Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-02 00:00:00

16 листопада 2021 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] , від імені якого діє адвокат - Стефківський Володимир Іванович, до Акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, в якій просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 16 540,00 грн. страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілої та 4 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилався на те, що 14 жовтня 2019 року близько 21 год. 00 хв., поблизу буд. 22 по проспекту Любові Малої у м. Харкові відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки "GEELY MAPLE", р.н. [NUMBER] здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] з послідуючим наїздом на неї автомобілем марки "BMW 3201" р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок даної ДТП пішохід [PERSON] від отриманих травм померла на місці події. За фактом ДТП СУ ГУНП в Харківській області внесені матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12019220000001497. Досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12019220000001497, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, триває. В результаті вищевказаного ДТП та наслідків від нього, син потерпілої [PERSON] - [PERSON] , зазнав шкоди, у зв`язку з чим у нього виникло право на її відшкодування за рахунок відповідача. Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки "BMW 3201" р.н. [NUMBER] , була застрахована у Акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ8588924. Представник позивача повідомив страхову компанію про настання страхового випадку та 26 квітня 2020 року звернувся із заявою на виплату страхового відшкодування. Листом № 4129/12цв від 14 травня 2021 року відповідач повідомив про те, що, за відсутності у страховика документів та інформації про набрання рішенням суду у кримінальній справі, в якій розглядається ДТП, законної сили, строк для прийняття рішення за даною подією ще не настав. Представник позивача зазначив, що згідно з свідоцтвом про народження [PERSON] її батьками були [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 22.12.2008 р. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 08.05.2000 р. У відповідності до відповіді на запит щодо надання інформації про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] Залізничний районний у місті Львові відділ Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надав інформацію про наявність актового запису про шлюб [PERSON] з [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 28.08.1987 р. Жовтневим відділом РАЦС Харківського МУЮ. У відповідності до свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] , виданого 26.06.1996 р., було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Прізвище після розірвання шлюбу громадянки - [PERSON] . [INFO] народився [PERSON] , матір`ю якого була [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим 06.05.1987 р. [INFO] народився [PERSON] , матір`ю якого була [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим 04.04.1989 р. [INFO] народився [PERSON] , матір`ю якого була [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим 19.12.2008 Р- Таким чином, особами, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю [PERSON] є її діти - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 50 076, 00 гривень, виплачується рівними частинами між особами, які мають право на отримання страхового відшкодування. Частка, яка припадає на кожну особу, що має право на отримання страхового відшкодування становить 16 692 гривень. 10 листопада 2021 року [PERSON] (який діє в інтересах неповнолітнього сина загиблої - [PERSON] ) було пред`явлено позов до Акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" про відшкодування шкоди, заподіяної смертю матері. Сума позовних вимог становить 166 920,00 грн., з яких 16 692,00 грн. моральної шкоди - 1/4 частки, що належить сину [PERSON] , та 150 228,00 грн. страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника для неповнолітнього сина загиблої [PERSON] .. Ліміт відповідальності Акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих відповідно до полісу № АМ8588924 становить 200 000,00 грн. Тому, враховуючи заявлену суму позовних вимог у справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС", а саме 166 920, 00 грн., до суми ліміту відповідальності страхової компанії залишається 33 080,00 грн. Оскільки у загиблої крім неповнолітнього сина, [PERSON] є ще двоє синів - [PERSON] та [PERSON] , у них обох наявні підстави для отримання страхового відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю матері. Тому, [PERSON] та [PERSON] мають право на отримання відшкодування в розмірі 16 540 грн. Таким чином, до стягнення на користь позивача належить 16 540 грн. відшкодування заподіяної моральної шкоди. Також зазначив, що розмір судових витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді першої інстанції, які позивач очікує понести, становить 4 000,00 грн. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з зазначеним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 листопада 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи. Призначено підготовче судове засідання. 13 грудня 2021 року від представника відповідача - адвоката Медвідь О.І. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого повідомив, що 06 травня 2020 року за вх. № 22993/12цв до АТ «СК «АРКС» надійшла заява про виплату страхового відшкодування від представника [PERSON] - [PERSON] від 26 квітня 2020 року, у зв`язку з настанням 14 вересня 2019 року ДТП, під час якої автомобіль марки «Geeli Маріє» р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] здійснив наїзд на пішохода [PERSON] з послідуючим наїздом автомобілем «BMW 3201», р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок якої пішохід [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці ДТП. До зазначеної заяви представником позивача було долучено зокрема копії паспортних даних, ідентифікаційного коду [PERSON] та довіреності [PERSON] , зокрема на [PERSON] від 16 квітня 2020 року. Проаналізувавши отримані від представником позивача документи, АТ «СК «АРКС» було встановлено, що наданих документів недостатньо для прийняття рішення у справі, оскільки не було надано документи, що підтверджують родинний зв`язок з потерпілою особою. На адресу представника позивача [PERSON] було направлено лист від 14 травня 2020 року за вих. №3740/12цв, в якому повідомлялось про необхідність надання вищезазначених документів, які передбачені спеціальним Законом та є необхідними для прийняття рішення стосовно здійснення виплати страхового відшкодування. Натомість, 29 липня 2020 року на адресу AT «СК «АРКС» надійшла заява про долучення документів та виплату страхового відшкодування від 23 липня 2020 року вих. №5717, до якої було долучено лист відповідь УПП у Львівській області від 08 травня 2020 року та довідку про ДТП, які зокрема підтверджували настання заявленого випадку ДТП 14 вересня 2019 року. Також, 13 жовтня 2020 року на адресу AT «СК «АРКС» надійшла заява про долучення документів та виплату страхового відшкодування від 05 жовтня 2020 року вих.№8182, до якої було долучено копії витягу з ЄРДР кримінального провадження №12019220000001497 від 01 вересня 2020 року та Висновку експерта №10-12/2576-ДМ/19 від 05 листопада 2019 року щодо результатів проведеної судово-медичної експертизи. Проте, всупереч вимог чинного законодавства, запитувані страховиком документи, необхідні та передбачені для підтвердження наявності підстав для отримання страхового відшкодування позивачем до страховика в досудовому порядку надані так і не були. Вважає, що на час звернення до суду позивач, не виконав дій визначених Законом для здійснення свого права, а відповідно не має правових підстав на отримання страхового відшкодування. Також зазначив, що у страховика відсутні документи, які підтверджують вину та настання цивільно-правової відповідальності водія забезпеченого ТЗ «BMW 3201», р.н. [NUMBER] у вчиненні ДТП, яка сталася 14 жовтня 2019 року, а отже відсутні правові підстави для настання цивільно-правової відповідальності [PERSON] , та відповідно - настання відповідальності страховика за умовами Полісу обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/8588924. Отже, оскільки до теперішнього часу документи, які є необхідними та обов`язковими для виплати страхового відшкодування та обвинувального вироку суду відносно водія забезпеченого автомобіля, який набрав законної сили, позивачем не були надані, а тому вважає, що у відповідача відсутній обов?язок щодо прийняття рішення по суті події та відповідно здійснювати виплату страхового відшкодування. Просив поставити питання [PERSON] про обставини, що мають значення для справи. Враховуючи все вищевикладене, вважає, що будь-які вимоги позивача до АТ «СК «АРКС» є передчасними, надуманими та безпідставними. 07 лютого 2022 року від представника позивача - Стефківського В.І. надійшла відповідь на відзив, згідно якої повідомив, що твердження представника відповідача щодо обов`язкової процедури досудового врегулювання питання, пов`язаного із отриманням страхового відшкодування за полісами ОСЦПВВНТЗ є безпідставними. Також зазначив, що позивачем до позовної заяви надано документ, який підтверджує родинний зв`язок з потерпілою особою. Повідомив, що твердження представника відповідача щодо встановлення винної особи у невиконанні правил дорожнього руху, що призвело до ДТП, є обов`язковим для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування. Зазначив, що відповідач відмовляється від надання відповідей, поставлених представником відповідача у відзиві, оскільки вважає, що питання не стосуються обставин, що мають значення для справи. 16 лютого 2022 року від представника відповідача - адвоката Медвідь О.І. надійшло клопотання про передачу справи на розгляд до Подільського районного суду м. Києва. 16 лютого 2022 року від представника відповідача - адвоката Медвідь О.І. надійшла заява про залучення до участі у справі третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. 16 лютого 2022 року від представника відповідача - адвоката Медвідь О.І. надійшло клопотання про зупинення провадження у справі. Ухвалами Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 лютого 2022 року, постановлені в судовому засданні без виходу до нарадчої кімнати, клопотання представника відповідаа про передачу справу за підсудністю та зупинення провадження по справі відмовлено. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 лютого 2022 року клопотання представника відповідача Акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» - Медвідь Олександра Івановича про залучення третіх осіб задоволено. Залучено до участі у справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи в якості третіх осіб, яки не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , [PERSON] , Публічну акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта». Представник позивача - адвокат Стефківський В.І., який діє на підставі Ордеру на надання правничої допомоги від 16 квітня 2020 року, в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, які викладені у рішенні вище, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача - адвокат Медвідь О.І., який діє на підставі довіреності № 1154/18, в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на доводи викладені у відзиві на позовну заяву. Інші сторони в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, про прчину неявки суд не повідомили. У відповідності до вимог ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності незявившихся осіб. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані сторонами та долучені до матеріалів справи докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В судовому засіданні було встановлено, що 14 жовтня 2019 року близько 21 год. 00 хв., поблизу буд. 22 по проспекту Любові Малої у м. Харкові відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки "GEELY MAPLE", р.н. [NUMBER] здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] з послідуючим наїздом на неї автомобілем марки "BMW 3201" р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок даної ДТП пішохід [PERSON] від отриманих травм померла на місці події. 16 жовтня 2019 року видано свідоцтво про смерть [PERSON] , серії [NUMBER] (а.с.31) За фактом ДТП СУ ГУНП в Харківській області внесено матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12019220000001497 (т.1 а.с. 10). Згідно висновку експерта №10-12/2576-ДМ/19, безпосередньою причиною смерті [PERSON] явився комплекс ушкоджень кісток скелета з розривами спинного мозку, внутрішніх органів грудної клітини і черевної порожнини, що супроводжувалось внутрішньою кровотечею. Тобто між сукупною травмою тіла і настанням смерті [PERSON] існує прямий причинний зв`язок. Але в даному конкретному випадку виділити, яке саме з внутрішніх ушкоджень стало основним, та призвело до настання смерті [PERSON] , не є можливим (т. 1 а.с. 11-30). Досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12019220000001497, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, триває, вирок суду по даному кримінальному правопорушенню не постановлювався, винні особи не встановлені та будь-яких доказів на спростування цього факту сторонами надано суду не було. 26 квітня 2020 року представник [PERSON] звернувся до АТ «СК» «АРКС» з заявою на виплату страхового відшкодування (т. 1 а.с. 102). Як пояснив в судовому засіданні представник відповідача Медвідь О.І. , оскільки документи, які є необхідними та обов`язковими для виплати страхового відшкодування та обвинувального вироку суду відносно водія забезпеченого автомобіля, який набрав законної сили, позивачем не були надані, а тому вважає, що у відповідача відсутній обов`язок щодо прийняття рішення по суті події та відповідно здійснювати виплату страхового відшкодування. Вважає вирішення даного питання передчасним. Відповідно до ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Викладене вище свідчить, що позивач має всі підстави для відновлення свого порушеного права і одержання грошової компенсації за спричинену шкоду. Згідно Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 жовтня 2019 року по проспекту Любові Малої у м. Харкові відбулась дорожньо-транспортна пригода. Зазначена ДТП відбулася за участі автомобіля марки "GEELY MAPLE", р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який здійснив наїзд на пішохода [PERSON] з послідуючим наїздом на неї автомобіля "BMW 3201" р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] .. Внаслідок даної ДТП пішохід [PERSON] від отриманих травм померла на місці події (т. 1 а.с. 109). Згідно з положеннями п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Шкода завдана внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, відшкодовується незалежно від наявності вини завдавача шкоди, про що наголошено в п. 4 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В частині 5 ст. 1187 ЦК України зазначено, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Частиною2 ст.1188 ЦК України визначено, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 10 січня 2019 року (справа № 500/2095/15-ц), потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Спеціальним законом, який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі-Закон). Відповідно до ст. 3 Закону в редакції, який діяв на час виникненя правовідносин. обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 6 Закону передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 27.3 ст. 27 Закону, страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. В силу п. 36.3. ст. 36 Закон, у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Станом на дату настання ДТП, цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] , пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки "BMW 3201" р.н. [NUMBER] , була застрахована у відповідача, відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ8588924 (т. 1 а.с. 44). Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] , пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки "GEELY MAPLE", р.н. [NUMBER] , була застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА», відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО6260729, який діяв на дату настання ДТП (т. 1 а.с.169). Отже, заподіяну внаслідок смерті [PERSON] позивачу шкоду, було завдано в результаті взаємопов`язаних, сукупних дій водіїв автомобілів "BMW 3201" р.н. [NUMBER] та "GEELY MAPLE", р.н. [NUMBER] та відповідно до вищезазначеного Закону, вимоги позивача щодо здійснення відшкодування повинні визначатися шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість осіб, які відповідно до Закону мають на таке відшкодування. Відповідно до статті 22 Закону №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до частини 1 статті 35 Закону №1961-IV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. 03 квітня 2020 року представник позивача повідомив відповідача про настання страхового випадку та 24 квітня 2020 року звернувся, в порядку визначеному Законом №1961-IV, із заявою на виплату страхового відшкодування. Серед заявлених позивачем до відшкодування вимог, містились 16 540,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Листом № 4129/12цв від 14 травня 2021 року відповідач повідомив представника Позивача про те, що за відсутності в Страховика документів та інформації про набрання рішення суду у кримінальній справі, в якій розглядається ДТП законної сили, строк для прийняття рішення за даною подією ще не настав. Повідомлено, що на даний час страхова компанія не може прийняти вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Згідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Із матеріалів справи вбачається, що свідоцтвом про народження [PERSON] її батьками були [PERSON] та [PERSON] (а.с. 32). Як зазначено позивачем, у Залізничному районному у місті Львові відділу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надано інформацію про наявність актового запису про шлюб [PERSON] з [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 28.08.1987 р. Жовтневим відділом РАЦС Харківського МУЮ. Між [PERSON] та [PERSON] розірвано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER] , виданого 26.06.1996 р., Прізвище після розірвання шлюбу громадянки - [PERSON] (а.с.36). Батьки [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 22.12.2008 р., [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 08.05.2000 р.(а.с.33,34) [INFO] народився [PERSON] , матір`ю якого була [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим 06.05.1987 р.(а.с.37) [INFO] народився [PERSON] , матір`ю якого була [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим 04.04.1989 р.(а.с.38) [INFO] народився [PERSON] , матір`ю якого була [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим 19.12.2008 (а.с.39) Таким чином, особами, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди, у зв`язку із смертю [PERSON] є її діти - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (т. 1 а.с. 37, 38, 39). На день настання страхового випадку відповідно до ЗУ « Про державний бюджет України на 2019 рік» мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становила 4 173,00 грн. З урахуванням викладеного загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 50 076,00 грн. (12 х 4 173,00 =50 076,00). Як зазначено вище, право на відшкодування мають діти загиблої [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в рівних долях по 16 692,00 грн., який визначається шляхом поділу загального розміру страхового відшкодування моральної шкоди на трьох осіб (50 076,00 грн. / 3 = 16 692,00 грн.). У судовому засіданні представник позивача пояснив, що 10 листопада 2021 року [PERSON] (який діє в інтересах неповнолітнього сина загиблої - [PERSON] ) було пред`явлено позов до Акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" про відшкодування шкоди, заподіяної смертю матері. Сума позовних вимог становить 166 920,00 грн., з яких 16 692,00 грн. моральної шкоди, що належить сину [PERSON] , та 150 228,00 грн. страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника для неповнолітнього сина загиблої. Ліміт відповідальності Акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих відповідно до полісу № АМ8588924 (водія [PERSON] ), становить 200 000,00 грн.. Отже, враховуючи заявлену суму позовних вимог у справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС", а саме 166 920, 00 грн., до суми ліміту відповідальності страхової компанії залишається 33 080,00 грн.. Оскільки у загиблої крім неповнолітнього сина, [PERSON] , є ще двоє синів - [PERSON] та [PERSON] , у них обох наявні підстави для отримання страхового відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю матері. Тому, [PERSON] та [PERSON] мають право на отримання відшкодування частку від страхового відшкодування моральної шкоди в розмірі 16 540 грн. яку просить стягнути з відповідача. Судом достовірно встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12019220000001497 триває, учасниками ДТП було двоє осіб [PERSON] та [PERSON] .. Цивільно правова відповідальність двох транспортних засобів: "GEELY MAPLE", р.н. [NUMBER] була застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА», відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО6260729, "BMW 3201" р.н. [NUMBER] , була застрахована у АТ «СК «АРКС», відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ8588924, а отже суд приходить до висновку, що розмір страхового відшкодування, яке припадає на частку позивача підлягає розподілу порівну, що повністю відповідає вимогам п. 36.3. ст. 36 Закону та ч.2 ст. 1188 ЦК України. Враховуючи вимоги ст. 13 ЦПК України, суд в межах заявлений вимог, приходить до висновку, що розмір страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди, обов`язок по виплаті якого покладено на відповідальну особу АТ "Страхова компанія "АРКС" складає 8 270,00 грн. (16 540,00 грн. /2 ), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи. Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Враховуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Щодо стягнення витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. Представник позивача просив стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» 4000 грн. витрат на правову допомогу. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу суду надано: договір про надання професійної правничої (правової) допомоги від 16 квітня 2020 року, додаток до договору про надання професійної правничої допомоги, детальний розрахунок робіт (надання послуг) виконаних для надання правничої (правової) допомоги від 08 листопада 2021 (а.с. 48-51). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представник відповідача в судовому засіданні просив зменшити витрати на правничу допомогу,посилаючись на те,що учасником ДТП, внаслідок якої настала смерть потерпілої є також інша особа, відповідальність якої застрахована та на яку також покладаєть обов`язок по відшкодуванню шкоди. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Статтею 141 ЦПК України встановлено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, враховуючи п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню у розмірі 2 000 грн. та підлягають стягненню з відповідача Акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на користь позивача, які суд ввжає співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). У відповідності до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються . Оскільки предметом позовних вимог у даній цивільній справі є відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, позивачі від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються. Частиною 1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. У відповідності до п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою - підприємцем справляється судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При зверненні до суду із позовом підлягав сплаті судовий збір в розмірі 908,00 грн., проте позивач [PERSON] звільнений від сплати судового збору на підставі п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: 454,00 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: partial