Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовом про стягнення з відповідача фактичних витрат по сплаті страхового відшкодування в порядку регресу та судових витрат. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 01.12.2018 року ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» на підставі договору добровільного страхування кредитів № 18.215040.1601-0286 взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку, передбаченого умовами договору страхування, виплатити АТ «Ощадбанк» страхове відшкодування. Страховим випадком був визначений факт первинного (першого у часі) виникнення збитків у страхувальника АТ «Ощадбанк» внаслідок невиконання/часткового невиконання позичальниками понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з повернення суми кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором, з будь-яких причин. 22.05.2018 року між [PERSON] та АТ «Ощадбанк» був укладений кредитний договір № 0101/22, за яким банк надав позичальнику кредит в розмірі 30100,00 грн. з умовою сплати процентів за користування кредитом в розмірі 17,99 % річних, з кінцевим строком повернення кредиту до 21.05.2021 року. З 26.04.2019 року [PERSON] не виконував зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом в сумі 22981,38 грн., з яких: 21738,89 грн. заборгованість за тілом кредиту, 1242,49 грн. - проценти за користування кредитом. 24.07.2019 року ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» сплатило АТ «Ощадбанк» страхове відшкодування в сумі 22981,38 грн. та до страховика перейшло право вимоги до [PERSON] в межах виплаченої суми страхового відшкодування. 20.05.2021 року між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] був укладений договір № 01-05 про відступлення прав вимоги (цесії), відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача про стягнення суми страхового відшкодування. З метою досудового врегулювання спору позивачем 04.06.2021 року було направлено претензію (повідомлення) про відступлення права вимоги та повернення грошових коштів. Оскільки означені вимоги задоволені не були позивач просив в порядку регресу стягнути з відповідача, залишок сплаченої та невідшкодованої суму страхового відшкодування у розмірі 22981,38 грн. та сплаченого судового збору в сумі 908,00 грн. 25.01.2022 року до суду надійшла уточнена позовна вимога в якій позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача, крім невідшкодованої суму страхового відшкодування у розмірі 22981,38 грн. та сплаченого судового збору в сумі 908,00 грн. ще 9900,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, які належним чином доведені. Позивач в судове засідання не з`явилась, проте подала до суду клопотання, в якому просить розгляд справи проводити у її відсутності за наявними в матеріалах справи доказами, позовні вимоги підтримує повністю, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, місце та час розгляд справи в судові засідання не з`явився, відзив на позов не подавав, будь яких клопотань, заяв чи заперечень від нього на адресу суду не надходило. Враховуючи неприбуття в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового засідання, не подав до суду відзив, а також за згодою позивача, суд з огляду на ст. ст. 280 - 281 ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та подані докази, проаналізувавши встановлені обставини справи в їх сукупності, приходжу до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 22.05.2018 року між [PERSON] з однієї сторони та публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» був укладений договір споживчого кредиту № 0101/22, за яким банк надав позичальнику кредит в розмірі 30100,00 грн. з умовою щомісячної сплати процентів за користування кредитом в розмірі 17,99 % річних, з кінцевим строком повернення кредиту до 21.05.2021 року. 01.12.2018 року між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» та ПАТ «Державний ощадний банк України» був укладений договір добровільного страхування кредитів № 18.215040.1601-0286, відповідно до якого страховик взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку, передбаченого умовами договору страхування, виплатити АТ «Ощадбанк» страхове відшкодування. Страховим випадком був визначений факт первинного (першого у часі) виникнення збитків у страхувальника АТ «Ощадбанк» внаслідок невиконання/часткового невиконання позичальниками понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з повернення суми кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором, з будь-яких причин. 12.07.2019 року ПАТ «Ощадбанк» подало до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» заяву про настання страхового випадку № 112/11-16/663 від 09.07.2019 року про сплату страхового відшкодування у зв`язку з наявністю у [PERSON] з 26.04.2019 року заборгованості за кредитним договором в сумі 22981,38 грн., з яких: 21738,89 грн. заборгованість за тілом кредиту, 1242,49 грн. - за процентами. Згідно платіжного доручення № 6168, 24.07.2019 року ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» сплатило АТ «Ощадбанк» страхове відшкодування в загальній сумі 22981,38 та до страховика перейшло право вимоги до [PERSON] в межах виплаченої суми. Страховий АКТ № Мик10014.06.19-1 від 22.07.2019 року. 20.05.2021 року між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] був укладений договір № 01-05 про відступлення права вимоги (цесії), відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача про стягнення суми страхового відшкодування. За вказаним договором Первиний кредитор ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» передав (відступає) Новому кредитору ФОП [PERSON] свої Права вимоги до Боржників, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за укладеними договорами добровільного страхування кредитив (п. 2.1, пп. 1.1.3). За вказаним договором Боржники - особи, які відповідальні за завдання матеріальних збитків, за фактом настання яких Первісний кредитор визнав завданні матеріальні збитки страховими випадками та здійснив cxpaxoвi виплати/страхові відшкодування на користь страхувальника по укладеному договору добровільного страхування кредита (п.п. 1.1.1 договору). Перелік Боржників, до яких Новий кредитор має Права вимоги на визначену суму, зазначені в Peєстрі прав вимог, що наведені в Додатку 1 до Договору № 01-05 про відступлення права вимоги (цесії) від 20.05.2021. Новий кредитор фізична особа-підприємець [PERSON] направила відповідачу претензію (повідомлення) № 10014.06.19-1 від 04.06.2021 року, в якій повідомив про заміну кредитора та про необхідність сплати новому кредитору сплати заборгованості у розмірі 22981,38 грн. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Підпунктом 4.1 договору добровільного страхування кредитів № 18.215040.1601-0286 від 01.12.2018року встановлено, що страховим випадком за цим договором є факт первинного (першого у часі, за винятком випадку передбаченого абз. 3 цього пункту) виникнення збитків у страхувальника внаслідок не виконання часткового невиконання позичальником понад 60 календарних днів свої зобов`язань з поверненням суми кредиту, або сплати процентів за користуванням кредитом. в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою. За вказаних обставин, дослідивши наявні у справі матеріали (копію договору про споживчий кредит № 0101-22 від 22.05.2018 року; копію виписки по рахункам; копію договору добровільного страхування кредитів № 18.215040.1601-0286 від 01.12.2018 року; копію заяви про настання страхового випадку від 09.07.2019 року № 112/11-16/663 (вх. № 21-5733 від 12.07.2019 року); копію страхового акту № Мик10014.06.19-1 від 22.07.2019 року; копію платіжного доручення № 6168 від 24.07.2019 року; копію договору про відступлення права вимоги (цесії) № 01-05 від 20.05.2021 року; копію реєстру прав вимог (додатку до договору цесії); копію додаткової угоди № 1 від 21.07.2021 року; копію претензії (повідомлення) № 10014.06.19-1 від 04.06.2021 року; копію відомостей про відстеження поштового відправлення), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку що позов підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачену страховиком та не відшкодовану відповідачем суму страхового відшкодування у розмірі 22981,38 грн. Оскільки позов підлягає задоволенню, тому на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору. Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача витрат на надання професійної правничої допомоги, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Порядок розподілу судових витрат між сторонами передбачений ст. 141 ЦПК України. Зокрема, згідно ч. ч. 1, 2 вказаної статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч.2 ст. 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу складаються з гонорару адвоката за представництво в суді; іншої правничої допомоги, пов`язаної зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збору доказів тощо; вартості послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (ч.3 ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПУ України). При вирішенні питання про розподіл судових витрат, в тому числі і витрат на правничу допомогу, суд, зокрема, враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову (ч. 3 ст. 141 ЦПК України). Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), які подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг та виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справах «Ботацці проти Італії», «East/West Alliance Limited проти України»). Згідно наданих документів (Акт-розрахунок № 34/01-Б приймання передачі послуг професійної правничої допомоги від 17.01.2022 року), позивачу були надані наступні послуги: вивчення матеріалів справи, аналіз наявних документів, збирання доказів, формування правової позиції, аналіз діючого законодавства, судової практики, робота з досудового врегулювання спору, складання процесуальних документів, підготовка, оформлення та подання позовної заяви до суду. Вартість наданих послуг становить 9900 грн. 00 коп. (платіжне доручення № 493 від 20.01.2022 року). Факт надання правничої допомоги [PERSON] правником в межах даної цивільної справи, відповідно до укладеного між ними договору про надання правової допомоги № 5 від 20.05.2021 року, наданого розрахунку, не викликає сумніву. Зазначені витрати є співмірними, зокрема з складністю справи та виконаних робіт (наданих послуг); часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих послуг та виконаних робіт; ціною позову; є дійсними та необхідними. За такого, з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] належать до стягнення понесені нею судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9900 грн. На підставі ст. 27 Закону України «Про страхування», ч. 1 п. 4 ст. 512, ст. 993, ч. 1 ст. 1191 ЦК України,

Outcome: approved