Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

Позивач 24 жовтня 2022 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, у якому просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2017 року по справі № 205/2677/17 на утримання сина [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на 1/6 частину з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивований тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 03 жовтня 2009 року, який було розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2015 року. Від сумісного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з відповідачем. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2017 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , до повноліття дитини. 04 травня 2019 року між позивачем та [PERSON] було укладено шлюб, від якого у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 02 серпня 2022 року видано судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 червня 2022 року до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. У відзиві на позов відповідач, посилаючись на необґрунтованість позовних вимог, просила відмовити в їх задоволенні. Позивач надав відповідь на відзив, у якій посилаючись на необґрунтованість доводів відзиву, просив позов задовольнити. У судовому засіданні 02 березня 2023 року ухвалою, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Позивач [PERSON] письмово просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, натомість її представник адвокат Парханова О.Л. письмово просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 03 жовтня 2009 року виконавчим комітетом Роздорської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с. 13). Від сумісного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 13). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2015 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 18). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області 07 липня 2017 року відповідач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2017 року стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 04 травня 2017 року по 08 липня 2017 року, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а починаючи з 09 липня 2017 року не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття [PERSON] (а.с. 8-9). 04 травня 2019 року Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14), від якого вони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (а.с. 17), та [PERSON] , [INFO] (а.с. 16). 02 серпня 2022 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська видано судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 червня 2022 року до досягнення дітьми повноліття (а.с. 12). Донька позивача [PERSON] , [INFO] , має мікроцефалію, локалізовану симптомічну епілепсію та інші уточнені ураження головного мозку у зв`язку з чим потребує лікування (а.с. 53-55). Позивач працює в Структурному підрозділі «Дніпровське мотовагонне депо» та його дохід за період з серпня 2022 року по січень 2023 року становить 98\~424,69 грн. (а.с. 59). Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Ці ж самі положення закріплено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги те, що матеріальний стан позивача змінився після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів на сина [PERSON] , [INFO] , суд вважає за можливе змінити розмір стягуваних з позивача аліментів з 1/4 частини з усіх видів заробітку та доходів до 1/6 частини з усіх видів заробітку та доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з моменту набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позов підлягає задоволенню, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. На підставі викладеного та

Outcome: approved