Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

У січні 2023 року [PERSON] звернулась до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , третя особа: Сьома Харківська міська державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин, факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] померла [PERSON] . Серед спадкового майна на день смерті [PERSON] їй належало: на праві приватної власності 1/1 частка домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину, видане 09.10.1974 Шостою Харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий номер 9364 - 1/4 частки та договору дарування, що посвідчений 25.12.1974 Шостою Харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий номер 12241 - 3/4 частки. Серед спадкоємців першої черги, відповідно до ст. 1261 ЦК України, за законом на день смерті [PERSON] не було. Серед спадкоємців другої черги, відповідно до ст. 1262 ЦК України, за законом на день смерті [PERSON] є: рідний брат [PERSON] , який помер [INFO] . [PERSON] є донькою [PERSON] .15.02.1986 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила дівоче прізвище на « [PERSON] ». Таким чином, [PERSON] є рідною племінницею [PERSON] . Крім того, позивачка зазначає, що її рідна тітка - [PERSON] народилась у с. Сонцево, Белгородської обл., Російської Федерації, тому [PERSON] 30.11.2021 звернулась до Основ`янсько-Слобідського відділу РАЦС, які за її заявою склали прохання про надання правової допомоги щодо витребування довідки про народження [PERSON] , [INFO] за місцем її народження з Російської Федерації. Проте після початку воєнної агресії Росії в Україні такі відомості отримати з Росії стало неможливим, що підтверджується листом Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) Міністерства юстиції України за вих. №12042/28721/17/22/05.1 від 10.10.2022. Також позивачка зазначає, що факт родинних відносин між нею та [PERSON] , як рідною племінницею та рідною тіткою, можуть підтвердити їхні родичі та сусіди по вулиці. Крім цього, вказаний факт підтверджується наданими разом з позовною заявою письмовими документами. У зв`язку з викладеним, [PERSON] просить суд встановити факт родинних відносин між нею та [PERSON] , як рідною племінницею та рідною тіткою. Позивачка вказує, що відповідно до ст. 1269 ЦК України у шестимісячний строк [PERSON] , ані будь-які інші особи із заявами про прийняття спадщини в нотаріальну контору не звертались, спадкова справа не відкривалась, але на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , разом із спадкодавцем постійно проживала спадкоємиця - племінниця [PERSON] за однією адресою: [ADDRESS] У зв`язку з викладеним, [PERSON] просила суд встановити факт родинних відносин між нею та [PERSON] , як рідною племінницею та рідною тіткою. Вказані обставини підтверджуються наданими копіями документів, зокрема, платіжки за комунальні послуги, актом сусідів по вулиці про фактичне проживання на день смерті [PERSON] разом із [PERSON] . Таким чином, позивачка вважає, що згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вона є спадкоємицею, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] . У зв`язку з викладеним [PERSON] просить суд встановити факт прийняття спадщини в порядку спадкування за законом після смерті її рідної тітки [PERSON] . Позивачка зазначає, що не може оформити свої права на прийняту спадщину на спадкове майно після смерті своєї тітки, оскільки вона хоч і вступила до спадщини після смерті [PERSON] , але не оформила такий вступ належним документальним чином. Також позивачка повідомляє, що зверталась до Сьомої міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом після смерті її рідної тітки [PERSON] . На підставі вказаної заяви, було відкрито спадкову справу за реєстр. №68657606, у зв`язку з чим, позивачка вважає, що не пропустила строк для прийняття спадщини. Також позивачка вказує, що навіть у такому випадку коли вона проживала разом із спадкодавицею на день її смерті, необхідно оформлювати право на спадщину - вона не знала та дізналася про це тільки після звернення до неї у листопаді 2021 року комунальних служб з позовною заявою про погашення боргу після смерті її рідної тітки [PERSON] , яка жила разом з нею. Також вона не займалась цим питанням через пандемію covid-19 та брак коштів, оскільки вона не працює та живе на пенсію, хворіє хронічними захворюваннями, які перешкоджають їй вільно пересуватись. Тому, у разі, якщо суд визнає поважним пропуск строків давнини для звернення до суду з цим позовом (в частині спірних правовідносин), то вважає, що з урахуванням зазначених обставин можливо поновити строк позовної давнини стосовно спірних правовідносин, оскільки вважає поважним пропуск строків для звернення до суду через зазначене, а також просить врахувати, що фактично вона спадщину прийняла та таким чином виконала вимоги діючого ЦК України. Крім того, позивачка посилається на те, що на даний час у будинку [ADDRESS] мешкає [PERSON] , який також подав заяву про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом після смерті його рідної внучатої бабусі [PERSON] . Таким чином, [PERSON] , відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України, є спадкоємцем п`ятої черги за законом, оскільки відноситься до категорії «Інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно». Не дивлячись на вищенаведені позивачкою обставини, [PERSON] не бажає за власним бажанням звільняти займану площу будинку, який позивачка набула у порядку спадкування за законом після смерті її рідної тітки, чим своїми діями порушує її цивільні права. Позивачка [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, з підстав, зазначених в уточненій позовній заяві. До початку підготовчого судового засідання відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю та просив суд слухати справу у його відсутність. Третя особа - Сьома Харківська міська державна нотаріальна контора у підготовче засідання не з`явилася, про час та місце судового розгляду повідомлялась своєчасно та належним чином. Відповідно із положеннями ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити за результатами підготовчого провадження. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в уточненій позовній заяві, заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , померла - [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , що видане Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 15.11.2016. Після смерті [PERSON] , позивач, 16.11.2021 звернулася до Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, зазначивши про прийняття спадщини після своєї тітки, однак 28.11.2022 отримала відмову (постанова державного нотаріуса Сьомої Харківської міської нотаріальної контори Сімакової О. від 28.09.2022 про відмову у вчиненні нотаріальної дії), у зв`язку з тим, що у неї відсутнє свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] . Крім того, у постанові нотаріуса зазначено, що [PERSON] необхідно звернутися до суду для визнання факту родинного зв`язку. Відповідач по справі [PERSON] 30.12.2021 також звернувся до приватного державного нотаріуса Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, зазначивши про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право. Верховний Суд зауважує, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для спадкування за законом мають існувати чітко визначені юридичні факти, що підтверджують наявність: родинних відносин (певний ступінь споріднення зі спадкодавцем); сімейних відносин; відносин із утримання (перебування на утриманні спадкодавця спадкоємцем не менш як 5 років до часу відкриття спадщини). Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. У цій справі встановлення факту родинних відносин необхідно позивачці для оформлення спадщини після смерті її рідної тітки - [PERSON] . Той факт, що у позивачки відсутній факт родинних відносин зі спадкодавицею пояснюється тим, що втрачено свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] і отримати дублікат не є можливим, оскільки вона народилася на території Російської федерації. Позитивні юридичні факти, тобто ті, які повинні існувати на час відкриття спадщини і можуть зумовлювати, за передбачених у ЦК України умов, виникнення права на спадкування за законом. Аналіз положень глави 68 ЦК України дозволяє стверджувати, що для спадкування за законом мають існувати чітко визначені юридичні факти, що підтверджують наявність: родинних відносин (певний ступінь споріднення зі спадкодавцем); квазіродинних відносин (усиновлення спадкоємця чи спадкодавця); сімейних відносин (шлюб зі спадкодавцем; проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини); відносин із утримання (перебування на утриманні спадкодавця спадкоємцем не менш як 5 років до часу відкриття спадщини). Чинне законодавство не містить вичерпного переліку засобів доказування, за допомогою яких має підтверджуватися факт родинних відносин, тому застосовуються загальні правила щодо доказів та обов`язків щодо доказування. Відповідно до частин першої-другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з частинами першою-другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до частини другої статті 77, частин першої, п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 638/15738/17 (провадження № 61-15921св19) зроблено висновок про те, що до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися не тільки такі письмові докази, як свідоцтва про народження, шлюб, смерть, актові записи про народження та смерть. Доказами, які підтверджують наявність цього юридичного факту також можуть бути: акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб. Крім того, судами підлягають врахуванню довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану. Також мають враховуватися показання свідків, яким достовірно відомо про стосунки померлого із заявником. Цей перелік не є вичерпним. При дослідженні матеріалів справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] , [INFO] народилася позивач та її батьками зазначені: батько « [PERSON] » та мати « [PERSON] ».Відповідно до свідоцтва про укладання шлюбу [NUMBER] , позивачка після укладення 15 лютого 1986року шлюбу з [PERSON] , змінила прізвище зі « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно із свідоцтвом про розірвання шлюбу, після розірвання шлюбу 28 січня 1987 року позивачки з [PERSON] , вона залишила прізвище « [PERSON] ». Відповідно досвідоцтва про народження №58, [INFO] народився [PERSON] та його батьками зазначені: батько « [PERSON] » та мати « [PERSON] ». Згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , [INFO] помер [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [INFO] померла [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [INFO] помер [PERSON] . Крім того, відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , [PERSON] після укладення 26 листопада 1960 року шлюбу з [PERSON] , змінила прізвище зі « [PERSON] » на « [PERSON] ». Також відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [INFO] померла [PERSON] . Дослідивши наведені вище документи у сукупності, установивши співпадіння прізвищ, імен, по-батькові з відомостями, які зазначені у свідоцтвах про народження, про укладення шлюбу,суд дійшов висновку про доведеність позивачем того, що [PERSON] , [INFO] , яка померла15.11.2016 є рідною тіткою [PERSON] , [INFO] . Щодо позовних вимог у частині визнання права власності в порядку спадкування за законом, суд зазначає наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до Довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» ХМРвід 30.11.2021 про наявність або відсутність інформації про зареєстровані права на об`єкт нерухомого майна з перевіркою відомостей з відкритих інформаційних ресурсів, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] в наступних частках: 3/4 - напідставі договору дарування, посвідченого 25.12.1974 Шостої Харківської державної нотаріальної контори, реєстр. №12241, 1/4 - на підставі свідоцтва про право на спадщину, видане 09.10.1974 Шостої Харківської державної нотаріальної контри реєстр. №9364. Також надано звіт ФОП [PERSON] про незалежну оцінку майна - житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] від 08.12.2021, згідно якого вартість житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] становить 145 000,00 грн. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 15.11.2016 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у м. Харків. Згідно копії паспорту серії [NUMBER] , виданого 02.11.2001Червонозаводським РВ УМВС України в Харківській області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 10.01.1958 за адресою: [ADDRESS] . Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 67313660 від 16.11.2021 вбачається, що після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла[INFO] , державним нотаріусом Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори16.11.2021 відкрита спадкова справа за номером у спадковому реєстрі 68657606, номеру у нотаріуса 899/2021. Згідно копії паспорту серії [NUMBER] , виданого 09.11.1998 Червонозаводським РВ УМВС України в Харківській області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 13.06.1987 за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту від 31.08.2022, що підписаний [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , як сусіди по вулиці та односельчани померлої [INFO] [PERSON] , що мешкала в [ADDRESS] підтверджують наступне: до дня смерті та на день смерті [PERSON] її доглядала та мешкала разом з нею за вищевказаною адресою її рідна племінниця [PERSON] ; похованням [PERSON] займалась також її племінниця [PERSON] ; чоловік [PERSON] - [PERSON] , її батьки - [PERSON] , [PERSON] померли раніше неї; інших родичів [PERSON] не знають. Крім того, позивачкою долучено до матеріалів справи квитанції про сплату комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, відповідно до долучених до справи документів вбачається що [PERSON] та [PERSON] проживали разом. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. За змістом ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Приписами ч. 3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин, поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений частиною першою статті 1270 ЦК України строк. Згідно зі статтею 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Із роз`яснень, викладених у пунктах 2, 23 постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 вбачається, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини відповідно до статті 549 ЦК Української РСР 1963 року. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. У статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Приписами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. З урахуванням досліджених у судовому засіданні письмових доказів, суд дійшов висновку про доведеність факту проживання [PERSON] , не менш як 5 років до часу відкриття спадщини, зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла15.11.2016. Статтями 1216 та 1217 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або за законом. З матеріалів справи вбачається, що за життя спадкодавець [PERSON] , [INFO] , яка померла[INFO] , заповіту не склала, а тому відповідно до статті 1233 ЦК України право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України). Таким чином, відповідно до статті 392 ЦК України з вимогами про визнання права власності на спадкове майно спадкоємець може звернутися до особи, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно. В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно Довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» ХМР від 30.11.2021 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] належить спадкодавцю [PERSON] , померлій15.11.2016. Відповідно до довідки Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори від 20.01.2023 №65/02-14, після смерті [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , яка була зареєстрована в [ADDRESS] , станом на 20.01.2023 наявні дані про те, що до складу спадкоємців [PERSON] входять: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вищевказані обставини, які відповідачем не заперечувались, підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами. Як роз`яснено п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. Про судову практику у справах про спадкування,свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, постанова державного нотаріуса Сьомої Харківської міської нотаріальної контори Сімакової О. від 28.09.2022 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, разом з вказівкою про необхідність звернутися до суду, перешкоджає позивачці захистити свої спадкові права в позасудовий спосіб і є підставою для визнання за [PERSON] права власності на успадковане майно після смерті [PERSON] , що відповідає приписам ст.16 ЦК України про право на захист особою свого цивільного права шляхом визнання за нею права власності на майно. Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку. Надані позивачем докази прийняті судом до уваги, підстав для їх відхилення не вбачається. Кожний аргумент, наведений позивачем, відноситься до предмета спору, обґрунтований з огляду на законодавство і містить підстави для задоволення позову [PERSON] в повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то відповідно позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, а інші 50 відсотків судового збору, що сплачені позивачем при зверненні до суду з позовом, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved