Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

31.01.2023 року позивач звернувся до суду із названим позовом, у якому просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] , який зареєстрований 19.03.2014 року відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 299. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19.03.2014 р. укладено шлюб з відповідачкою, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 299, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного проживання мають сина [PERSON] , [INFO] . Проте спільне подружнє життя у них не склалося, оскільки під час сумісного проживання між ними часто виникали сварки на грунті не розуміння і не бажання розуміти один одного. Шлюбно-сімейні відносини між ними давно припинені, тривалий час спільного господарства не ведуть, у кожного свій бюджет. На підставі викладеного, позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 09.02.2023 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, наполягала на розірванні шлюбу, позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Відповідно до ч. 2\~ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов потрібно задовольнити з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 19.03.2014 року, про що свідчить свідоцтво про одруження серія [NUMBER] , видане 19.03.2005 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 299. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , в якому сторони записані його батьками. Між сторонами укладені Договір про виховання дитини, посвідчений приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим В.С. 30.01.2023 року, зареєстрований за № 103 та Шлюбний договір, посвідчений приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим В.С. 30.01.2023 року, зареєстрований за № 102, які долучені до матеріалів справи. З огляду на встановлені обставини судом зазначається наступне. Частиною 1 ст.24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до пункту 2 статті 104 СК України розірвання шлюбу є однією із законодавчо визначених підстав його припинення. Право на розірвання шлюбу ґрунтується нормами статей 105-114 СК України. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Outcome: approved