Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

16 листопада 2022 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивачі, від імені яких діє представник - адвокат Єрашов Роман Вікторович, посилаючись на частину 1 статті 317, частину 1 статті 319, статті 25, 367-372, 392, 1216, 1218, 1226 ЦК України, просять: - визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що [INFO] помер батько [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно, що знаходиться на території м. Славутича, Київської області. 25.05.2021 [PERSON] звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті батька до Славутицької міської державної нотаріальної контори. За його заявою було заведено спадкову справу № 52/2021 (номер у спадковому реєстрі № 67702040). Крім нього із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася також [PERSON] , інші особи із заявами про прийняття спадщини не зверталися. 10.02.2022 державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири, що знаходиться в [ADDRESS] , яка належала [PERSON] .. Аналогічне свідоцтво про право на спадщину за законом на іншу 1/2 частину цієї квартири було видано [PERSON] .. Крім вказаного майна, [PERSON] мав у спільній власності із [PERSON] квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право власності на вказане майно зареєстровано за реєстровим номером 446/69 23.07.1996 в Славутицькому міському бюро технічної інвентаризації. Листом № 197/02-14 від 25.05.2021 завідувачем Славутицької міської державної нотаріальної контори [PERSON] було повідомлено, що на частку квартири за адресою: [ADDRESS] , яка була куплена [PERSON] та [PERSON] в спільну сумісну власність згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 05.07.1996 приватним нотаріусом Славутицького нотаріального округу Київської області, не може бути видано свідоцтво про право на спадщину, адже частка в даній квартирі, яка належала померлому, не визначена. За таких обставин, позивачі, як спадкоємці за законом майна померлого [PERSON] , не можуть оформити своє право власності на спадкове майно - квартиру [ADDRESS] . В зв`язку з цим, позивачі були змушені звернутися до суду з даною позовною заявою з метою визнання за ними, спадкоємцями за законом, права власності на частину вищезазначеного нерухомого майна. Враховуючи засаду рівності частин співвласників у спільній сумісній власності в разі поділу майна, то [PERSON] у разі поділу спірної квартири належала 1/2 її частина. Після смерті [PERSON] його частина у спільній власності спадкується на загальних підставах, що говорить про перехід права власності на цю частку в рівних частках до кожного із спадкоємців [PERSON] , хто прийняв спадщину. Так як після смерті [PERSON] спадщину прийняли тільки позивачі, то кожен з них має право на 1/4 частину спірної квартири. Враховуючи, що нотаріус не може видати позивачам свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з не визначенням частки спадкодавця у квартирі, що підлягає спадкуванню, то спадкові права позивачів мають бути захищені в судовому порядку шляхом визнання за кожним із них права власності в порядку спадкування за законом після смерті батька на 1/4 частину квартири [ADDRESS] . Ухвалою судді від 29 грудня 2022 року, після виконання вимог, передбачених частиною 6 статті 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 26 січня 2023 року. Ухвалою суду від 26 січня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 10 лютого 2023 року. Ухвалою суду від 10 лютого 2023 року судовий розгляд справи було відкладено на 28 лютого 2023 року на підставі частини 4 статті 223 ЦПК України. Позивачі та їх представник - адвокат Єрашов Р.В. у призначене судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України. На електронну адресу суду від представника позивачів - адвоката Єрашова Р.В. надійшла заява, в якій він просив судовий розгляд у справі провести без його участі та участі позивачів, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] повторно в призначене судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в порядку, передбаченому частиною одинадцятою статті 128 ЦПК України. Відзив на позов відповідач до суду не направив. Клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надійшла. За наявності умов, передбачених статтями 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 28 лютого 2023 року суд ухвалив заочне рішення у справі. Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 05 липня 1996 року приватним нотаріусом Славутицького нотаріального округу Київської області та зареєстрованого в реєстрі за № 2702, [PERSON] та [PERSON] купили квартиру під номером [ADDRESS] (а. с. 22). Право особистої власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано 23 липня 1996 року Славутицьким міським бюро технічної інвентаризації за [PERSON] , [PERSON] та записано в реєстрову книгу № 2 за реєстровим № 446/69 (а. с. 22, зв. ст.). Відповідно до інформації Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області № 15-08/371 від 03.06.2021 за даними архіву приватизаційних справ житлового фонду, право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] виникло за громадянами [PERSON] , [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 2702 від 05.07.1996, посвідченого приватним нотаріусом Славутицького нотаріального округу Київської області, зареєстрованого Славутицьким міським бюро технічної інвентаризації, номер запису 446/69, в книзі 57-09-27/2 від 23.07.1996. Славутицьким міським бюро технічної інвентаризації вищевказане нерухоме майно не зареєстровано в Державному реєстрі прав власності. Дублікати правовстановлюючих документів щодо вищевказаного нерухомого майна Департаментом «Бюро технічної інвентаризації» КП «Агентства регіонального розвитку» не реєструвались (а. с. 74). Відповідно до пункту 10 частини 1 постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 у Київській області утворено Вишгородський район (з адміністративним центром у місті Вишгород) у складі територій Вишгородської міської, Димерської селищної, Іванківської селищної, Петрівської сільської, Пірнівської сільської, Поліської селищної, Славутицької міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 07 травня 1987 року Відділом ЗАГС Новозаводського районного виконавчого комітету м. Чернігова, [PERSON] народився [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про народження 07 травня 1987 року зроблено запис за № 468. Батьком записаний [PERSON] (а. с. 18, 70). Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28 вересня 1989 року Відділом ЗАГС Чернігівського міськвиконкому, [PERSON] народилася [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про народження 28 вересня 1989 року зроблено запис за № 3379. Батьком записаний [PERSON] (а. с. 19; а. с. 71, зв. ст.). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 06 квітня 2021 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), копія якого знаходиться в матеріалах справи (а. с. 15, 63). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої 18 травня 2021 року Управлінням адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, згідно даних Реєстру територіальної громади міста Славутича місце проживання [PERSON] , [INFO] , було зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , з 20.09.1996 по 07.05.2021(а. с. 17). Згідно з інформацією Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області № 15-08/163 від 25.04.2022, за даними архіву приватизаційних справ житлового фонду міста Славутича квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить двом співвласникам на підставі договору купівлі-продажу № 2702 від 05.07.1996 року, посвідченого приватним нотаріусом Славутицького нотаріального округу Київської області. Вищезазначена квартира зареєстрована Славутицьким міським бюро технічної інвентаризації 23.07.1996. Один із співвласників квартири є [PERSON] , частка у власності не визначена (а. с. 23). Як вбачається із матеріалів спадкової справи № 52/2021, копія якої долучена до матеріалів справи, 25 травня 2021 року за заявою [PERSON] та [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON] державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області була відкрита спадкова справа за номером 51/2021 (номер в реєстрі 67702040). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 64867806, виданої 25.05.2021 Славутицькою міською державною нотаріальною конторою, [PERSON] за життя не залишив заповіту. На підставі заяви [PERSON] та [PERSON] від 10.02.2022 про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом, державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області 10 лютого 2022 року були видані свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] та [PERSON] (а. с. 60-94). Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих 10 лютого 2022 року державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] та [PERSON] , копії яких знаходяться в спадковій справі, спадкоємцями майна [PERSON] , 1949 року народження, який помер [INFO] , є його син [PERSON] , [INFO] , на 1/2 частку, та дочка [PERSON] , [INFO] , на 1/2 частку. Спадщина, на яку в указаних частках видано свідоцтва, складається з квартири номер [ADDRESS] , та належить матері померлого - [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої був її син - [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Згідно з листом завідувача Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області № 197/02-14 від 25.05.2021, [PERSON] та [PERSON] було рекомендовано звернутися до суду з питання визначення частки померлого [PERSON] у спільній сумісній власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] (а. с. 21). Як вбачається із Звіту про оцінку майна, складеного 23 листопада 2021 року ФОП [PERSON] , ринкова вартість двокімнатної квартири загальною площею 49,8 кв. м, що розташована на третьому поверсі в багатоповерховому житловому будинку, розташованої за адресою: [ADDRESS] , складає 240 762 гривні без ПДВ (а. с. 24-37). З урахуванням наведеного, позивачі оформити належним чином спадщину не мають можливості, оскільки під час набуття у спільну власність [PERSON] та [PERSON] квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , не було визначено розмір часток кожного із співвласників. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України, частини першої статті 4 Цивільного процесуального України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Із змісту позовної заяви вбачається, що відсутність визначення частки спадкодавця у праві спільної власності на квартиру позбавляє можливості позивачам отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у позасудовому порядку, що підтверджено листом завідувача Славутицької міської державної нотаріальної контори № 197/02-14 від 25.05.2021. Таким чином, позивачі звернулася до суду із метою захисту свого спадкового права. Згідно зі статтею 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 Цивільного кодексу України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вбачається з приписів статті 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини першої статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За змістом частини 1 статті 1226 Цивільного кодексу України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Згідно зі статтею 227 Цивільного кодексу Української РСР (який діяв на час виникнення права власності на спірну квартиру) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Як вбачається зі змісту статті 112 Цивільного кодексу Української РСР, майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). Відповідно до статті 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно) (частина 1). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності (частина 2). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (частина 4). Частиною першою статті 368 Цивільного кодексу України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно із частинами 1-2 статті 372 Цивільного кодексу України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Виходячи з наведених норм матеріального права, квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 05 липня 1996 року приватним нотаріусом Славутицького нотаріального округу Київської області та зареєстрованого в реєстрі за № 2702. За відсутності домовленостей між співвласниками щодо розміру частки кожного з них у спільному майні законом презюмується рівність часток співвласників у праві спільної сумісної власності. У звязку з цим правильним є застосування принципу рівності часток співвласників при визначенні часток у спільній сумісній власності, які не визначені за домовленістю співвласників або законом. Таким чином, частка співвласника нерухомого майна - квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що належала [PERSON] , який помер [INFO] , становить одну другу її частину. За змістом частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року в справі № 570/997/19, для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України). Визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. За таких обставин, враховуючи, що позивачі: [PERSON] та [PERSON] , як діти спадкодавця [PERSON] , є спадкоємцями першої черги за законом, які прийняли у встановленому законом порядку спадщину, нотаріус не може видати позивачам свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що невизначена частка спадкодавця в квартирі, то необхідно визнати за ними в рівних частках право власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] . За змістом частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з того, що позивачами сплачено судовий збір в сумі 1 203 гривні 81 копійка, то з відповідача на користь позивачів підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1 203 гривні 81 копійка, в рівних частках по 601 гривні 91 копійці на користь кожного з них. На підставі викладеного,

Outcome: approved