Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

02.01.2023 представник позивача адвокат Яцишин Іван Володимирович в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» та просить суд стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» на користь [PERSON] суму недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 9298,00 гривень, вирішити питання судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зіслався на те, що 12.06.2021 о 15:20 год. у м. Львові, на перехресті вул. Б.Хмельницького та вул. Караїмська відбулося ДТП за участі [PERSON] , який керував автомобілем марки «Hyundai Tucson», д.н.з. [NUMBER] та водія [PERSON] , який керував транспортним засобом марки «Ford Transit Connect», д.н.з. [NUMBER] . Постановою Шевченківського районного суду м.Львова від 07.07.2021 [PERSON] , [INFO] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 (вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок) в доход держави. Відповідальність за спричинення шкоди внаслідок використання транспортного засобу марки «Hyundai Tucson», д.н.з. [NUMBER] забезпечена Полісом страхування №АР5016780 від 12.06.2021 ТДВ «СК «Гардіан». Всі необхідні документи для прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування позивачем були надані. Позивач звернувся з заявою до відповідача про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок ДТП, однак станом на день звернення до суду з позовною заявою відповідач лише частково здійснив страхове відшкодування - 21.01.2022 в розмірі 51591,00грн., але вартість, яка б підлягала відшкодуванню становить 60889,12грн., в зв`язку із чим позивач вимушений звернутися до суду. Відповідач не скористався правом подачі письмового відзиву на позовну заяву. Ухвалою від 09.01.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. У судове засідання представник позивача не прибув, однак подав письмову заяву про розгляд справи у відсутності позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та не заперечує щодо ухвалення у справі заочного рішення. Представник відповідача у судове засідання не прибув повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, що стверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням, яке повернулося на адресу суду та долучено до матеріалів справи, відзиву на позовну заяву подано ним не було. 27.02.2023 на електронну пошту представник ТДВ «СК «Гардіан» Поліщук О. скерувала заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому процесі. Клопотань про продовження строку для подання відзиву, доручення доказів, витребування доказів чи вчинення інших процесуальних дій судом, які б унеможливлювали продовження розгляду справи представником подано не було. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи у відсутності представника відповідача, суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд приходить такого. Суд встановив, що 12.06.2021 о 15:20 год. у м. Львові, на перехресті вул. Б.Хмельницького та вул. Караїмська відбулося ДТП за участі [PERSON] , який керував автомобілем марки «Hyundai Tucson», д.н.з. [NUMBER] та водія [PERSON] , який керував транспортним засобом марки «Ford Transit Connect», д.н.з. [NUMBER] . [PERSON] повідомив ТДВ «СК « Гардіан» про настання страхового випадку. Постановою Шевченківського районного суду м.Львова від 07.07.2021 [PERSON] , [INFO] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 (вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок) в доход держави /арк.спр.5/. На момент вчинення ДТП відповідальність власника транспортного засобу марки «Hyundai Tucson», д.н.з. [NUMBER] забезпечена Полісом страхування №АР5016780 від 12.06.2021 ТДВ «СК «Гардіан», копія якого міститься в матеріалах справи / арк.спр.6/. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] транспортний засіб марки «Ford Transit Connect», д.н.з. [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] /арк.спр.17 зворот/. Позивач звернувся з заявою до відповідача про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок ДТП, однак станом на день звернення до суду з позовною заявою відповідач здійснив страхове відшкодування 21.01.2022 в розмірі 51591,00 грн. Згідно висновку експерта №184 від 16.08.2021, який проведений на замовлення Позивача, вартість матеріального збитку, який заподіяно власнику автомобіля марки «Ford Transit Connect», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок ДТП 12.06.2021 року на момент дослідження становить 60889,12 гривень /арк.спр.8-16/. Згідно статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України,майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Частиною першою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. На підставі ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Правовідносини щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, регулюються, зокрема Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до п. 34.2, 34.3 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі аварійного сертифіката, рапорту, звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства (стаття 31 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно п.36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо- транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявниками обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у проведенні виплати. Судом встановлено, товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» не здійснило виплати страхового відшкодування добровільно, а тому така підлягає стягненню в судовому порядку. Виходячи із наведених норм, а також наданих розрахунків, які відповідачем не спростовано та не наведено обґрунтованих підстав щодо невиплати позивачу страхового відшкодування у повному обсязі, наявні підстави для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на його користь суму страхового відшкодування у розмірі 9298,00 гривень. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в користь позивача судові витрати за сплату судового збору у розмірі 992,40грн., що підтверджується квитанцією від 30.12.2022 /арк.спр.20/. Окрім цього, позивач поніс витрати за проведення експертного автотоварознавчого дослідження /висновок експерта №184 від 16.08.2021/ у розмірі 2800 гривень, які підлягають стягненню з відповідача. Також, позивач просить вирішити питання стягнення витрат на правову допомогу. Як вбачається з матеріалів справи представництво інтересів позивача здійснював адвокат Яцишин Іван Володимирович на підставі ордеру серії ВС №1177904 від 28.12.2022 на підставі договору-доручення про надання правової допомоги від 22.06.2022 /арк..спр.3,19/. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до договору про погодження вартості послуг з надання правової допомоги від 22.06.2022 порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок та строки його сплати визначаються сторонами. Згідно меморіального ордеру №@2PL054129 від 31.08.2022 витрати, які поніс [PERSON] за надання правової допомоги становлять 4000,00грн /арк.спр.4/. Відповідно до ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України. Зокрема, частиною другою вказаної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). Жодним чином не заперечуючи права позивача отримати всі види професійної правничої допомоги, а так само не заперечуючи кваліфікацію адвоката, який надав якісні послуги відповідно до замовлення, суд на засадах пропорційності, враховуючи наведене вище та відповідно критеріїв ст. 143 ЦПК України, зокрема, співмірності і розумності, оцінює очікувані понесення позивачем витрати з точки зору мінімально необхідного їх розміру, що підлягає віднесенню на сторону відповідача з покладенням на останнього обов`язку відшкодувати такі витрати, на підставі чого приходить, що витрати у розмірі 4000 гривень, суд вважає такими, що не відповідатимуть критерію розумності їх розміру, з огляду на те, що такі не є мінімально необхідними витратами, що підлягають покладенню на відповідача та не є неминучими при розгляді справи про стягнення страхового відшкодування. Зважаючи на викладене, суд вважає необхідним зменшити розмір заявлених судових витрат на професійну правничу допомогу, співмірним, пропорційним та розумним в цілях покладення його на відповідача на переконання суду буде розмір в сумі 2000,00 грн.

Outcome: approved