Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Татарин В.М., звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 06 лютого 2021 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. У шлюбі у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає з відповідачкою. Шлюб між сторонами наразі не розірваний. Позивач зазначає, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 січня 2022 року у справі №161/21278/21 з нього утримуються аліменти на користь відповідачки на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000 гривень щомісячно. Також позивач вказує, що намагався упродовж всього періоду 10 місяців сплачувати ці аліменти, але визначена судом сума є для нього значною. На даний час навіть з частковими оплатами аліментів позивач накопичив заборгованість у загальному розмірі понад 20000 гривень, що підтверджується довідкою-розрахунком ДВС у межах виконавчого провадження №69997573. Вищевказану суму аліментів позивач на даний час не має можливості сплачувати в силу стану його здоров`я, який не було враховано при первісному стягнення аліментів, та обмежень у працевлаштуванні. Також зазначає, що згідно з консультаційним висновком спеціаліста підтверджено наявність у нього гіпертонічної хвороби та гіпертензійного серця. Через проблеми із здоров`ям позивач має обмеження у призові на військову службу, що зазначено у військовому квитку. Також на сьогодні ускладнено всі життєві процеси введеним воєнним станом на усій території України, що перешкоджає йому у пошуках будь-якої роботи. Позивач зазначив, що на даний час проживає в будинку разом з батьками та вимушений приймати участь у сплаті комунальних витрат по даному будинку. Визначений судом розмір аліментів для позивача наразі є непосильним, оскільки в нього немає можливості заробити такі великі кошти і щомісячно сплачувати їх. Подальше стягнення з нього аліментів у вказаних розмірах призведе до ще більшого погіршення його фінансового стану та створить великі борги, залишить його без засобів для існування, що є неприйнятним та незаконним. На підставі викладеного просить зменшити розмір стягуваних з нього на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 січня 2022 року у справі №161/21278/21 аліментів, стягнувши з нього в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1500 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. 23 січня 2023 року на адресу суду надійшов відзив на позов від відповідачки [PERSON] в якому остання зазначила, що стан здоров`я позивача не погіршився протягом року з моменту задоволення первісного позову про стягнення аліментів, оскільки гіпертонічна хвороби у позивача була до того, що підтверджується консультаційним висновком спеціаліста від 10 лютого 2022 року у якому будь-яких трудових рекомендацій чи обмежень до праці не зазначено. Також вказала, що у виписці із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 05 грудня 2022 року також відсутні будь-які трудові рекомендації чи обмеження до праці і така виписка є лише черговим медичним документом у якому зафіксована давно встановлена хвороба. Тобто проблеми зі здоров`ям у позивача були при розгляді первісного позову про стягнення аліментів. Крім того, відповідачка зазначила, що матеріальне становище позивача не змінилося з моменту подання нею позову про стягнення аліментів, а сам позивач за рік часу з моменту винесення рішення у первісному позові не вжив належних дій для працевлаштування. Той факт, що він не працює та на його утриманні перебуває непрацездатна матір, не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів, а також не звільняє його від обов`язку утримувати до досягнення повноліття дитину, батьком якої він є. Будь-яких доказів, що позивач шукає роботу та має труднощі із пошуком не надані. Єдине звернення 18 жовтня 2022 року до Луцького міського центру зайнятості як пошукача роботи, що підтверджується довідкою від 01 листопада 2022 року, не є достатнім доказом зусиль щодо пошуку роботи та бажання працевлаштуватися. Воєнний стан не є безумовною підставою для не працевлаштування, а на території Волинської області не ведуться бойові дії, які унеможливлюють працевлаштування та пошук роботи. З огляду на наведене, відповідачка просить відмовити у задоволенні позовних вимог. 27 січня 2023 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив. Представник позивач погоджується, що проблеми зі здоров`ям у позивача виникли давно, однак ці обставини не були враховані при розгляді справи №161/21278/21 Луцьким міськрайонним судом Волинської області та Волинським апеляційним судом. Зазначає, що здоров`я позивача упродовж тривалого часу є проблемним, окрім цього погіршився його майновий стан, про що до матеріалів позову долучено документи про пошуки роботи та відсутність доходів позивача за цей час. Про погіршення майнового стану свідчить також заборгованість по аліментах, що складає 20 тисяч гривень. Стверджує, що аліменти у визначеному розмірі це не потреба дитини, а спосіб впливу на позивача з метою позбавити останнього можливості бачитись з донькою та спілкуватись з нею. Окрім цього, розмір аліментів у сумі 3000 гривень необґрунтований та не підтверджений жодними доказами. Зважаючи на все викладене, вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 20 грудня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, судове засідання призначено на 25 січня 2023 року. Розгляд справи відкладено на 27 лютого 2023 року у зв`язку з неможливістю провести судове засідання з технічних причин. Представник позивач у судовому засіданні 27 лютого 2023 року позовні вимоги підтримала повністю. Зазначила, що в силу життєвих обставин позивач не може сплачувати аліменти у розмірі, встановленому судом. Пояснила, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів змінився майновий стан відповідача він ніде не працює, не має стабільного доходу, у зв`язку з чим утворилась заборгованість по аліментах. Водночас позивач має проблеми зі здоров`ям, що обмежують його у працездатності та вимагають лікування. В той же час відповідачем не подано доказів розміру витрат на дитину, що ставить під сумнів потребу у такому розмірі аліментів. Вважає, що аліменти у визначеному розмірі це не потреба дитини, а спосіб впливу на позивача з метою відмови останнього від дитини. Відповідач проти позову заперечила з підстав, викладених у відзиві на позов. Ствердила, що аліменти у визначеному розмірі не є завищеними та необхідні для задоволення потреб малолітньої дитини. Пояснила, що ніде не працює, так як виховує малолітню дитину. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який було зареєстрованого 06 лютого 2021 року в Луцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 06 лютого 2021 року. В даному шлюбі [INFO] народилася дочка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 17 травня 2022 року. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 січня 2022 року стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 3000 (три тисячі) гривень щомісячно, починаючи з 25 листопада 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Постановою Волинського апеляційного суду від 05 травня 2022 року рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 січня 2022 року залишено без змін. На виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 січня 2022 року відкрито виконавче провадження №69997573 та станом на 01 вересня 2022 року заборгованість по сплаті аліментів складає 20187,60 гривень. Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста від 10 лютого 2022 року у пацієнта [PERSON] встановлений діагноз гіпертонічна хвороба, гіпертонічне серце. Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого на вимогу від 05 грудня 2022 року діагноз хворого [PERSON] - гіпертонічна хвороба, гіпертонічна серце, хронічний риніт. На даний час знаходиться під наглядом сімейного лікаря. Серед рекомендацій: контроль АТ, консультація кардіолога при потребі. Крім цього, позивач долучив до матеріалів справи копію військового квитка серії [NUMBER] згідно з яким 06 квітня 2011 року медичною комісією при [INFO] визнаний непридатним до військової служби. Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утримання податків станом на 04 листопада 2022 року інформація про доходи у [PERSON] за період з 1 кварталу 2022 року по 2 квартал 2022 року відсутня. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, за [PERSON] будь-якого нерухомого майна не зареєстровано. Згідно з довідкою №04-15/0350986 від 01 листопада 2022 року, виданою Луцьким міським центром зайнятості, [PERSON] звертався в Луцький міський центр зайнятості 18 жовтня 2022 року по даний час як пошукач роботи. Статус безробітного не надавався, виплата допомоги по безробіттю не призначалась та не виплачувалась. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 180 СК України та ч. 2 ст. 51 Конституції України передбачають, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Положенням ст. 192 Сімейного кодексу України (далі СК України) встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вказане положення кореспондується з роз`ясненнями Пленуму Верховного суду України, наданими у п. 23 постанови від 15 травня 2006 року №3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і чи ця зміна впливає на спроможність сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Відповідно до положень ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Звертаючись із позовом про зменшення розміру аліментів позивач посилається на те, що у нього погіршилось фінансове становище, спричинене тим, що він не працює, не має стабільного доходу, не може працевлаштуватись через введений воєнний стан, будь-які доходи у нього відсутні, у його власності відсутнє будь-яке нерухоме майно, на даний час проживає з батьками у їхньому будинку, в зв`язку з чим несе додаткові витрати, пов`язані зі сплатою комунальних послуг по даному будинку, Також посилається на поганий стан здоров`я, що не було враховано рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 січня 2022 року, що обмежує його у працездатності та вимагає лікування, надаючи при цьому докази проходження обстеження, їх результати та консультації з лікарем. Із дослідженого в судовому засіданні консультаційного висновку спеціаліста від 10 лютого 2022 року вбачається, що відповідачу в результаті проведених обстежень встановлено діагноз: гіпертонічна хвороба, гіпертензійне серце. Із виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 05 грудня 2022 року вбачається, що позивача неодноразово консультував кардіохірург, останній перебуває під наглядом сімейного лікаря. Рекомендовано здійснювати контроль АТ, а також консультація кардіолога при потребі. У наданих медичних документах відсутні будь-які трудові рекомендації чи обмеження, як і будь-яка інформація про проходження позивачем стаціонарного лікування чи призначення амбулаторного лікування у зв`язку із встановленим діагнозом. Суд вважає, що долучені до матеріалів справи медичні документи не підтверджують відсутність чи обмеження працездатності у позивача, яка унеможливлює або обмежує його працевлаштування та є підставою для зменшення розміру аліментів. Представник позивача не підтвердила в судовому засіданні інформації про проходження лікування позивачем у зв`язку з хворобою та значних витрат, понесених на лікування, що призвело до зміни його майнового стану. Відтак, посилання позивача на зменшення розміру аліментів у зв`язку з погіршенням стану його здоров`я не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи судом. Посилання позивача на зміну його матеріального стану після ухвалення рішення про стягнення аліментів, суд вважає необґрунтованим. Із змісту рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 січня 2022 року вбачається, що станом на день прийняття рішення [PERSON] офіційно ніде не працював, регулярних доходів не мав, що було враховано судом при визначенні розміру аліментів. Суд вважає,\~що відсутність\~доходу платника\~аліментів,\~що обумовлена\~неможливістю працевлаштування,\~не впливає\~на його\~обов`язок\~утримувати дитину.\~Позивачем не\~надано суду\~доказів,\~що йому\~надано статус\~безробітного,\~відомості про\~доходи останнього\~за друге\~півріччя 2022\~року в\~матеріалах справи\~відсутні.\~Звернення 18\~жовтня 2022\~року до\~Луцького міського\~центру зайнятості\~як пошукача\~роботи,\~що підтверджується\~довідкою від\~01\~листопада 2022\~року,\~не є\~достатнім доказом\~зусиль щодо\~пошуку роботи\~та бажання\~працевлаштуватися. Суд вважає необґрунтованим і посилання позивача на неможливість працевлаштування у зв`язку з введеним воєнним станом на усій території України. Інших належних та допустимих доказів про суттєве погіршення його матеріального стану та стану здоров`я (що в значній мірі унеможливлювало б позивача спроможності заробляти) після ухвалення попереднього рішення суду, позивач не надав. Крім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що сімейний стан позивача на даний час не змінився, він й надалі перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою по справі. Суд вважає неспроможними також доводи позивача, що аліменти у визначеному розмірі це не потреба дитини, а спосіб впливу на позивача з метою позбавити останнього можливості бачитись з донькою та спілкуватись з нею. Відтак, зменшення розміру аліментів у зв`язку з погіршенням матеріального становища та стану здоров`я позивача без належного та достовірного підтвердження вказаних обставин, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам. З огляду на викладене суд вважає, що позивачем не надано належних та достатніх доказів на підтвердження заявлених вимог, що є підставою для відмови у позові. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed