Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-19 00:00:00

19 жовтня 2021 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява АТ "Кредобанк" до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 22 лютого 2017 між ним та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 6666/2017, відповідно до якого банк надає позичальнику грошові кошти у сумі 1 683 084, 06 грн на купівлю транспортного засобу. Разом з тим, для забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 22 лютого 2017 року між сторонами було укладено договір застави №117, предметом якого був придбаний автомобіль Mercedes-Benz, модель GLS 350 D4 MATIC, 2016 року випуску, № шасі [NUMBER] , об`єм двигуна 2987 куб.см, колір коричневий, д.н.з. [NUMBER] , що на праві власності належить [PERSON] . Заставна вартість предмету застави становить 2 354 190, 08 грн. Для забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором №666/2017 між ПАТ "Кредобанк" та [PERSON] 22 лютого 2017 року було укладено договір поруки № 666/2017/2, відповідно до якого остання зобов`язується відповідати перед банком за виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором. 21 жовтня 2020 року між банком та [PERSON] було укладено додатковий договір до кредитного договору № 6666/2017 від 22 лютого 2017 року, з метою зменшення кредитного навантаження на платоспроможність позичальника в умовах карантину. Оскільки позичальником у справі не було виконано умови кредитного договору, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості, яка становить 1 288 059,45 грн. Разом з тим, позивач просить суд стягнути з відповідачів судовий збір - 19 320, 89 грн. та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 128 805,94 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 жовтня 2021 року цивільну справу № 753/21076/21 передано судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 21 жовтня 2021 року. 02 листопада 2021 року до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання відповідача 1. 09 грудня 2021 року на адресу суду надійшла відповідь від Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради про зареєстроване місце проживання відповідача 2. Ухвалою суду від 13 грудня 2021 року було відкрито провадження у справі та вирішено слухати справу в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання 07 лютого 2022 року о 15:30 год. Підготовче засідання 07 лютого 2022 року було відкладено на 22 березня 2022 року на 10:00 год. Підготовче засідання 22 березня 2022 року не відбулось оскільки, відповідно до розпорядження голови Дарницького районного суду м. Києва від 24 лютого 2022 року № 2-вс у зв`язку з введенням на території України 24 лютого 2022 року воєнного стану відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, з метою збереження життя та здоров`я працівників суду та відвідувачів оголошено здійснення розгляду лише кримінальних проваджень, у яких особи тримаються під вартою та у разі наявності клопотань, що потребують невідкладного розгляду, а також припинено пропуск до приміщення суду усіх відвідувачів, окрім учасників судового процесу за заявами та клопотаннями, що потребують невідкладного розгляду. Згодом підготовче засідання було призначено на 20 червня 2022 року на 14:30 год. Ухвалою суду від 20 червня 2022 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 04 серпня 2022 року на 12:00 год. Судове засідання призначене на 04 серпня 2022 року було відкладено у зв`язку із неявкою сторін на 03 жовтня 2022 року на 11:00 год. Судове засідання призначене на 03 жовтня 2022 року було відкладено за клопотанням відповідача-1 на 10 листопада 2022 року, оскільки він у судовому засіданні отримав копію позовної заяви з додатками та бажає скористатись правом на отримання правової допомоги. Ухвалою суду від 10 листопада 2022 року судове засідання було відкладено на 15 грудня 2022 року у зв`язку із неявкою сторін та наявності клопотання відповідача - 1 про неможливість явки у призначене судове засідання через хворобу. Судові засідання призначені на 15 грудня 2022 року та 09 лютого 2023 року були відкладені за клопотаннями представника відповідача 1 - адвоката Бурдинського С.І. В судове засідання 20 лютого 2023 року учасники справ не з`явилися. Представником позивача було подано до канцелярії суду заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідно до якої позовні вимоги він підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Причини неявки відповідачів та представника відповідача-1 суду невідомі, жодних клопотань чи заяв до суду не надходило. Інформація про стан розгляду справи викладалась у відповідних процесуальних документах - ухвалах суду, які, відповідно до приписів Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень України оприлюднювались у цьому Реєстрі. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідачі не скористалися своїм процесуальним правом та не направили суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 22 лютого 2017 року між ПАТ "Кредобанк"та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 6666/2017 (а.с.26) (на підставі рішення акціонерів № 03/2018 від 29 листопада 2018 року ПАТ "Кредобанк" змінив своє найменування на АТ "Кредобанк", який є його правонаступником, відповідно до положень статуту). Згідно з пунктом 1 кредитного договору, банк зобов`язується надати у власність позичальникові кошти у розмірі та на умовах обумовлених договором, а позичальник зобов`язуєтся повернути кредит і сплатити проценти за користування ним і комісію. Відповідно до пункту 2.1 договору, банк надає позичальнику кредит у сумі 1 683 084, 06 грн. до 21 лютого 2024 року на наступні цілі: на здійснення повної/часткової оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу та оплати стахування від нещасних випадків. Відповідно до пункту 3.3 кредитного договору, на момент укладання договору сторонами обумовлено значення змінюваної процентної ставки на перший період дії ставки, надалі первинна процентна ставка - 16,49% річних з дати укладення договору. Відповідно до пункту 3.13 кредитного договору, позичальник сплачує проценти, комісії та інші платежі за кредитним договором щомісяця в строк (терміни), визначені графіком погашення заборгованості. Згідно умов договору, погашення заборгованості здійснюється в порядку черговості, передбаченому пунктом 4.5 кредитного договору. Відповідно до додатку 1 до договору від 22 лютого 2017 року № 6666/2017 сторонами визначено графік погашення заборгованості з 1 березня 2017 року по 21 лютого 2024 року із визначенням розміру внеску, відсотків та дати їх внесення (а.с. 28). Факт отримання відповідачем- 1 від позивача (банку) кредитних коштів на виконання кредитного договору від 22 лютого 2017 року № 6666/2017 підтверджується меморіальними ордерами від 23 лютого 2017 року № 9758189 на суму 1618505,68 грн, № 9758568 на суму 64578,38 грн, а всього: 1683084,06 грн (а.с.8- 9). Для забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором № 6666/2017 від 22 лютого 2017 року, між сторонами було укладено договір застави № 117, предметом якого, згідно пункту 1.2 договору, є автомобіль Mercedes-Benz, модель GLS 350 D4 MATIC, 2016 року випуску, № шасі [NUMBER] , об`єм двигуна 2987 куб.см, колір коричневий, д.н.з. [NUMBER] , що на праві власності належить [PERSON] (а.с. 33) Відповідно до пунктів 1.3, 1.6 договору застави, заставна вартість предмету застави визначається сторонами у сумі 2 354 190, 08 грн. та на строк дії договору предмет застави залишається у володінні заставодавця. 22 лютого 2017 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ласурія С.А. було накладено заборону відчудження рухомого майна - предмета застави. Відповідно до пункту 3.1.4 договору застави, у випадку невиконання заставодавцем зобов`язань за кредитним договором заставодержатель має право достроково звернути стягнення на предмет застави, реалізувати його відповідно до розділу 5 договору, та за рахунок вирученої від реалізації предмета застави суми переваджно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи повернення суми кредиту, сплати процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, пов`язаних зі зверненням стягнення і реалізацію предмета застави. Для забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором №666/2017 між ПАТ "Кредобанк" та [PERSON] 22 лютого 2017 року було укладено договір поруки № 666/2017/2, відповідно до якого остання зобов`язується відповідати перед банком за виконання [PERSON] зобов`язань в повному обсязі за кредитним договором (а.с.35). Згідно пункту 2.5 договору поруки, поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Договором поруки визначено, що поручитель ознайомлений з умовами договору кредиту, ніяких заперечень, щодо його положень немає. 21 жовтня 2020 року між позивачем та відповідачем - 1 було укладено додатковий договір до кредитного договору від 22 лютого 2017 року № 6666/2017, відповідно до умов якого, сторони змінили порядок погашення позичальником заборгованості за кредитним договором шляхом підписання нового графіку платежів. Пунктом 2 вказаного договору сторони погодили, що графік платежів від 22 лютого 2017 року втрачає чинність. За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. На підставі статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як вбачається з розрахунку заборгованості, долученого до позовної заяви, відповідач- 1 неналежно виконував умови кредитного договору, частково (періодично) повертав кошти отримані в кредит та сплачував відсотки за користування кредитом. Загалом відповідачем - 1 було сплачено заборгованості у розмірі 571222,08 грн та відсотків - 1054990,13 грн. Останній платіж був здійснений відповідачем - 1 10 грудня 2020 року (заборгованість) та 10 лютого 2021 року - відсотки. У порушення умов кредитного договору № 6666/2017, відповідач, свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого, станом на 22 липня 2021 року утворилась заборгованість у розмірі 1 288 059,45 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 1 111 861,45 грн.; заборгованості за відсотками по кредиту - 176 197,47 грн. Відповідач - 1 у судовому засіданні 3 жовтня 2022 року не заперечував факт укладання кредитного договору з позивачем, отримання від банку кредитних коштів на придбання автомобіля та зазначив, що йому відомо про наявність заборгованості. Поряд з цим, відповідач не скористався своїм правом та не подав суду заперечень щодо розміру заявлених вимог, а також доказів щодо відсутності заборгованості за кредитним договором станом на час ухвалення рішення у справі, або існування її в меншому розмірі. У кредитному договорі в силу положень статті 627 ЦК України про свободу договору сторони можуть встановити як строк дії договору, так і строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням заборгованості. Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. За обставинами цієї справи, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Відповідно до пункту 4.9 кредитного договору сторони погоди, що банк, у випадках, передбачених пунктом 2.10 договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим договором, про що письмово повідомляє позичальника. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. З аналізу наведених законодавчих норм вбачається, що пред`явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред`явлення до нього позову. 02 серпня 2021 року представником АТ «Кредобанк» на адресу позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] були направлені досудові вимоги щодо дострокового стягнення заборгованості (вих. №67/2021 та №68/2021). На підтвердження вказаного суду надано описи вкладення у лист, списки надсилання листів та квитанції АТ "Укрпошта" про сплату вартості листів, що надсилаються. Крім того, долучені зворотні повідомлення, відповідно до яких листи повернулись на адресу банку, з відміткою "адресат відсутні за адресою" (а.с.51-59). За вказаними вимогами банк вимагав від відповідачів у 30-ти денний строк з дня отримання вимоги повернути банку кредит, проценти , комісії та інші платежі в загальній сумі 1288059,45 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 1111861,45 грн, за відсотками - 176197,47 грн. Станом на день звернення до суду з позовною заявою відповідачами заборгованість перед позивачем не погашена. Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що позивач виконав всі умови договору належним чином, натомість відповідачі ухиляєюся від виконання взятих на себе договором зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов вказаного договору. Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, розрахунок розміру заборгованості, суд вважає, що відомості, які вони містять, відповідають дійсним обставинам справи. Позивач, звертаючись із позовом до суду, просить стягнути заборгованість за кредитним договором з відповідачів солідарно, обгрунтовуючи це тим, що між ПАТ "Кредобанк" та [PERSON] було укладено договір поруки № 666/2017/2, відповідно до якого остання зобов`язується відповідати перед банком за виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором. Стаття 553 ЦК України передбачає, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Відповідно до статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Натомість, календарна дата або вказівка на подію, яка має неминуче настати, є терміном (частина друга статті 252 ЦК України). Згідно із частиною четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, установлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора на задоволення його вимог. Останнє означає, що строк поруки належить до преклюзивних строків, основна властивість яких, крім того, що їх сплив, на відміну від строків позовної давності, припиняє суб`єктивне право, полягає в тому, що вони не можуть бути призупинені, перервані чи відновлені. Такі строки також не можуть бути змінені за домовленістю сторін договору та їх настання припиняє права кредитора та обов`язок боржника за договором. Пунктом 4.7 договору поруки сторони визначили, що цей договір припиняється зі спливом трьохрічного строку від дня настання строку виконання основного зобов`язання за кредитним договором. Припинення поруки зі спливом строку, установленого в договорі поруки, означає, що кредитор позбавляється можливості звернутись із вимогою до поручителя про виконання його зобов`язання за договором поруки у зв`язку з припиненням такого зобов`язання поручителя. Ураховуючи наведене, можна дійти висновку, що у разі реалізації кредитором свого права вимоги на дострокове повернення кредиту відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України трьохрічний строк звернення кредитора до суду з вимогами до поручителя повинен обраховуватись з моменту настання строку дострокового повернення кредиту. Отже, вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом трьох років від дня настання строку виконання основного зобов`язання. Вимога про дострокове повернення кредиту була надіслана банком відповідачам 2 серпня 2021 року, та містила вимогу щодо сплати заборгованості у 30-тиденний строк з дня отримання вимоги, а з позовом до суду про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором банк звернувся 13 жовтня 2021 року, тобто в межах строку дії договору поруки. Враховуючи викладене, суд вважає обгрунтованими доводи позивача щодо солідарного стягнення боргу з [PERSON] та поручителя [PERSON] . Крім основої суми боргу позивач також просив стягнути з відповідачів заборгованість за відсотками в розмірі 176 197, 47 грн. Згідно статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. За умовами договору сторони погодили розмір процентної ставки - 16,49 % річних. Враховуючи, що відповідачі узяті на себе зобов`язання за укладеним з банком кредитним договором щодо повернення отриманих коштів не виконують, суд дійшов висновку про задоволення позову та солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором №6666/2017 від 22 лютого 2017 року у розмірі 1288059,45 грн. Згідно зі статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 19320,89 грн. Разом з тим позивач просив стягнути з відповідачів витрати понесні ним на правничу допомогу у розмірі 128 805,94 грн. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази. У матеріалах справи міститься договір про надання правничої допомоги від 11 лютого 2019 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, видане на ім`я Павленка С.В. копія ордеру про надання правової допомоги, відповідно до якого вбачається, що адвоката Павленко С.В. має право представлати інтереси АТ "Кредобанк" від імені АО "Бізнес і право", копія довіреності, відповідно до якої Павленко С.В. має право представляти інтереси АТ "Кредобанк". До матеріалів справи додано лише копії першої та останньої сторінки договору про наданя правової допомоги від 11 лютого 2019 року, зі змісту яких неможливо встановити обсяг повноважень адвоката під час розгляду, зокрема справи за позовом до [PERSON] , [PERSON] . Крім того, до матеріалів справи не надано жодних доказів на обгрунтування заявленої у позові до стягнення з відповідачів суми витрат на правову допомогу саме в розмірі 128805,94 грн, як і доказів погодження між банком та адвокатським об`єднання саме такої суми, будь-яких підписаних актів приймання-передачі наданих послуг між вказаними особами, на підтвердження існування домовленостей щодо встановлення саме такого розміру витрат на правову допомогу, суду надано не було В тексті позовної заяви лише зазначено, що правова допомога полягає у написанні позовної заяви, побудови стратегії дій, аналіз справи та супровід у судових засіданнях. За таких обставин, вимога про стягнення витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягає, оскільки матеріали позовної заяви не містять доказів, які відповідно до приписів ЦПК України має подати позивач чи його представник на підтвердження понесених (чи такі, що будуть понесені) витрат на правову допомогу.

Outcome: partial