Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-21 00:00:00

[PERSON] 03 жовтня 2022 року звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що згідно судового наказу, виданого Деснянським районним судом м. Києва від 20.09.2020 на утримання сина [PERSON] , [INFO] з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Такий розмір є чинним на даний час. Наразі відповідач тимчасово не працює, нерухомого чи рухомого майна не має, одружений цивільним шлюбом та постійно проживає у Сумському районні Сумської області. Він приймає участь в утриманні сина, окрім грошових коштів, передавав позивачці для дитини продукти харчування, одяг. Тому, враховуючи, що достатній рівень життя дитини повинні забезпечувати обоє з батьків, з урахуванням потреб дитини, просить суд зменшити розмір аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Ухвалою суду від 06.10.2022 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, в той же час подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила, в той же час на адресу суду надала відзив, в якому вказала, що позовні вимоги не визнає та просить у задоволенні відмовити, вважає позовні вимоги не обгрунтовані та не підкріпленні належними та допустимим доказами та є такою, що не підлягає задоволенню. 05.12.2022 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив в якому позивач вказує, що доводи його в позовній заяві є поважними та достатніми для прийняття рішення на його користь, а твердження відповідача в відзеві є не обгрунтованими. Дослідивши матеріали справи суддя вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, що згідно судового наказу, виданого Деснянським районним судом м. Києва від 20.09.2020 на утримання сина [PERSON] , [INFO] з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Такий розмір є чинним на даний час. Наразі відповідач тимчасово не працює, нерухомого чи рухомого майна не має, одружений цивільним шлюбом та постійно проживає у Сумському районні Сумської області. Він приймає участь в утриманні сина, окрім грошових коштів, передавав позивачці для дитини продукти харчування, одяг. Тому, враховуючи, що достатній рівень життя дитини повинні забезпечувати обоє з батьків, з урахуванням потреб дитини, просить суд зменшити розмір аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Відповідно до вимог ч. 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст стст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Отже з урахуванням викладеного позивач має не лише зазначити про зміну матеріального становища в бік погіршення, а й надати докази про зміну свого матеріального становища, однак суду не надано жодного належного доказу щоб підтверджували обставини, викладені в позовній заяві, та враховуючи ту обставину, що з позивача стягуються аліменти в розмірі, визначеному на одну дитину, таким чином, суд не вбачає суттєву зміну сімейного та матеріального стану платника аліментів, тобто позивача, в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, що відповідно до положень ст.192 СК України не є підставою для зменшення розміру аліментів. Враховуючи вищевикладене, та те, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту зміни сімейного стану платника аліментів, та матеріального становища, не є підставою для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів, в контексті положень ст.ст.76-80 ЦПК України. При визначенні розміру аліментів, суд прагне не до зрівняльного становища платника та одержувача аліментів, а й до того, щоб одержувач у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed