Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-21 00:00:00

До Дарницького районного суду м. Києва звернувся [PERSON] , з заявою про видачу обмежувального припису, заінтересована особа [PERSON] . В обґрунтування заяви зазначено, що [PERSON] , та [PERSON] , перебувають в шлюбу, який було зареєстровано Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 21.07.20217 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. Починаючи з 28.09.2022 року, сумісне проживання подружжя припинено, оскільки [PERSON] , залишила двох малолітніх дітей разом з заявником, забравши всі свої речі, виїхала в невідомому напрямку. Оскільки сторони не підтримують шлюбні стосунки, не мають спільного бюджету, ведення спільного господарства подружжям припинено та фактично шлюб носить формальний характер. 29.12.2022 року заявник звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовною заявою про розірвання шлюбу та встановлення місця проживання дітей. Разом з тим, починаючи з 28.09.2022 року, заінтересована особа, перебуваючи в квартирі, яка належить заявнику, в присутності малолітніх дітей, регулярно влаштовує сварки, намагаючись спровокувати заявника та викликати у нього агресію, пов`язаною з вчиненням сімейного насилля по відношенню до заінтересованої особи. Під час таких сварок [PERSON] , викликає поліцію, які за наслідком розгляду заяв про вчинення адміністративного правопорушення складають як на [PERSON] , так і на [PERSON] , протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП. Завник звертає увагу, що 28.09.2022 року, 04.10.2022 року, 26.11.2022 року, 02.12.2022 року та 29.01.2023 року за заявами [PERSON] , працівниками поліції складено відносно [PERSON] , протоколи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Проте, жоден із фактів вчиення [PERSON] , зазначеного адміністративного правопорушення не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи про адміністративне правопорушення Дарницьким районним судом м. Києва. 02.12.2022 року інспектором СПДН ВП Дарницького УП ГУНП у м. Києві винесено відносно [PERSON] , терміновий заборонний припис стосовно кривдника серія АА № 260142, строком на 10 діб, та діяв з 12 год. 30 хв., 02.12.2022 року до 12 год. 30 хв., 12.12.2022 року, в якому зокрема заборонялось [PERSON] , контактувати в будь-якій спосіб з [PERSON] . В порушення зазначеного термінового заборонного припису [PERSON] , за допомогою месенджера «Telegram», контактувала з заявником, шляхом направлення останньому, голосових та текстових повідомлень образливого та погрозливого характеру. Відповідно до постанов Дарницького районного суду м. Києві від 09.12.2022 року, 26.12.2022 року, 28.12.2022 року, [PERSON] , визнано винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Дарницьким управлінням поліції ГУНП в м. Києві проводиться досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, за фактом завдання [PERSON] , тілесних ушкоджень заявнику. Крім того зазначив, що незважаючи на неодноразове притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] , не робить належних висновків, продовжує вчиняти насильницькі дії по відношенню до заявника, що проявляється в агресивній поведінці, сварках, приниженні честі та гідності заявника, наклепах та нецензурній лайці. Користуючись приводом побачитися з дітьми, [PERSON] , з`являється до місця проживання заявника та вчиняє сварки. Вжиті судом заходи щодо накладення адміністративних стягнень не вплинули на поведінку [PERSON] , яка в присутності малолітніх дітей продовжує вчиняти психологічне та фізичне насильство по відношенню до заявника. У зв`язку з чим заявник просить видати обмежувальний припис відносно [PERSON] , строком на 6 місяців. Представник заявника в судовому засіданні підтримав заяву в повному обсязі з викладених в неї підстав, наполягав на її задоволенні. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, вказав, що заінтересована особа вимушена приходити за місцем мешкання [PERSON] , оскільки з ним мешкають її неповнолітні діти. Додатково зазначив, що саме [PERSON] , постійно провокує заінтересовану особу. Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони приходить до наступного. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - батьки (мати, батько) і дитина (діти). Відповідно до п.2 ч.1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно ч.2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У п. 9 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з п. 3 ч.1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до ч.1 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків. Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Правилами глави 13 ЦПК України визначено, що розгляд справ про видачу і продовження обмежувального припису провадиться в порядку окремого провадження, а правилами ст. 294 цього Кодексу встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст. 77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За змістом ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заявляючи вимогу про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] , заявниця посилається на наявність обставин вчинення [PERSON] щодо неї особисто психологічного насильства, а саме: створення постійних конфліктів, сварок, застосування до заявника погроз життю та здоров`ю, через що заявник побоюється за свою безпеку. Враховуючи наведене, беручи до уваги той факт, що відносно [PERSON] , 02.12.2022 року виносився терміновий заборонний припис стосовно кривдника, заборони якого остання порушила, що встановлено постановою Дарницького районного суду м. Києва від 28.12.2022 року. Постановами Дарницького районного суду м. Києва, [PERSON] , неодноразово притягували до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст. 173-2 КУпАП, з метою запобігання продовження чи повторного вчинення заінтересованою особою відносно заявника домашнього насильства, суд вважає достатнім встановлення обмежувального припису відносно [PERSON] , строком на 3 місяці, а тому заява [PERSON] , про видачу обмежувального припису підлягає задоволенню частково. Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису відносяться за рахунок держави.

Outcome: partial