Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-07 00:00:00

представник Комунального некомерційного підприємства ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» звернулася до суду із заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON] , [INFO] , котра доставлена в примусовому порядку у КНП ЛОР ЛОКПЛ 06.03.2023 року о 20:10 год. за скеруванням лікаря [PERSON] . В приймальному відділенні КНП ЛОР ЛОКПЛ Бугійчик Х.В. оглянута черговими лікарями-психіатрами [PERSON] та [PERSON] , які дійшли висновку, що остання страждає на важкий психічний розлад, а саме: маячні розлади F22.0 (діагноз згідно МКХ-10) і потребує госпіталізації та лікування в примусовому порядку в умовах психіатричного стаціонару. 07.03.2023 року [PERSON] оглянута лікарською комісією у складі [PERSON] та [PERSON] . Комісія лікарів прийшла до висновку, що [PERSON] страждає на важкий психічний розлад - маячні розлади - F22.0 (діагноз згідно МКХ-10), внаслідок чого остання не може адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку, виявляє реальну загрозу для себе/оточуючих. Окрім цього, комісія дійшла до висновку, що подальше лікування [PERSON] можливе лише в умовах психіатричного закладу в примусовому порядку, так як остання в силу свого психічного стану не може надавати усвідомлену згоду на подальше лікування в умовах КНП ЛОР ЛОКПЛ. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 14, 16 ЗУ «Про психіатричну допомогу» просять задовольнити подану ними заяву про госпіталізацію та лікування в примусовому порядку в умовах психіатричного стаіонару КНП ЛОР ЛОКПЛ [PERSON] . У судовому засіданні представники КНП ЛОР «ЛОКПЛ» заявлені вимоги підтримали, дали аналогічні пояснення викладеним у заяві. Вказали, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, лікарі встановили, що пацієнтка є критичною до своїх дій, пацієнт відмовлялася від вживання їжі, що загрожує її здоров`ю, завдавала фізичної шкоди своїй матері та батькові, з якими разом проживає, попередньо проходила стаціонарне лікування у їхньому закладі. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] , які є батьками [PERSON] , у судовому засіданні підтримали подану заяву, просили таку задоволити. Вважають, що їх донька потребує примусового лікування для надання психіатричної допомоги, оскільки така веде себе агресивно як до них, так і до оточуючих, завдає їм фізичної шкоди, відмовляється від прийому їжі, у квартирі, в якій вони разом проживають малює хрести та пентаграмми. Щодо прийому ліків вказали, що їх донька [PERSON] категорично відмовляється від прийому підтримуючого лікування вдома. Захисник Голень Ю.А. в судовому засіданні при вирішення питання щодо задоволення заяви психіатричного закладу про примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу поклався на розсуд суду. [PERSON] у судовому засіданні заперечила необхідність примусового лікування, просила відмовити в задоволенні заяви. Прокурор в судовому засіданні підтримав подану заяву, просив таку задоволити. Заслухавши пояснення учасників процесу, думку прокурора на підтримання заяви, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву слід задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] доставлена в примусовому порядку в супроводі матері [PERSON] у КНП ЛОР ЛОКПЛ 06.03.2023 року о 20:10 год. за скеруванням лікаря [PERSON] . Відповідно до рішення чергових лікарів-психіатрів приймального відділення КНП ЛОР "ЛОКПЛ" про госпіталізацію в психіатричний стаціонар у примусовому порядку від 06.03.2023 року, [PERSON] , [INFO] , оглянута в приймальному відділенні КНП ЛОР ЛОКПЛ черговими лікарями-психіатрами Лугова Н.С. та [PERSON] , які дійшли висновку, що остання страждає на важкий психічний розлад, а саме: маячні розлади F22.0 (діагноз згідно МКХ-10) і потребує госпіталізації та лікування в примусовому порядку в умовах психіатричного стаціонару. 07.03.2023 року [PERSON] оглянута лікарською комісією у складі [PERSON] та [PERSON] . Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів 25 відділення КНП ЛОР «ЛОКПЛ» №474/01.4.19 від 07.03.2023, [PERSON] страждає на важкий психічний розлад - маячні розлади - F22.0 (діагноз згідно МКХ-10), внаслідок чого остання не може адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку, виявляє реальну загрозу для себе/оточуючих. Окрім цього, комісія дійшла до висновку, що подальше лікування [PERSON] можливе лише в умовах психіатричного закладу в примусовому порядку, так як остання в силу свого психічного стану не може надавати усвідомлену згоду на подальше лікування в умовах КНП ЛОР ЛОКПЛ. Окрім цього, в судовому засіданні судом досліджено наданий заінтересованими особами [PERSON] , [PERSON] , які є батьками [PERSON] , відеозапису з квартири, в якій вони проживають, з якого встановлено, що поведінка [PERSON] не відповідає обстановці, така завдає збитків у квартирі, де вони проживають. Відповідно статті 1 Закону України «Про примусову госпіталізацію» усвідомлена згода особи - це згода, вільно висловлена особою, здатною зрозуміти інформацію, що надається доступним способом, про характер її психічного розладу та прогноз його можливого розвитку, мету, порядок та тривалість надання психіатричної допомоги, методи діагностики, лікування та лікарські засоби, що можуть застосовуватися в процесі надання психіатричної допомоги, їх побічні ефекти та альтернативні методи лікування. Судом встановлено, що [PERSON] відмовилася від госпіталізації. Відповідно до ст.14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Статтею 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що особа, яку було госпіталізовано до закладу з надання психіатричної допомоги за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів закладу з надання психіатричної допомоги для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в закладі з надання психіатричної допомоги, ця особа підлягає негайній виписці. У випадках, коли госпіталізація особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку визнається доцільною, представник закладу з надання психіатричної допомоги, в якому перебуває особа, протягом 24 годин з часу госпіталізації направляє до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. Відповідно до\~ч.ч.\~1,2\~ст.\~340\~ЦПК України\~у заяві\~про проведення\~психіатричного огляду\~фізичної особи\~у примусовому\~порядку,\~про надання\~особі амбулаторної\~психіатричної допомоги\~у примусовому\~порядку та\~її продовження,\~про госпіталізацію\~до закладу\~з надання\~психіатричної допомоги\~у примусовому\~порядку та\~продовження такої\~госпіталізації повинні\~бути зазначені\~підстави для\~надання психіатричної\~допомоги у\~примусовому порядку,\~встановлені законом. До заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. Надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку розглядаються як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод з гарантіями, що передбачені цією статтею. Однак, згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод особа може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання. Перед тим як визначати, чи було достовірно доведено, що особа страждає на психічний розлад, вид і ступені якого можуть бути підставою для примусового тримання цієї особи у психіатричній лікарні, суди повинні встановити, чи було таке тримання законним у розумінні підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, зокрема, чи була дотримана процедура, передбачена чинним законодавством України. Відповідність такого позбавлення особи свободи національному законодавству є недостатньою умовою; воно також має бути необхідним за конкретних обставин, які повинен встановити суд, розглядаючи справу. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 2-1/07 (провадження № 14-9свц18). Суд враховує, що матеріалами справи підтверджується, що раніше [PERSON] неодноразово проходила лікування в умовах психіатричного стаціонару за аналогічних обставин, зокрема неодноразово у примусовому порядку на підставі рішень суду. Враховуючи наведене, судом встановлено, що [PERSON] страждає на важкрий психічний розлад, підтримуюче лікування категорично відмовляється приймати, психічний стан пацієнтки погіршився, поведінка такої є небезпечною для неї та оточуючих, а також враховуючи висновок комісії лікарів психіатрів, відповідно до якого [PERSON] потребує подальшого лікування в примусовому порядку в психіатричному стаціонарі. Відтак, суд приходить до висновку, що заява підставна та підлягає до задоволення, оскільки, судом встановлено, що [PERSON] страждає психічним захворюванням, внаслідок чого виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих та те, що її лікування можливе лише в умовах стаціонарного психіатричного стаціонару для отримання такою комплексного лікування, відтак така підлягає госпіталізації у примусовому порядку до психіатричного закладу.

Outcome: approved