Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

04 листопада 2019 року та уточнено 18 листопада 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Виконком Криворізької міської ради, [PERSON] , про визнання права власності. Позовна заява\~мотивована тим,\~що згідно\~договору купівлі-продажу\~від 12.11.1999,\~посвідченого приватним\~нотаріусом Пахомовою\~Н.І.\~чоловік позивача [PERSON] придбав житловий будинок А-1 саманний обкладений цеглою, загальною площею 48,4 кв.м, житловою площею 28,6 кв.м, із господарськими спорудами: літньою кухнею Б, уборною В, водоколонкою І, замощенням ІІ, парканом № 1-2, розташованого за адресою: [ADDRESS] . У вказаному будинку позивач разом з чоловіком проживали з моменту його придбання, та були зареєстровані з 25.09.2000. [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрила спадщина на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Через чисельні захворювання позивач не змогла вчасно звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, та лише 20.02.2019 при зверненні довіреною нею особою з заявою про прийняття спадщини, нотаріусом було їй відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з тим, що земельна ділянка на які розташований житловий будинок згідно державного акту на право приватної власності на землю, виданий на ім`я попереднього власника будинку [PERSON] . При укладенні договору купівлі-продажу з невідомих причин нотаріусом не було прописано вказаний державний акт на землю. Позивач вважає, що відповідно до вимог ст. 377 ЦК України, ст. 120 ЗК України, право власності попереднього власника на земельну ділянку, на якій розташоване домоволодіння, припинилось з моменту укладення договору купівлі-продажу від [PERSON] до [PERSON] . Просила суд визнати, що [PERSON] був власником за своє життя земельної ділянки площею 0,0327 га, розташованої по [ADDRESS] , що надана для обслуговування житлового будинку в силу договору купівлі-продажу. Позивач у судове засідання не з`явилася, її представник [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач,\~третя особа,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про час, день та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Представник третьої\~особи,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмету спору\~Виконкому Криворізької\~міської радиСеїна\~О.О.\~надала письмові\~пояснення,\~просила розглянути\~справу без\~її участі,\~та прийняти\~рішення відповідно\~до норм\~чинного законодавства.\~Відповідно до\~договору купівлі-продажу\~від 12.11.1999,\~укладеного між [PERSON] \~та [PERSON] ,\~до останнього\~перейшло право\~власності на\~домоволодіння [ADDRESS] .\~Вказане домоволодіння\~знаходиться на\~спірній земельній\~ділянці,\~1/2\~частина домоволодіння\~перейшла у\~власність [PERSON] \~відповідно до\~договору дарування\~від 23.11.2004.\~Позивачем не\~надано доказів\~щодо переходу\~до неї\~у порядку\~спадкування права\~власності на\~іншу 1/2\~частину домоволодіння.\~ \~ \~ Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в заочному порядку в задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, 12 листопада 1999 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу домоволодіння, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Пахомовою Н.І., та зареєстровано в реєстрі за № 10793, житлового будинку А-1, саманний, обкладений цеглою, загальною площею 48,4 кв.м, житловою площею 28,6 кв.м, із господарськими спорудами, а саме: літньою кухнею Б, уборною В, водоколонкою І, замощенням ІІ, парканом № 1-2. Домоволодіння знаходиться за адресою: [ADDRESS] , розташоване на земельній ділянці Криворізької міської Ради народних депутатів. Згідно договору дарування 1/2 частини домоволодіння від 23.11.2004, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дацко Я.О., та зареєстровано в реєстрі за № 15717, [PERSON] подарував [PERSON] 1/2 частину домоволодіння житлового будинку А-1 без господарських будівель, розташований за адресою: [ADDRESS] . Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0327 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, ведення підсобного господарства за адресою: [ADDRESS] , видано на ім`я [PERSON] на підставі рішення виконкому Криворізької міської ради № 155 від 15.04.1998. Земельна ділянка розташована на території Криворізької міської ради у Центрально-Міському районі. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про смерть, виданого Центрально-Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, серії [NUMBER] . Постановою державного\~нотаріуса Сьомої\~криворізької державної\~нотаріальної контори\~Грабевник О.В.\~від 20.02.2019,\~відмовлено позивачу\~у видачі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~законом на\~земельну ділянку,\~площею 0,0327\~га для\~будівництва та\~обслуговування житлового\~будинку і\~господарських будівель,\~ведення підсобного\~господарства після\~смерті свого\~чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку з тим, що у спадкодавця за життя не виникло права власності на вказану земельну ділянку. За загальними\~правилами доказування,\~визначеними статтями\~12,\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга статті 77 ЦПК України). Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Системний аналіз наведених процесуальних норм дозволяє дійти висновку, що кожна сторона зобов`язана вжити заходів та надати докази на підтвердження тієї обставини, на яку вона посилається як на підставу для задоволення вимоги чи навпаки на заперечення існування таких обставин, а суд, виходячи з наданих сторонами доказів здійснює їх оцінку. Відповідно до положень ст.ст. 13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 5 ЦК України визначено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Позивачем заявлено\~вимогу про\~визнання за\~померлим [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 0,0327 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , та знаходиться за адресою місцезнаходження будинку придбаного померлим [INFO] у [PERSON] згідно договору купівлі-продажу домоволодіння. Таким чином, до вказаних правовідносин судом застосовуються норми матеріального права, які діяли станом на 12 листопада 1999 року. Відповідно до статті 30 ЗК України (в редакції від 06.04.1999), при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження-будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. При переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об`єктів. При передачі підприємствами, установами і організаціями будівель та споруд іншими підприємствами, установами і організаціями разом з цими об`єктами до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій знаходяться зазначені будівлі та споруди. Право власності або право користування земельною ділянкою у перелічених випадках посвідчується Радами народних депутатів відповідно до вимог статті 23 цього Кодексу. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року). З урахуванням\~встановлених судом\~обставин,\~суд дійшов\~висновку,\~що домоволодіння\~з господарськими\~спорудами за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~придбане за\~життя [PERSON] у [PERSON] згідно договору купівлі-продажу домоволодіння від 12.11.1999, та за договором дарування від 23.11.2004 1/2 частини якого подарована [PERSON] ,розташоване\~на земельній\~ділянці Криворізької\~міської Ради\~народних депутатів. Державний акт\~на право\~приватної власності\~на земельну\~діяльну за\~вищевказаною адресою\~було видано\~на ім`я [PERSON] ,\~однак у\~договорі купівлі-продажу,\~та у\~договорі дарування\~вказаний факт\~не було\~зазначено,\~а [PERSON] \~за життя\~не скористався\~правомоформлення\~на своє\~ім`я документів\~на користування\~земельною ділянкою\~за адресою\~розташування належного\~йому домоволодіння\~на умовах\~і в\~обсязі,\~які були\~встановлені для\~попереднього землекористувача-власника\~об`єкта нерухомого\~майна.\~Як встановлено\~судом вищевказане\~домоволодіння на\~момент смерті [PERSON] належало\~йому та [PERSON] по 1/2 частині, відповідно земельна ділянка за вказаною адресою не могла належати одному померлому площею 0,0327 га, як визначено в Державному акті на право приватної власності виданого на ім`я [PERSON] . Позивачем не заявлено вимогу щодо визнання за нею права власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, з урахуванням належної частки домоволодіння розташованого за однією адресою із спірною земельною ділянкою [PERSON] , а тому суд дійшов висновку, що у задоволенні\~заявленого позивачем\~позову в\~останній редакції,\~слід відмовити.\~ \~ \~ \~ На підставі\~вищевикладеного,\~

Outcome: dismissed