Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно списаних коштів з рахунка в сумі 9373,52 грн, сплатити пеню в розмірі 0,1% в сумі 224,96 грн та судові витрати. В свої обґрунтування позивач посилається на те що 12.09.2022 р, в 23:17 год було здійснено крадіжку грошей з банківської кредитної карти Visa№ [NUMBER] яка була відкрита у ПАТ КБ Приватбанк» IBAN [NUMBER] рахунок [NUMBER] , без відома позивача було здійснено несанкціоноване списання коштів в сумі 9373,52 грн. Після блокування картки позивач звернулась до служби підтримки банківської установи в телефоному режимі за номером за номером 3700 та повідомила про ситуацію що склалась та просила заблокувати рахунок на який було здійснено несанкціонова переведення коштів а саме банківську карту Visa № [NUMBER] власником якого є невідома особа [PERSON] та розпочати перевірку. 13.09.2022 року в 01.:07:17 було проінформовано Кібеполіцію шляхом подання онлайн звернення яке було зареєстроване за номером 242185 та 14.09.2022 р було подано заяву у поліцію про здійснення кримінального правопорушення про, що було внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12022100040002827. Також позивач звернулася до Дніпровського відділу поліції, відомості щодо викрадення грошей внесені до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. В судове засідання сторони по справі не з`явились. Представник позивача надав заяву про розгляд справи у відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у відсутність, в матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву. Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечує у повному обсязі, просить відмовити. У відзиві на позовну заяву представник відповідача посилається на те, що клієнт зобов`язаний не розголошувати свій ПІН-код та/або реквізити платіжної картки, не передавати платіжну картку у користування третім особам, надійно зберігати платіжну картку та ПІН-код, вживати необхідні заходи по запобіганню їх пошкодження, втрати, викрадення або використання третіми особами. У випадку розголошення ПІН-коду та/або реквізитів платіжної картки, втрати, викрадення, вилучення платіжної картки клієнт/держатель додаткової платіжної картки зобов`язаний негайно повідомити про це банк для негайного блокування відповідної платіжної картки. Також представник відповідача, заперечуючи проти позову посилався на те, що клієнт несе повну відповідальність за здійснення усіх операцій за рахунком, виконаних з використанням платіжних карток, відкритих до рахунку, у разі втрати, крадіжки, вилучення компрометації платіжної картки або ПІН-коду до моменту блокування платіжної картки. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до слідуючого. Позивач є клієнтом банку та 12.09.2022 року в 23:17 год було здійснено крадіжку грошей з банківської кредитної карти Visa № [NUMBER] яка була відкрита у ПАТ КБ Приватбанк» IBAN [NUMBER] рахунок [NUMBER] , без відома позивача було здійснено несанкціоноване списання коштів в сумі 9373,52 грн. Після блокування картки позивач звернулась до служби підтримки банківської установи в телефоному режимі за номером за номером 3700 та повідомила про ситуацію що склалась та просила заблокувати рахунок на який було здійснено несанкціонова переведення коштів а саме банківську карту Visa № [NUMBER] власником якого є невідома особа [PERSON] та розпочати перевірку. 13.09.2022 року в 01.:07:17 було проінформовано Кібеполіцію шляхом подання онлайн звернення яке було зареєстроване за номером 242185 та 14.09.2022 р було подано заяву у поліцію про здійснення кримінального правопорушення про, що було внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12022100040002827. Позивач вказує на те, що він відразу заблокував картку та звернувся до служби підтримки банківської установи в телефоному режиммі за номером цілодобової підтримки клієнтів та проінформував 13.09.2022 року Кіберполіцію. Також позивач звернувся до Дніпровського відділу поліції, відомості щодо викрадення грошей внесені до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. Банк відмовився повертати власні гроші позивачу, які нібито безпідставно списані з рахунка позивача. Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. У преамбулі закону «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" чітко зазначено, що цей закон визначає загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб`єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду за платіжними системами. Пунктом 9,10 Розділу 6 «Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затверджених Постановою правління НБУ № 705 від 05.12.2014 р. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Банк зобов`язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача, що стосуються використання електронного платіжного засобу або незавершеного переказу, ініційованого з його допомогою, надати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, установлений договором, але не більше строку, передбаченого Законом України "Про звернення громадян". Строки встановлення емітентом правомірності переказу та повернення на рахунок користувача попередньо списаного неналежного переказу визначені пунктом 37.2 статті 37 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні". Згідно пункту 37.2. На час встановлення ініціатора та правомірності переказу, але не більше ніж впродовж дев`яностакалендарних днів, емітент має право не повертати на рахунок неналежного платника суму попередньо списаного неналежного переказу. У разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника, з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а такожсплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Твердження відповідача, що кошти списані з вини позивача, оскільки йому відомі правила та інструкція користувача системи не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Крім того суду не надано результатів перевірки розгляду заяв. Відповідачем не доведено того факту, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню платіжної картки, персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Крім того, з відзиву на позовну заяву вбачається, що вищевказані операції були оцінені банком як не властиві для даного клієнта, та можуть бути здійснені не за бажанням клієнта. Відповідно до пунктів 7, 8 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання, затвердженого постановою правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705,емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок. Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Встановивши, що відповідачем не доведено вчинення позивачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а позивач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомив відповідача та правоохоронні органи про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог частково. Верховним Судом України в постанові від 13.05.2015 в справі № 6-71 цс 15 була сформована правова позиція, що висновок про вину користувача, як підставу цивільно-правової відповідальності робиться на підставі обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. При вирішенні спору суд приймає до уваги правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15. Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 127/23496/15-ц (касаційне провадження № 61-3239св18) вказану правову позицію підтримав. В судовому засіданні не встановлено обставин, які безспірно доводять, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяв незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції. При таких обставинах суд приходить до висновку що позовні вимоги позивача про стягнення коштів підлягають задоволенню в розмірі 9373,52 грн., які списані з рахунку позивача 12.09.2022 року та підтверджені в судовому засіданні. Вимоги позивача про стягнення пені у розмірі 224,96 грн підлягають задоволенню, з урахуванням наступного. Відповідно до п.32.3.2 ст.32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі помилкового переказу з рахунка неналежного платника, що стався з вини банку, цей банк зобов`язаний переказати за рахунок власних коштів суму переказу на рахунок неналежного платника, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена цим банком по короткострокових кредитах, за кожний день починаючи від дня помилкового переказу до дня повернення суми переказу на рахунок неналежного платника, якщо інша відповідальність не передбачена договором. У разі переказу з рахунка платника без законних підстав, за ініціативою неналежного стягувача, з порушенням умов доручення платника на здійснення договірного списання або внаслідок інших помилок банку повернення платнику цієї суми здійснюється у встановленому законом судовому порядку. При цьому банк, що списав кошти з рахунка платника без законних підстав, має сплатити платнику пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена цим банком по короткострокових кредитах, за кожний день починаючи від дня переказу до дня повернення суми переказу на рахунок платника, якщо інша відповідальність не передбачена договором. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що з рахунку позивача відбулося незаконне списання коштів, а відтак у банку виник обов`язок щодо сплати платнику пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена цим банком по короткострокових кредитах, за кожний день починаючи від дня переказу до дня повернення суми переказу на рахунок платника, якщо інша відповідальність не передбачена договором відповідно п. 32.3 ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Стягнення пені у розмірі 224,96 грн. за списання грошових коштів 9373,52 грн, підлягають задоволеню. Таким чином, при розгляді справи встановлено порушення прав позивача, відтак, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач знайшли своє підтвердження під час судового розгляду і не спростовані стороною відповідача, а тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 992,40 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved