Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

15.12.2021 року позивач [PERSON] , звернулась за допомогою системи електронний суд до Червонозаводського районного суду м. Харкова із позовом до Харківського національного університету будівництва та архітектури про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що позивач перебувала у трудових відносинах з работодавцем більше ніж 25 років на посаді старший викладач кафедри суспільногуманітарних дисциплін за трудовим договором (контрактом). Наказом Харківського національного університету будівництва та архітектури № 159-к від 09.11.2021 позивача було звільнено з вказаної посади у зв`язку із закінченням терміну дії контракту згідно п.2 ст. 36 КЗпП проте, позивач не згодна із звільненням, оскільки звільнення здійснено без законної підстави і з численними порушеннями її трудових прав і інтересів. Також [PERSON] зазначила, що вона є громадянкою похилого віку, адже до досягнення пенсійного віку їй залишилось три місяці на час звільнення. Враховуючи викладене, позивачка просить вважати трудовий договір укладений 09.11.2020 між Харківським національним університетом будівництва та архітектури і [PERSON] , як старший викладач кафедри сусупільно-гуманітарних дисциплін на невизначений строк; поновити позивача в Харківському національному університеті будівництва та архітектури на посаді старшого викладача кафедри суспільно-гуманітарних дисциплін; стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу. Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24.12.2021 [PERSON] відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до розпорядження Червонозаводського районного суду м.Харкова №02-13/5 щодо повторного автоматизованого розподілу невирішених судових справ, які перебували в провадженні судді Теслікової І.І., згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, розгляд вказаної справи визначено на суддю Червонозаводського районого суду м.Харкова Шиховцову А.О. Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова 25.01.2023 вищезазначена справа прийнята до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи в порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, яка полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (стаття 13 ЦПК України). Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. \~ \~ \~ \~28.01.2022 року представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, згідно якого останній заперечував щодо задоволення позову у повному обсязі. На обґрунтування заперечень зазначив, що позивач була звільнена у передбачений законом спосіб, після закінчення строкового трудового договору. Трудовий контракт було укладено 09.11.2020 року на період з 16.11.2020 року по 16.11.2021 рік строком на 1 рік, також позивачка була ознайомлена завчасно «Про інформування щодо закінчення строку дії трудових договорів (контрактів)», щодо продовження трудових обов`язків та укладання нового контракту [PERSON] не зверталась. З огляду на законність звільнення позивача вимоги про стягнення розміру середнього заробітку посади старшого викладача кафедри суспільно-гуманітарних дисциплін Харківського національного університету будівництва та архітектури також не підлягають задоволенню. 04.02.2022 року подано відповідь на відзив представника позивача [PERSON] , в якому заперечує щодо строковості трудового договору та просить задовольнити позовні вимоги. 08.02.2022 року подано представником відповідача [PERSON] заперечення щодо відповіді на відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що укладання трудового договору на невизначений строк з позивачкою є відсутнім, [PERSON] належним чином була повідомлена ще до закінчення строку контракту у певну визначену сторонами дату. \~ \~ \~ \~Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що відповідно до контракту від 30.08.2018 року, [PERSON] прийняли на роботу в Харківський національний університет будівництва та архітектури в особі директора [PERSON] на посаду доцента кафедри суспільно-гуманітарних наук з укладанням контракту строком з 01.09.2018 року по 31.08.2020рік. \~ \~ \~ \~Згідно п.1 загальних положень контракту даний контракт є строковим трудовим договором. Контракт підписаний позивачем [PERSON] , про що свідчить її підпис. Витягом із наказу №139-К від 31.08.2018 року продовжено [PERSON] термін роботи за контрактом. 15.06.2020 позивач звернулась із заявою до ректора ХНУБА про продовження дії контракту з 01.09.2020 року до проведення конкурсу. Відповідно до витягу із наказу №98-К від 08.07.2020 року продовжено [PERSON] термін роботи за контрактом на підставі заяви. 09.11.2020 позивач звернулась із заявою до ректора ХНУБА про переведення на посаду старшого викладача кафедри суспільно-гуманітарних дисциплін. Переведення [PERSON] на посаду відбулося з дотриманням норм чинного законодавства, а саме: за заявою позивача про її призначення на посаду за її згодою та укладанням контракту, та, відповідно з проведеним конкурса та рішенням Вченої ради механіко-технологічного факультету від 26.10.2020 протоколом №6. Контрактом від 09.11.2020 [PERSON] прийнято на роботу на посаду старшого викладача кафедри суспільно-гуманітарних дисциплін, строком на один рік, а саме з 16.11.2020 по 16.11.2021 включно. Відповідно до п.1 загальних положень цей контракт є строковим трудовим договором. Згідно п.16.а) контракту від 09.11.2020 контракт припиняється після закінчення строку дії контракту. Пунктом 20 цього контракту визначено, що за 2 місяці до закінчення строку дії контракту він може бути за угодою сторін продовжений або укладений на новий чи інший строк. Витягом із наказу від 13.11.2020 року за №175-К [PERSON] перевели на посаду із доцента кафедри суспільно-гуманітарних наук на посаду старшого викладача цієї ж кафедри та продовжили термін роботи за контрактом. Положенням про порядок укладання контракту застосовується Типова форма контракту з працівником згідно з наказом Міністерства освіти України від 14 червня 1994 року №181, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.1994 № 170 «Про впорядкування застосування контрактної форми трудового договору», визначено, що за 2 місяці до закінчення строку дії контракту він може бути за угодою сторін продовжений або укладений на новий чи інший строк. Згідно зі ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Відповідно до статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений термін з урахуванням характеру наступної роботи або умов її виконання, або інтересів працівника, та в інших випадках, передбачених законодавством. Відповідно до доповідної записки від 06.11.2021 ректору [PERSON] від завідуючої кафедри суспільно-гуманітарних дисциплін [PERSON] у зв`язку з закінченням терміну контракту та через брак навантаження просить звільнити старшого викладача [PERSON] з 16. 11.2021 року. Розпорядженням від 10.09.2021 року №37 інформували науково-педагогічних працівників про закінчення строку дії трудових договорів (контрактів) 2021 року, відповідно до якого позивач належно була ознайомлена про припинення, про що свідчить її підпис. Наказом Харківського національного університету будівництва та архітектури № 159-К від 09.11.2021 [PERSON] звільнено з посади старшого викладача кафедри суспільно-гуманітарних дисциплін у зв`язку із закінченням дії контракту, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Як вбачається з п. 21 контракту зазначено термін його дії, а саме з 16.11.2020 року по 16.11.2021 рік, контракт припиняється після закінчення строку його дії. Тобто, між Харківським національним університетом будівництва та архітектури та позивачем було укладено трудовий договір на визначений контрактом строк, і не дає підстав вважати, що контракт набуває статусу безстрокового договору, при тому, що сторони у даному випадку навіть не намагалися та не обговорювали питання про його переукладення або продовження строку його дії. Волевиявлення позивача на укладення строкового контракту підтверджується його особистим підписом на контракті, в якому зазначений строк його дії. Отже, посилання позивача на норму статті 39-1 КЗпП України є необґрунтованим, оскільки позивач знала та була завчасно ознайомлена про закінчення строку укладеного між нею та відповідачем контракту. Укладення контракту на певний строк, з урахуванням ч.3 ст. 21 КЗпП України, регулюється ч. 2 ст. 23 КЗпП України, що виключає при переукладенні контракту чи продовженні строку його дії застосування ч. 2 ст. 39-1 КЗпП України. Суд зауважує, що звільнення у зв`язку із закінченням дії контракту по суті не є розірванням трудового контракту, а є припиненням контракту у зв`язку із закінченням строку його дії. Закінчення строку дії контракту і видання у зв`язку із цим наказу або розпорядження про звільнення не є іцініативою про розірвання трудового договору, а лише доводить відсутність ініціативи переукласти або продовжити трудовий контракт, тобто відсутність ініціативи встановити трудові відносини. Отже, термін строкового трудового договору встановлюється за погодженням сторін. Вносити пропозиції щодо терміну трудового договору має право кожна із сторін. У постанові Верховного Суду від 11.11.2020 у справі № 686/27915/18 міститься висновок про те, що звільнення на підставі пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України за закінченням строку дії трудового договору не вважається звільненням з ініціативи роботодавця, підстави якого передбачені статтями 40,41 КЗпП України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення, трудового договору є закінчення строку трудового договору (пункти 2, 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення. У постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі № 664/2284/16-ц викладена наступна правова позиція, передбачено підставу припинення трудового договору, що укладався на певний строк, а саме: у тих випадках, коли трудовий договір укладався до настання певного факту, такий договір вважається укладеним на певний строк. Тому настання обумовленого факту є підставою для припинення трудового договору у зв`язку із закінченням строку. Підставою для укладення строкового трудового договору на вимогу працівника є його заява про прийняття на роботу, в якій вказуються обставини або причини, що спонукають працівника найматися на роботу за строковим трудовим договором, а також строк, протягом якого він працюватиме. При укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події (наприклад, повернення на роботу працівниці з відпустки по вагітності, родах і догляду за дитиною). Строк, на який працівник наймається на роботу, зазначається у наказі про прийняття на роботу, проте у трудовій книжці робиться запис без посилання на строковий характер трудових відносин. Таким чином, порядок оформлення трудових відносин за строковим трудовим договором такий же, як і за безстроковим. Але при цьому факт укладання трудового договору на певний строк чи на час виконання певної роботи повинен бути відображений як у заяві працівника про прийняття на роботу, так і в наказі, а саме зазначено в витягу від 13.11.2020 року №175-К , де продовжили термін роботи [PERSON] , доцента кафедри суспільно-гуманірних дисциплін за контрактом з 16.11.2020 року по 16.11.2021 рік, чи розпорядженні роботодавця, яким оформляється цей трудовий договір. Як вбачається із наказу від 14.12.2021 року № 1370 Міністерства освіти і науки України про реорганізацію Харківського національно університету будівництва та архітектури, а саме реорганізувати Харківський національний університет будівництва та архітектури шляхом приєднання до Харківського національного університету міського господарства імені о.м.Бекетова. Положенням про обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників та порядок проведення конкурсного відбору науково-педагогічних працівників Харківського національного університету та архітектури від 2015 року (далі Положення) визначено порядок обрання за конкурсом осіб на вакантні посади науково-педагогічних працівників. Відповідно до п. 1 Положення науково-педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладання трудового договору, в тому числі за контрактом. Прийняття на роботу здійснюється на основі конкурсного відбору. П.2 Конкурс за заміщення вакантної посади оголошується ректором Університету, про що видається наказ. Оголошення про проведення конкурсу, терміни та умови проведення публікуються в засобах масової інформації. П.4 Під час заміщення вакантних посад науково-педагогічних працівників завідувачів кафедр, професорів, доцентів, старших викладачів,викладачів, асистентів укладанню трудового договору ( контракту) передує конкурсний відбір. Порядок проведення конкурсного відбору затверджений Вченою радою Університету ( протокол №5 від 06.02.2015р.). П.5 В окремих випадках, у разі неможливості забезпечення освітнього процесу наявними штатними працівниками, вакантні посади можуть заміщуватися за трудовим договором до проведення конкурсного заміщення цих посад у поточному навчальному році. П.7 Заяви про участь у конкурсі мають подавати особи які відповідають вимогам. П.13 Відповідно до чинного законодавства при прийнятті на роботу науково-педогогічних працівників може укладатися безстроковий, строковий трудовий договір, у тому числі контракт. Термін сторокового трудового договору встановлюєься за погодженням сторін. Відповідно до положення, а саме П.15. якщо працівник не брав участі у конкурсі, або не пройшов за конкурсом на вакантну посаду педагогічний працівник звільняється за п. 2 ст. 36 КЗпП (закінчення терміну обрання). У частині третій статті 54 Закону України «Про освіту» педагогічні та науково-педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладення трудового договору, в тому числі за контрактом. Прийняття на роботу науково-педагогічних працівників здійснюється на основі конкурсного відбору. Згідно з положеннями частин 9, 11 статті 55 Закону України «Про вищу освіту» посади науково-педагогічних працівників можуть займати особи, які мають науковий ступінь або вчене звання, а також особи, які мають ступінь магістра. Під час заміщення вакантних посад науково-педагогічних працівників - завідувачів (начальників) кафедр, професорів, доцентів, старших викладачів, викладачів укладенню трудового договору (контракту) передує конкурсний відбір, порядок проведення якого затверджується вченою радою вищого навчального закладу. Пунктом 10 Положення про обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів третього і четвертого рівнів акредитації (далі - Положення), затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 24 грудня 2002 року № 744, передбачено, що при прийнятті на роботу науково-педагогічних працівників може укладатися безстроковий, строковий трудовий договір, у тому числі контракт. Термін строкового трудового договору встановлюється за погодженням сторін. Вносити пропозиції щодо терміну трудового договору має право кожна із сторін. Таким чином, норми трудового законодавства та спеціальні норми, що регулюють трудові правовідносини у вищих навчальних закладах, передбачають, зокрема, обіймання посад науково-педагогічних працівників - завідувачів (начальників) кафедр, професорів, доцентів, старших викладачів, викладачів укладенню трудового договору (контракту) виключно шляхом проходження працівником конкурсного відбору. Як вбачається із матеріалів справи позивач працювала за контрактом, а тому повинна була приймати участь у конкурсі, затвердженим у Положенні . Суд звертає увагу, що чинне законодавство України не передбачає можливості поновлення працівника на роботі в судовому порядку після закінчення строку дії контракту. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.04.2019 справа № 401/2531/17. Оскільки Харківський національний університет міського господарства імені О.М.Бекетова не виявив бажання продовжувати трудові відносини із [PERSON] після закінчення строку дії контракту, і сама [PERSON] також не виявила бажання вчасно продовжити трудові відносини, то звільнення позивача було проведено з додержанням вимог чинного законодавства України у зв`язку із закінченням строку дії контракту. Щодо зазначених позивачем [PERSON] гарантій громадян похилого віку. Особа, яка досягла пенсійного віку, встановленого\~ст. 26\~Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р.№ 1058-IV\~(далі Закон № 1058), а також особа, якій до досягнення зазначеного пенсійного віку залишилося не більш як півтора року, визначається законодавством як громадяни похилого віку відповідно до\~ст. 10\~Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» від 16.12.1993 р. № 3721-XII\~(далі \~Закон № 3721). Ст. 24 Конституції\~ України\~закріплено принцип рівності прав і свобод незалежно від будь-яких обставин, зокрема, й віку людини. Гарантії соціального захисту пенсіонерів передбачено\~Законом № 3721. Згідно до ст. 11 Закону № 3721\~забороняється відмова у прийнятті на роботу і звільнення працівника за ініціативою власника або уповноваженого ним органу з мотивів\~досягнення пенсійного віку. Основним законодавчим актом України, який регулює питання захисту трудових прав громадян, є\~Кодекс законів про працю України\~(далі КЗпП). Відповідно до ст.\~2-1\~КЗпП\~ Забороняється будь-яка дискримінація у сфері праці, зокрема порушення принципу рівності прав і можливостей, пряме або непряме обмеження прав працівників залежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, гендерної ідентичності, сексуальної орієнтації, етнічного, соціального та іноземного походження, віку, стану здоров`я, інвалідності, підозри чи наявності захворювання на ВІЛ/СНІД, сімейного та майнового стану, сімейних обов`язків, місця проживання, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, участі у страйку, звернення або наміру звернення до суду чи інших органів за захистом своїх прав або надання підтримки іншим працівникам у захисті їх прав, за мовними або іншими ознаками, не пов`язаними з характером роботи або умовами її виконання.Також у\~КЗпП\~не передбачені особливості звільнення працівників, які досягли пенсійного віку. Отже,\~КЗпП\~забороняє звільняти працівників саме з підстави досягнення ними пенсійного віку. Утім, це правило не забороняє роботодавцю звільнити такого працівника за загальними підставами, передбаченими в\~КЗпП. Суд зазначає, що оскільки позовні вимоги позивача про стягнення на її користь середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу є похідними від вимоги про поновлення позивача на посаді у зв`язку із відсутністю правових підстав для поновлення позивача на посаді старшого викладача, вказані вимоги не мають правових підстав для їх задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За приписами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] до Харківського національного університету будівництва та архітектури про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed