Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-08 00:00:00

24.06.2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між нею [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який зареєстровано 09 липня 2019 року Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 1111. Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 09 липня 2019 року Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 1111, спільних дітей від шлюбу не мають. Після реєстрації шлюбу перші декілька місяців вони проживали нормально, а затим їхні стосунки погіршилися, оскільки відповідач почав зраджувати її, скандалити, ображати. У травні 2021 року вони припинили сімейно-шлюбні відносини. Всі залежні від неї міри для примирення та збереження сім`ї вона приймала, але позитивних наслідків це не дало. Вважає, що шлюб необхідно розірвати, збереження сім`ї неможливе. Відповідач перебуває за межами України, приїхати і розірвати шлюб в органах РАЦСу не бажає та вказує на те, що у нього є інша жінка, яка народила йому дитину, а шлюб зареєстрований в Україні, в Румунії недійсний. Ухвалою судді Баранівського районного суду від 08.08.2022 року відкрито загальне позовне провадження у справі, надано відповідачу строк для надання відзиву, роз`яснено права учасникам справи, а відповідачу - наслідки неподання відзиву у встановлений судом строк, справу призначено до підготовчого судового засідання, здійснено виклик сторін, направлено до компетентного органу Румунії прохання про вручення відповідачу копії позовної заяви з додатками та повідомленням про день судового розгляду відповідно до Гаазької Конвенції про вручення за кордоном судових або позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року (а.с.9 ). Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у підготовчому судовому засіданні без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач до суду не з`явився, про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належно в ході виконання доручення компетентному суду Румунії відповідно до вимог Гаазької Конвенції про вручення за кордоном судових або позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965 року. Згідно виконаного доручення, відповідачу [PERSON] вручено 15.12.2022 року судові документи, щодо розгляду даної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Враховуючи ту обставину, що відповідач заперечень проти позову не має, тому даний позов визнає, визнання позову не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд приймає визнання позову відповідачем та вважає можливим ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні, згідно з ч.4 ст.200 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у шлюбі, зареєстрованому 09 липня 2019 року Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 1111, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 09.07.2019 року (а.с. 5 ). Неповнолітніх, малолітніх дітей подружжя не має. Подружні відносини сторони не підтримують , сім`я розпалася остаточно. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги відсутність малолітніх та неповнолітніх дітей та обставини життя подружжя, відсутність заперечень з боку відповідача, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним Кодексом, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Відповідно до ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України). Згідно зі ст.51 Конституції України та ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя не можливе, сторони мають стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, а також враховуючи, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя є неможливим, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved