чого його було визнано потерпілим у кримінальному провадженні № 12020110190000012, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.01.2020 року. Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 29 жовтня 2021 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям, а кримінальне провадження закрити. Внаслідок отриманих [PERSON] тілесних ушкоджень та їх лікуванням, [PERSON] та [PERSON] було понесено витрати на його лікування, у тому числі стаціонарне. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування згідно зі встановленими цією нормою вимогами та додатками та документами. [INFO] [PERSON] помер, про що Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги Кагарлицької районної ради» було видано лікарське свідоцтво про смерть № 92, де вказано причина смерті ішемічна серцево-судинна недостатність, ішемічна хвороба серця, двобічна пневмонія. Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції видано свідоцтво про смерть Серія [NUMBER] . 01.06.2020 року [PERSON] було подано клопотання до Кагарлицького районного суду Київської області про визнання її представниками потерпілого у кримінальному провадженні № 368/337/20 по обвинуваченню [PERSON] . Однак ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 06.10.2020 року [PERSON] було відмовлено у визнанні її потерпілою в даному кримінальному провадженні. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Додані до позовної заяви докази не підтверджують те, що саме позивачами здійснювалося лікування потерпілого [PERSON] та придбані ними ліків з цією метою. У [PERSON] є письмова розписка від потерпілого, датована 24.03.2020 року, в якій потерпілий [PERSON] зазначає, що претензій морального та матеріального характеру до [PERSON] не має. Як вбачається з копії лікарського свідоцтва про смерть, доданого до позовної заяви, причиною смерті [PERSON] стала ішемічна хвороба серця. Тобто смерть [PERSON] , який є потерпілим в кримінальному провадженні по обвинуваченню [PERSON] , взагалі не пов`язана з ДТП за участю відповідача. Позивачі посилаються на те, що смерть [PERSON] настала внаслідок ДТП, проте жодного доказу на підтвердження даній обставині не надали. Щодо витрат на поховання, які понесли Позивачі, слід зауважити наступне. Статтею 1201 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Однак позивачами не надано жодного доказу що смерть [PERSON] настала внаслідок ДТП. Щодо моральної шкоди, то відповідно до ч.2 статті 1168 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружиш), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Знову ж таки, моральна шкода відшкодовується лише в разі смерті потерпілого, і лише чітко визначеному колу осіб. Відповідно до статті 1200 Цивільного кодексу України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягай пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років: 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті. З урахуванням наведеного, позивачами не доведено виникнення права на відшкодування витрат на лікування і поховання, а також моральної шкоди, завданих внаслідок ДТП, а саме, завданої злочином передбаченим ч.2 ст. 286 КК України, в скоєнні якого винен [PERSON] . Окрім цього, [PERSON] постійно відвідував потерпілого [PERSON] , коли останній перебував на лікуванні, і позивачів по справі жодного разу у [PERSON] вдома він не бачив. [PERSON] відомо, що [PERSON] лікувався самостійно і ніхто із родичів допомоги йому не надавав. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що вона проживає по сусідськи з померлим [PERSON] , який попав в ДТП . Сестра [PERSON] приїздила до брата через день. Сусідка [PERSON] готувала йому їсти і годувала 2 рази на день. До [PERSON] також приходив брат і приїздив син [PERSON] до ДТП він переніс інсульт, а тому трохи була порушена координація рухів. Свідок [PERSON] в судове засідання з`являтись відмовилась, а тому її письмове пояснення суд не може взяти як доказ в даній справі. 13 вересня 2019 року між ПАТ НАСК «Оранта» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс АО 5648197), Яким було застраховано цивільну відповідальність страхувальника забезпеченого транспортного засобу ВАЗ 2109 д.р.н. [NUMBER] . Що стосується страхового відшкодування, то 08 січня 2020 року потерпілий по справі [PERSON] особисто звернувся із заявою на виплату страхового відшкодування та повідомленням про ДТП до ПАТ «HACK «ОРАНТА», надавши необхідні виписки, чеки для розрахунку страхового відшкодування, свої паспортні дані та код. 17 березня 2020 року згідно страхового акту ОЦВ-20-33-20136/1 та розрахунку страхового відшкодування, згідно платіжного доручення №14399 від 17.03.2020 та реєстру до нього на ім`я [PERSON] було рнонопхоапне страхове відшкодування в розмірі 25 573 грн.82 коп. Дане страхове відшкодування включало в себе: 1. 24 356грн.02 коп. - витрат пов`язаних з лікуванням потерпілого по чеках. 2. 1669 грн.20 коп. - витрат пов`язаних з лікуванням потерпілого за 12 днів лікування. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Таким чином, ПАТ НАСК «ОРАНТА» у встановлений Законом термін виконала своє зобов`язання по виплаті страхового відшкодування безпосередньо потерпілій особі, а заявлений позов родичами взагалі не має ніяких правових підстав під собою, оскільки саме потерпіла особа [PERSON] просив виплатити страхове відшкодування на свою користь, і жодним чином не зазначав, що треті особи понесли витрати на його лікування. А тому, суд дійшов висновку, що в задоволені позову слід відмовити. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed