Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

Позивач звернулася до Томаківського районного суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 25.04.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Томаківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 26. Сторони по справі мають малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивачка мотивує тим, що за час сумісного проживання у подружжя не склалися нормальні сімейні стосунки. Причиною тому є відсутність взаєморозуміння та протилежність поглядів на шлюбні відносини, що призвело до втрати почуття любові один до одного, поваги, несумісності поглядів на спільне життя та сімейні відносини. На теперішній час шлюб сторін носить лише формальний характер. Починаючи з листопада 2022 року, ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено. Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 08.02.2023 року \~було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Сторони в судове засідання не з`явилися. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання також не з`явився. Його представник адвокат Івахненко О.О. надав суду заяву про визнання позовних вимог. Крім того, просить суд застосувати вимоги ч. 1 ст.142 ЦПК України, оскільки до початку розгляду справи відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з неявкою сторін, суд вважає можливим провести розгляд справи у їх відсутності та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з ч.5\~ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до\~ст.51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. За положенням ч.2\~ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п.10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умов, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що сторони по справі 25.04.2015 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Томаківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 26, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 25.04.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Томаківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області. Від цього шлюбу сторони по справі мають малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27.09.2018 року Хортицьким районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05.08.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Томаківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області. Згідно довідки ВК Томаківської селищної ради Дніпропетровської області № 96 від 20.01.2023 року діти проживають разом з позивачкою.\~\~ Сімейні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведуть і проживають окремо. Враховуючи викладене, оскільки фактичні шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинено,\~подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї не є можливим та суперечать інтересам позивача, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з такого. Частиною 1\~ст. 4 Закону України «Про судовий збір», встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Відповідно до п. 2 ч. 2\~ст. 4 Закону України «Про судовий збір»\~ставка судового збору за подання позовної заяви не майнового характеру фізичною особою або фізичною особою - підприємцем становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який, відповідно до\~Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік»\~станом на 01.01.2023 року становить 2684,00 грн. Підпунктом 2 п. 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір»\~передбачено, що за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру підлягає сплаті судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1073 грн. 60 коп. Відповідно до вимог ч.1 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.1ст.142 ЦПК України- у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, у зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, і задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 50% судового збору сплаченого при зверненні з позовом до суду у розмірі 536,80 грн., інші 50% судового збору в розмірі 536,80 грн. повертаються позивачеві з державного бюджету. Однак, при пред`явлені позову до суду позивачкою судовий збір не був сплачений, і тому з відповідача не підлягає стягненню на користь позивача 50% судового збору. З відповідача підлягає стягненню в державний бюджет 50 відсотків судового збору, тобто 536 грн. 80 коп.

Outcome: approved