Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. Позов мотивує тим, що вона та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 27.05.2015 року, який розірвано рішенням суду від 30.03.2021 року. Після розірвання шлюбу вона змінила своє прізвище з « [PERSON] » на дошлюбне « [PERSON] ». Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею. В зв`язку з тим, що на даний час вона та відповідач проживають окремо, син проживає з нею та знаходиться на її утриманні, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з моменту звернення в суд до повноліття сина. Ухвалою суду від 19.09.2022 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. \~ \~ \~ \~Відповідачем відзиву на позов не надано. Ухвалою суду від 04.10.2022 року провадження у справі було зупинено за клопотанням представника відповідача у зв`язку з тим, що відповідач є військовослужбовцем та проходить військову службу. Ухвала суду від 04.10.2022 року скасована постановою Кропивницького апеляційного суду від 23.11.2022 року, провадження у справі відновлено ухвалою суду від 10.02.2023 року. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, посилаючись на викладені в ньому обставини. Відповідач в судовому засіданні зазначив, що утримує сина, син проживає з ним, він утримує сина матеріально, не розуміє чому має сплачувати аліменти. Представник відповідача в судовому засіданні підтримала пояснення відповідача. Заслухавши пояснення відповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 27.05.2016 року, який розірвано рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.03.2021 року. Після розірвання шлюбу позивач змінила своє прізвище з « [PERSON] » на дошлюбне « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем і перебуває на її утриманні. Відповідач проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] на посаді начальника складу господарчого взводу роти забезпечення є військовослужбовцем. Постановою від 16.02.2022 року № 122 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146» встановлено, що з військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ. Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, БЕБ, служби цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби, співробітників Служби судової охорони утримання аліментів проводиться з усіх видів грошового забезпечення, крім грошового забезпечення, що немає постійного характеру, та інших випадків, передбачених законом. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів судом враховуються положення статті 182 Сімейного Кодексу України та те, що відповідач працездатна особа, відзиву на позов не надав, не має інших виплат по виконавчим документам. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вказане також кореспондується частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, якаю держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, моральної і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченні інтересів дитини. У параграфі 54 рішення ЄСПЛ від 07.12.2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон протии Швеції» (№ 2) від 27.11.1992 року, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Судом враховується, що відповідач приймає активну участі у вихованні та забезпеченні дитини, при цьому, навіть тоді, коли батько добровільно надає дитині матеріальне утримання, не виключається можливість матері звернутись в суд з позовом про стягнення аліментів у визначеному законом порядку. Частиною 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України, передбачено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповіача підлягють стягненню аліменти на користь позивача на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття сина з дня звернення позивачем до суду, тобто з 29.08.2022 року. Пунктом 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а тому стягненню на користь держави з відповідача підлягають судові витрати в сумі 992,40 грн.

Outcome: approved