Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

І.Стислий виклад позиції заявника. [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в обґрунтування якої покликається на те, що 26.02.2002 року на підставі рішення виконкому Тишицької сільської ради від 26.12.2001 року № 58, заявнику було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями у [ADDRESS] . Вищевказаний будинок є зареєстрованим в Рівненському обласному бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за заявником та записаний в реєстрову книгу с.Князівка. У грудні 2022 року, [PERSON] усно звернувся до відділу ЦНАП Березнівської міської ради з метою проведення держаної реєстрації житлового будинку, однак реєстратором було виявлено розбіжність у написані прізвища заявника, оскільки прізвище заявника у паспорті громадянина України вказано « [PERSON] », а у свідоцтві про право власності на житловий будинок - « [PERSON] ». Вказана розбіжність перешкоджає заявнику володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд, тому йому рекомендовано звернутись до суду з приводу встановлення факту, що має юридичне значення. З урахуванням наведеного, просить встановити факт належності йому свідоцтва про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в [ADDRESS] від 26.02.2002 року. виданого на підставі рішення виконкому Тишицької сільської ради за № 58 від 26.12.2001 року на ім`я [PERSON] . ІІ.Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. 04.01.2023 року заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Представник заінтересованої особи Березнівської міської ради Рівненського району Рівненської області в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, у якій просить розглянути вказану справу без його участі, не заперечує щодо задоволення вимог заяви. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. ІІІ.Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Згідно паспорта громадянина України [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , народився в с.Князівка Березнівського району Рівненської області. Свідоцтво про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в [ADDRESS] від 26.02.2002 року, видане на ім`я [PERSON] . Згідно виписки з погосподарської книги № 2, за № 1532 від 16.11.2022 року, виданої Березнівською міською радою, будинок [ADDRESS] рахується за [PERSON] . Письмовими поясненнями [PERSON] та [PERSON] від 20.12.2022 року підтверджується факт, що [PERSON] , [INFO] є власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. В судовому засіданні встановлено, що розбіжності у написанні прізвища заявника в правовстановлюючому документі перешкоджає заявнику володіти, користуватися та розпоряджатися власністю. Згідно положень п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Європейський суд з прав людини надаючи тлумачення принципу верховенства права в світлі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод неодноразово зазначав, що формальності не можуть бути підставами для виправдання несправедливості. На підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку, що на підтвердження заяви надані належні, достовірні, допустимі докази, які не викликають сумніву у суду і є достатніми для встановлення юридичного факту належності [PERSON] документу; встановлення цього факту має для заявника юридичне значення, від його встановлення залежить реалізація права власника майна і іншого порядку його встановлення немає. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved