Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-08 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда у справі №404/4767/15-ц від 15 червня 2016 року за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування поданої заяви зазначено, що 01 серпня 2016 року за ідентифікатором поштових відправлень № 2500619630190, нею отримано рішення Кіровського районного суду м. Кіровоград від 15 червня 2016 року по цивільній справі № 404/4767/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення з неї заборгованості у розмірі 40934,20 гривень за кредитним договором № б/н від 16 листопада 2010 року та судові витрати у розмірі 409,34 гривень, відповідно до якого судом задоволено позовні вимоги ПАТ «ПриватБанк» в повному обсязі та стягнуто з неї заборгованість в сумі 40934,20 гривень, яка складається з наступного: 23938,33 гривень - заборгованість за кредитом; 14470,43 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 100,00 гривень заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 гривень - штраф (фіксована частина); 1925,44 гривень - штраф (процентна складова). 15 лютого 2017 року, виявлено обставини необґрунтованого нарахування, в боргові зобов`язання, 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, штрафів та пені за кредитним договором № б/н від 16 листопада 2010 року. Вказано, що 18 червня\~ 2008 року, шляхом складання і підписання письмової заяви на отримання кредиту і ознайомлення з умовами надання банківських послуг, між нею та закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» укладено угоду, на підставі якої ЗАТ КБ «Приватбанк» 19 червня 2008 року видав, а вона отримала кредитну картку «Кредитка Універсальна» № [NUMBER] з зарахованими на картку грошовими коштами у сумі 500 гривень, встановленим кредитним лімітом на картку в сумі 2500 гривень, з основною відсотковою ставкою по кредиту 2,5 % у місяць на залишок заборгованості, без щомісячної комісії та без права банком самостійно погашати заборгованість за кредитом шляхом списання з дебетових карт, терміном дії кредитної картки 2 (два) роки з дня випуску. В період з 19 червня 2008 р. по 15 листопада 2010 р. вона, відповідно до правил та умов надання банківських послуг від 19 червня 2008 року, знімала та поповнювала кредитну картку «Кредитка Універсальна» № [NUMBER] . При використанні кредитної картки «Кредитка Універсальна» № [NUMBER] збільшення або зменшення кредитного ліміту не здійснювалось, заяву з позначкою зменшення або збільшення кредитного ліміту між нею і банком не складалось, оскільки гранична сума яку вона знімала і поступово поповнювала становила 1000 гривень. У зв`язку з виходом на пенсію у 2010 році, її місячний дохід зменшився та станом на жовтень 2010 року склав 723\~ гривні, які нею отримувались на дебетову, соціальну, пенсійну картку оформлену в Публічному акціонерному товаристві комерційний банк «Приватбанк». 16 листопада 2010 року на підставі зміни її доходу у бік зменшення, з метою виконання умов кредитної угоди від 18 червня 2008 року в частині обмеження ризику не платежу, нею прийнято рішення щодо лімітування кредиту у бік зменшення та продовження дії кредитної картки «Кредитка Універсальна» № [NUMBER] строком на 1\~ рік, без перевипуску. 16 листопада 2010 року керівництво Кіровоградського відділення ПАТ КБ «Приватбанк», яке є правонаступником ЗАТ КБ «ПриватБанк», на її рішення щодо лімітування кредиту у бік зменшення та продовження дії кредитної картки «Кредитка Універсальна» № [NUMBER] строком на 1\~ рік, без перевипуску, погодився. Підставою для зменшення лімітування кредиту за кредитною карткою «Кредитка Універсальна» № [NUMBER] і продовження строку її дії є Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк» від 16 листопада 2010 № 0206111100182742648. Відповідно до змісту вищезазначеної Анкети-Заяви від 16 листопада 2010 року, у графі з текстом: «зазначте бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою кредитка універсальна» розділу: «прошу надати мені перераховані нижче послуги», - кредитний ліміт, за кредитною карткою «Кредитка Універсальна» № [NUMBER] , зменшено до нуля, про що свідчить її підпис, підпис працівника банку, дата підпису, і печатка ПАТ КБ «Приватбанк». З часу складання Анкети-Заяви від 16 листопада 2010 року щодо зменшення кредитного ліміту, вона поступово сплачувала тіло кредиту та відсотки за кредитною карткою «Кредитка Універсальна» № [NUMBER] до листопада 2011 року. З листопада 2011 року, після сплину строку дії кредитної картки «Кредитка Універсальна» № [NUMBER] , вона\~ перестала сплачувати відсотки за кредитом, оскільки вони не зменшувались а лише збільшувались з незрозумілих підстав. Підстави збільшення відсотків за кредитною карткою «Кредитка Універсальна» № [NUMBER] працівники ПАТ КБ «ПриватБанк» не пояснювали. Кредитну угоду від 18 червня 2008 року не подовжувала, нових заяв (анкет-заяв) на зміну ліміту кредитування у бік збільшення не складала і не підписувала, нових карток за угодою від 18 червня 2008 року, не отримувала з листопада 2011 року. У грудні 2011 року в межах обслуговування ПАТ КБ «Приватбанк» програми соціальних пенсійних карток, до її дебетової пенсійної картки ПАТ КБ «Приватбанк» № [NUMBER] отриманої у вересні 2010 року укладено і приєднано нову угоду між нею та ПАТ КБ «Приватбанк», відповідно до якої їй видано кредитну картку № [NUMBER] з нарахованим споживчим кредитом на суму 16 400\~ гривень, без встановлення основного і додаткових відсотків на кредит, терміном дії до кінця серпня 2014 року, на яку без її згоди ПАТ КБ «Приватбанк» списує грошові кошти за кредитом з пенсійної картки. Інші картки і угоди з ПАТ КБ «Приватбанк» нею не укладались і не отримувались. Змістом позову, представником ПАТ КБ «Приватбанк», зазначено про укладання 16 листопада 2010 року між юридичною особою ПАТ КБ «Приватбанк» та нею договору, відповідно до якого вона отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Зазначено, що в якості доказів, які слугують підставою стягнення з неї заборгованості, представником позивача, надано Анкета-заява від 16 листопада 2010 року про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Привабанку, витяг зі статуту ПАТ КБ «Приватбанк», інформаційний лист по тарифам по престижним карткам Visa, копія свідоцтва про державну реєстрацію, копію Банківської ліцензії та інші установчі документи юридичної особи ПАТ КБ «Приватбанк». Утворення заборгованості (нарахованими відсотками, штрафами та пенею) вона категорично заперечує, оскільки підпис під відсотками у 30 % та зазначення суми відсотків в жодному договорі, додатку та/або іншому документі не проставлялось і не підписувалось. Наявні в справі письмові докази, в тому числі і Анкета-заява 2010 року вказує на безвідсотковий кредит, порядок повернення якого визначається іншими нормами цивільно-процесуального права, ніж ті що зазначив суд першої інстанції у своєму рішенні. Стороною позивача, тобто юридичною особою ПАТ КБ «Приватбанк», відповідно до тексту зазначеного в Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк» від 16 листопада 2010 № 0206111100182742648, відсотки за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом\~ для неї не встановлювались і інформація про 30% взагалі відсутня. Тобто, судом першої інстанції не досліджено належного доказу про підписання зобов`язання у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Просила суд, переглянути рішення Кіровського районного суду м. Кіровоград від 15 червня 2016 року по цивільній справі № 404/4767/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення з неї\~ заборгованості, у зв`язку нововиявленими обставинами. За результатами розгляду заяви за нововиявленими обставинами ухвалити рішення про задоволення заяви з одночасним скасуванням рішення Кіровського районного суду м. Кіровоград від 15 червня 2016 року по цивільній справі № 404/4767/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення з неї заборгованості і ухвалити нове рішення яким нарахування заборгованості скасувати повністю. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 квітня 2017 року, справу передано на розгляд судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Павелко І.Л. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 серпня 2017 року провадження по справі за заявою [PERSON] про перегляд рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 червня 2016 року у зв`язку з нововиявленими обставинами закрито. Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 19 жовтня 2017 року ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 серпня 2017 року залишено без змін. Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 лютого 2019 року ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 серпня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 19 жовтня 2017 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 13 березня 2019 року, справу передано судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Павелко І.Л. Відповідно до розпорядження керівника апарату Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 березня 2019 року №84 «Щодо призначення повторного розподілу справи», у зв`язку з помилковим розподіленням справи головуючому судді, який раніше розглядав справу для продовження розгляду, визначено здійснити розподіл справи в автоматизованому режимі іншому судді Кіровського районного суду м. Кіровограда. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 березня 2019 року, справу передано на розгляд судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Івановій Н.Ю. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 березня 2019 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 квітня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про відвід судді Іванової Н.Ю., провадження у справі зупинено, передано справу до канцелярії суду для визначення судді, який буде розглядати заяву про відвід через автоматизовану систему документообігу суду. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 квітня 2019 року провадження по справі поновлено. 30 вересня 2019 року від представника АТ КБ «Приватбанк» до суду надійшов відзив на заяву. Вказано, що відповідно до укладеного договору б/н від 16 жовтня 2010 року [PERSON] 16 жовтня 2010 року отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивачем надана до суду анкета-заява з якої чітко вбачається інформація необхідна для отримання кредитної картки. Сторонами при укладенні договору були обговорені всі істотні умови. Відповідно до виписки по рахунку, вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконувала зобов`язання, що свідчить про те, що вона знала про умови кредитування та визнала свої зобов`язання за договором. Заявник в судовому засіданні заяву підтримала в повному обсязі, просила її задовольнити. Представник АТ КБ «Приватбанк» в судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви. Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд встановив наступне. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 червня 2016 року було задоволено позов ПАТ\~ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Стягнуто з\~\~ [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 40934,20 грн. за кредитним договором №б/н від 16 листопада 2010 року та судові витрати у розмірі 409,34 грн. Заборгованість стягнуто станом на 31 травня 2015 року в сумі 40934,20 грн., яка складається з наступного: 23938,33 грн. заборгованість за кредитом, 14470,43 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 100 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 1925,44 грн. штраф (процентна складова). Ухвалою судді апеляційного суду Кіровоградської області від 12 жовтня 2016 року апеляцій скаргу [PERSON] на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 червня 2016 року визнано неподаною та повернуто заявнику. Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду рішення суду у зв`язку з нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Тобто йдеться про обставини, які існували на момент винесення судового рішення, але з різних причин не були відомі заявникові. Таким чином, нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що у встановленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, а суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини є істотними та впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Згідно з пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 30.03.2012 року № 4, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 423 ЦПК). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Пунктом 7 Постанови передбачено, що обставини, які є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили. Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішуються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини - справа «Желтяков проти України» (п.42-43) Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії»). Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (справа «Рябих проти Росії»). Згідно із ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та ухвалити нове рішення чи зміни рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду. Обставини, на які посилається заявник у своїй заяві, слід вважати нововиявленими і такими, які є підставою для перегляду рішення. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом, 16 листопада 2010 року відповідач звернулася до позивача за наданням їй банківських послуг, про що підписала анкету - заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, яка в сукупності з цими Умовами, а також витягом з Тарифами обслуговування кредитних карток за доводами позивача мала б складати договір про надання банківських послуг. Звернувшись із даним позовом позивач посилався на невиконання відповідачем умов договору про надання банківських послуг. Разом із позовною заявою позивачем було надано розрахунок заборгованості станом на 16 листопада 2010 року, яка становить 40934,20 грн., та складається з 23938,33 грн. заборгованість за кредитом, 14470,43 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 100 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 1925,44 грн. штраф (процентна складова). З анкети заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку неможливо зрозуміти до яких саме умов і правил приєднався відповідач, а також витяги з Умов і Тарифів позивача в сукупності не визначають умови кредитного договору між сторонами. Вказана анкета заява не містить бажаного кредитного ліміту. Одночасно, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» містить перелік карт, які є в Приватбанку, однак у суду відсутня можливість встановити, які саме тарифи діяли з 16 листопада 2011 року, тобто з дня підписання анкети-заяви, та чи взагалі отримано, кредитні кошти, встановити неможливо. Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг також не підтверджує факту надання кредитних коштів відповідачу. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, чи взагалі отримувала відповідач кредитну карту, а якщо отримувала, то яку саме, чи згідно витягу з тарифів\~ «Універсальна», яка ділиться на види. Крім того розрахунки заборгованості, які надані позивачем розраховані з 16 травня 2013 року, що унеможливлює встановити дійсну заборгованість. Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг також не підтверджує факту надання кредитних коштів відповідачу. Довідка про надані кредитні картки та довідка про зміну умов кредитування, не є частиною договору кредитування, які не мають обов`язкових реквізитів (дати, прізвища уповноваженої особи), та інформації до якого саме договору вони відносяться. Таким чином, позивачем не доведено належними та достатніми доказами, що\~ саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент підписання відповідачем заяви взагалі містили умови, які зазначені в документах, що додані банком до позовної заяви. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Як передбачено частиною другою статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). В анкеті-заяві позичальника процентна ставка не зазначена, не вказано і тип кредитної карти. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч.1, 2 ст. 12 ЦПК). За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Суд вважає доводи заявника про перегляд рішення за нововиявленими обставинами обґрунтованими. Європейський суд з прав людини зазначив, що процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, від 18 листопада 2004 року). На підставі викладеного, враховуючи встановлені у справі нововиявлені обставини, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, у зв`язку з чим відповідно до ч.3 ст.429 ЦПК України рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 червня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення у справі, яким у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: approved