Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

У жовтні 2022 року [PERSON] (надалі за текстом - заявник 1) та [PERSON] (надалі за текстом - заявник 2) звернулися до Оболонського районного суду м. Києва зі спільною заявою про розірвання шлюбу. Зазначили, що 26.11.2010 відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції в м. Києві було зареєстровано шлюб між заявниками, про що зроблений актовий запис № 885, видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 765). Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, шлюбні відносини не підтримують, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливим, просили розірвати шлюб. Заявники також зазначили, що досягли згоди щодо місця проживання дитини та здійснення батьківських прав та виконання обов`язків, майнового спору не мають. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва справу за заявою [PERSON] , [PERSON] , про розірвання шлюбу передано на розгляд до Подільського районного суду міста Києва за підсудністю. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.01.2023, справу передано на розгляд судді Гребенюку В.В. Ухвалою суду від 02.02.2023 відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Заявники в судове засідання не з`явились, у своїй заяві просили розглянути справу без їх участі та розірвати шлюб. Відповідно до ч. 3 ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно з ч. 3 ст. 293 та п. 4 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає у порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, що має неповнолітніх дітей. Відповідно до положень Сімейного кодексу України (надалі за текстом - СК України), шлюб може бути розірвано за рішенням суду за спільною заявою подружжя, яке має дітей, в порядку, встановленому ст. 109 цього Кодексу. Згідно з вимогами ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. При цьому, згідно з роз`ясненнями, які містяться у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб», розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Згідно зі статтями 104, 114 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Як вбачається зі спільної заяви про розірвання шлюбу, заявники досягли згоди щодо істотних умов утримання дитини та визначення місця її проживання, порядку участі батьків у вихованні та утриманні дитини. Судом встановлено, що заявники намірів поновлювати шлюбні стосунки та примиритись не мають, син залишається проживати разом з матір`ю, батько зобов`язується сплачувати щомісяця аліменти на утримання сина. Судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників, між ними втрачене взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних стосунків між заявниками не можливе і суперечить інтересам подружжя. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Частиною 3 статті 293 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Оскільки розлад в сім`ї викликаний серйозними причинами і носить стійкий характер, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин, суд вважає, що збереження сім`ї є неможливим.

Outcome: approved