Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

У грудні 2022 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява від [PERSON] до [PERSON] , в якому позивач просила: розірвати укладений між сторонами шлюб; визнати за нею в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право особистої власності на земельну ділянку разом із садовим будинком за [ADDRESS] ; визнати за нею в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право особистої власності на квартиру за [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказує на те, що під час шлюбу із відповідачем ними було придбано садовий будинок за [ADDRESS] та квартира за [ADDRESS] . Після того, як сімейні стосунки з відповідачем розладилися [PERSON] врегулювала питання щодо поділу спільного майна подружжя шляхом сплати особистих грошових коштів відповідачу в повному обсязі за його 1/2 частку вартості вказаного майна в розмірі 409\~146 грн. За такого, позивачка просить визначити за нею право особистої власності на зазначене майно. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 13.12.2022 року відкрито загальне позовне провадження у справі. У судове засідання 01.03.2023 року сторони не з`явилися. До канцелярії суду представник позивача [PERSON] - адвокат Юрчак Я.І. подала заяву, у якій просила провести розгляд справи за її з позивачем відсутності, зазначаючи, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачем [PERSON] на електронну адресу суду надіслав заяву, підписану елекронним підписом, в якій він просить провести розгляд справи за його відсутності зазначаючи при цьому, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до приписів частини третьої статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207\~цього Кодексу (частина друга статті 200 ЦПК України). Частина перша статті 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (частина четверта статті 206 ЦПК України). Враховуючи, що відповідач подав до суду заяву про визнання позову, суд з огляду на приписи частини другої статті 200 ЦПК України вважає за можливе провести розгляд справи у підготовчому судовому засіданні. Зважаючи на прохання позивача та відповідача про розгляд справи без їх участі, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явилися. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. 06 серпня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] , Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області зареєстровано шлюб, актовий запис № 741. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , 2006 року народження. Щодо вирішення питання про розірвання шлюбу суд зазначає таке. Доказів наявності обставин, передбачених частиною другою статті 110 Сімейного кодексу України, матеріали справи не містять. Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог щодо розірвання шлюбу суд виходить із такого. Відповідно до частини першої статті 51 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейним союзом жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 Сімейного кодексу України). Одним із способів припинення шлюбу є його розірвання (частина друга статті 104 Сімейного кодексу України). Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина третя статті 110 Сімейного кодексу України). За змістом статті 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Вирішуючи питання про можливість розірвання шлюбу, суд відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України має з`ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Рішення про розірвання шлюбу поставляється судом, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга статті 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони примиритися не бажають, наполягають на розірванні шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved