Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-21 00:00:00

02.11.2022 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа орган опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позов обґрунтовується тим, що [PERSON] з 11.11.2011 року до 10.10.2013 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від якого мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Сім`єю вони проживали в м. Донецьку, винаймаючи квартиру, відповідач працював в Донецькому міському управлінні МВС на посаді інспектора ДПС. Донькою відповідач не цікавився, з народження дитини не надавав жодної допомоги в догляді за нею. Після припинення подружніх відносин позивачка виїхала з донькою проживати в орендовану квартиру та вимушена була працювати, щоб мати змогу забезпечувати себе та дитину. Відповідач не виявляв бажання бачити доньку чи проводити час для спілкування. Зустрічі батька і доньки відбувались 1-2 рази в рік. В 2014 році, після початку російської агресії проти України, позивачка з донькою покинула м. Донецьк і переїхала проживати в м. Київ. Відповідач не приїздив навіть на святкування дня народження доньки, крім 2016 року, але протягом всього святкування до доньки жодного інтересу не проявив. Відповідач бажання побачитись з донькою не виявляв до травня 2019 року. В травні 2019 року [PERSON] почав вимагати відпустити з ним доньку поїхати в Крим та в Донецьк, а також звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з донькою. Позов був залишений судом без розгляду в зв`язку з повторними неявками позивача. В подальшому, [PERSON] як батько жодного разу не поцікавився долею та потребами своєї дитини. Крім того, відповідач добровільно не виконує свої батьківські обов`язки по утриманню доньки. Враховуючи викладене, позивачка просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки, а також стягнути на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки в розмірі 1/3 частини від всіх видів доходів (заробітку) відповідача щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В порядку ч. 8 ст. 187 ЦПК України з метою визначення підсудності було здійснено запит щодо встановлення інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) позивачки. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 24.11.2022 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 05.12.2022 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 09.12.2022 року вирішено питання про виправлення описки. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29.12.2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 02.02.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання сторона позивача не з`явилася, представником через канцелярію суду подано заяву, зі змісту якої вбачається, що вона просить проводити розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся в порядку, передбаченому процесуальним законом. Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Представник органу опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації у судове засідання також не з`явився. 31.12.2022 року до суду надійшов лист, в якому зазначено про підтримання позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав, розгляд справи за відсутності представника, до якого долучено висновок органу опіку та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації. Суд за письмовою згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 11.11.2011 року між сторонами було зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Калінінського районного суду м. Донецька від 10.10.2013 року (справа № 256/6823/13-ц) За час перебування у шлюбі у них [INFO] народилася донька - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . За доводами позивачки, відповідач не виявляє бажання спілкуватися з донькою, не піклується про неї, не цікавить її долею, а також не виконує свої обов`язки по її утриманні. Стаття 150 СК України встановлює обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, серед яких, зокрема: обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Враховуючи байдуже ставлення відповідача до доньки протягом минулих 10 років, а також те, що [PERSON] може використати дитину задля забезпечення своїх інтересів, навіть не переймаючись долею доньки, так як з 2014 року свідомо перебуває на боці ворога, позивачка вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. З матеріалів справи вбачається, та не було спростовано відповідачем, що малолітня [PERSON] , питання щодо позбавлення батьківських прав батька якої є предметом позову, проживає разом з матір`ю - [PERSON] у м. Києві. Підстави позбавлення батьківських прав встановлені в ст. 164 СК України. Так, відповідно до п. 2 ч. 1 цієї статті мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення вказаної норми дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Факт заперечення проти позову про позбавлення батьківських прав свідчить про інтерес до дитини. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 06.05.2020 року (справа № 753/2025/19). Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 76 визначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. З поданих позивачем документів вбачається, що за період навчання у ліцеї № 144 ім. Г. Ващенка м. Києва з 01.09.2019 року по 29.08.2022 року [PERSON] зарекомендувала себе як дисциплінована, старанна, уважна учениця. Мати опікувалася навчальним процесом дитини та відповідально ставилася до її виховання. Відгукувалася на прохання класного керівника, регулярно відвідувала ліцей, приводила та забирала доньку з ліцею, відвідувала батьківські збори. Батько ліцей жодного разу не відвідував, до класного керівника не звертався (характеристика за вих. № 119 від 11.11.2019 року; відповідь на адвокатський запит за вих. № 70 від 20.12.2022 року). [PERSON] зарахована у НВК «Міжнародний ліцей МАУП» з 01.09.2022 року та навчається у 4-Б класі. Під час навчання зарекомендувала себе як дисциплінована, працелюбна, уважна учениця. Мати - [PERSON] та вітчим - [PERSON] беруть активну участь у вихованні доньки, постійно спілкуються з класним керівником, цікавляться успіхами та проблемами учениці, життям класу та школи. Батько - [PERSON] ліцей не відвідував, навчанням та успіхами дитини не цікавився, батьківські збори не відвідував, до вчителів та адміністрації закладу не звертався (характеристика № 247 від 08.12.2022 року). Згідно висновку № 2-11/22 за результатами роботи психолога з дитиною, складеного 20.11.2022 року [PERSON] , [PERSON] виявляє найбільшу прихильність до матері. Виявлено відсутність у пам`яті дитини стійких спогадів про фігуру батька. Спогади мають фрагментарний характер, недостатній для формування у дитини прихильності та довіри, як передумови формування тісного емоційного зв`язку. Самого батька дитина не пам`ятає, не може відтворити у пам`яті діалогу із ним або будь-якої іншої спільної взаємодії. Батьком дитина вважає вітчима - [PERSON] . Відповідачем жодних заперечень до суду не подано не було, що на думку суду, свідчить про те, батьківські обов`язки фактично виконує лише матір дитини. За правилами ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо, зокрема, позбавлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. До того ж, з висновку органу опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 23.12.2022 року № 108-11341, вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] . У наданому висновку ідтверджені обставини, встановлені судом згідно наданих стороною позивача документів, та також зазначено, що під час обстеження умов проживання дитини за адресою: [ADDRESS] , працівником служби у справа дітей та сім`ї встановлено, що [PERSON] разом з матір`ю та її чоловіком проживають в квартирі, де створені умови для навчання, відпочинку та розвитку дитини. 14.09.2022 року під час бесіди з`ясовано, що [PERSON] мешкає з матір`ю та вітчимом, якого із задоволенням називає «батьком». Про батька [PERSON] дівчинка не згадує, він їй не телефонує, не цікавиться успіхами, не вітає зі святами, бачилась з батьком дуже давно, за ним не сумує. [PERSON] працює, житлом забезпечена. З`ясувати думку батька із зазначеного питання не виявилось можливим, з огляду на те, що він зареєстрованим по м. Киву не значиться, а за останнім відомим місцем реєстрації у м. Донецьк пересилання пошти не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика ЕСПЛ встановлює акценти, відповідно до яких при розгляді сімейного спору пріоритет мають інтереси дитини над інтересами батьків; діти, народжені у шлюбі, і діти, народжені поза шлюбом, є рівними у своїх правах; будь-яке обмеження, накладене на особисте спілкування у відносинах між батьками та дітьми, повинне ґрунтуватися на належних до справи та обґрунтованих причинах, висунутих для захисту інтересів дитини і для подальшого об`єднання сім`ї. (справа «Савіни проти України» від 18.12.2008 року, «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24.02.1995 року). У постанові від 23.12.2020 року (справа № 712/11527/17) Верховний Суд зауважив, що у частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Таким чином, матеріали справи містили достатньо доказів того, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому, враховуючи інтереси дитини, суд вбачає підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] . Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, то слід зазначати, що за правилами ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі, якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. З позову вбачається, що відповідач, в тому числі, матеріально не утримує малолітню доньку. Згідно з ч. 3 ст. 181 за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує всі обставини, що мають істотне значення, відповідно до ст. 182 СК України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Обставин, за яких відповідач не має можливості сплачувати аліменти на утримання дитини судом не встановлено. Таким чином, суд вважає, що заявлений розмір аліментів, які просить стягнути позивачка є обґрунтованим та жодним чином стороною відповідача не спростований. Заявлений розмір є необхідним та співмірним для задоволення потреб неповнолітньої дитини одним з батьків. За правилами ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе стягувати з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої доньки, аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів - [PERSON] , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 02.11.2022 року до досягнення дитиною повноліття. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача також підлягає судовий збір у розмірі 992,40 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved