Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-19 00:00:00

Представник позивачки звернувся до суду з позовом до відповідачів, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив поновити [PERSON] на посаді вихователя Кам`янського закладу дошкільної освіти ясла-садок «Колосок» Арцизької міської ради, стягнути з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу по день поновлення на роботі, посилаючись на те, що 16 лютого 2021 року позивачку було незаконно звільнено з посади вихователя на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з реорганізацією. Під час звільнення позивачки не дотримано вимоги щодо її працевлаштування, трудову книжку було видано в день звільнення на загальних зборах трудового колективу. Посилаючись на незаконне звільнення [PERSON] з посади, представник позивачки просив стягнути на користь позивачки заробітну плату за час вимушеного прогулу. До суду від представника відповідача Арцизької міської ради надійшов відзив на позов, відповідно до якого представник відповідача позов не визнав, заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що на підставі рішення Арцизької міської ради № 22-VІІІ від 08 грудня 2020 року розпочато процедуру реорганізації Кам`янської сільської ради шляхом приєднання до Арцизької міської ради, у зв`язку з чим 09 грудня 2020 року Відділ освіти, молоді та спорту Арцизької міської ради звернувся з листом № 01-01/01-А до Арцизької районної організації профспілки працівників освіти і науки України щодо можливого майбутнього скорочення та наступного звільнення працівників закладів дошкільної освіти. Арцизька районна організація профспілки працівників освіти і науки України надала згоду на послідовні дії керівників закладів освіти Арцизької міської ради про наступне звільнення у зв`язку з реорганізацією та скорочення штату працівників закладів дошкільної освіти. Працівників Кам`янської сільської ради було попереджено про наступне вивільнення у зв`язку з реорганізацією, 14 грудня 2020 року [PERSON] ознайомлено з розпорядженням про наступне вивільнення. 26 січня 2021 року прийнято рішення № 133-VІІІ « Про внесення змін та доповнень до рішення Арцизької міської ради № 74-VІІІ від 24 грудня 2020 року, відповідно до якого з 01 січня 2021 року по 16 лютого 2021 року штатний розпис Кам`янського закладу\~дошкільної освіти\~ясла-садок\~«Колосок» Арцизької\~міської ради визначено у кількості 19,5 штатних одиниць, п.п. 1.1.6 цього ж рішення від 17 лютого 2021 року штатний розпис визначено у кількості 17 штатних одиниць, скорочено чисельність посад на 2,5 штатних одиниць. Профспілковим комітетом Кам`янського закладу дошкільної освіти ясла-садок «Колосок» Арцизької міської ради було розглянуто подання № 01 від 28 січня 2021 року та надано згоду на розірвання трудового договору з працівниками закладу, у тому числі з [PERSON] . На підставі наказу № 8-К від 15 лютого 2021 року трудовий договір з [PERSON] був розірваний з 16 лютого 2021 року. Всі наявні посади у відповідності до штатного розпису були укомплектовані, тому запропонувати [PERSON] посаду не було можливості. Крім того, представник відповідача надав суду відзив, відповідно до якого просив відмовити у позові до відповідача Арцизької міської ради, як до неналежного відповідача, оскільки належним відповідачем є особа, з якою позивачка перебувала у трудових відносинах. У задоволенні позову до відповідача Кам`янського закладу дошкільної освіти ясла-садок «Колосок» Арцизької міської ради відмовити, у зв`язку з пропуском строку позовної давності, оскільки позивач мала звернутися до суду з позовом не пізніше 16 березня 2021 року, а клопотання про залучення у якості співвідповідача безпосереднього роботодавця, було подано до суду 13 травня 2021 року, тобто після спливу строку встановленого ст. 233 КЗпП України. Від представниці позивачки адвоката Дворянченко Н.В. надійшли до суду письмові пояснення по суті справи, відповідно до яких послалася на те, що підтвердження скорочення штату або посади на якій працювала [PERSON] , доказів запропонування переведення за згодою позивачки на іншу роботу відповідачами не надано. Після звільнення [PERSON] на її посаду була працевлаштована особа, яка раніше не працювала в цьому закладі. Позивачку запевнили, що вивільнення не буде пов`язане зі звільненням та службу зайнятості повідомлено не було, повний розрахунок при звільненні позивачка не отримала, а лише часткову виплату. На підставі викладеного, просила поновити [PERSON] на посаді вихователя та стягнути з Арцизької міської ради середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення до дня поновлення на роботі. Крім того, від представниці позивачки [PERSON] надійшли до суду додаткові пояснення по суті справи, відповідно до яких наказ про звільнення вважає незаконним, оскільки підстави для звільнення були відсутні. Про можливе звільнення за 2 місяці позивачку не попереджали, причини її звільнення, зазначені в наказі не відповідають реальним обставинам. Єдиною причиною її звільнення стало упереджене ставлення до неї з боку керівництва закладу. Позивачці не було запропоновано іншу вакантну посаду. Позивачка та її представниця про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, однак в судове засідання не з`явилися, але від представниці позивачки до суду надійшла заяви про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивачки, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник Арцизької міської ради адвокат Афанасьєв А.О. в судове засідання також не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві. Представниця Кам`янського закладу дошкільної освіти ясла-садок «Колосок» Арцизької міської ради Максименко С.Г. в судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволені. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору директорка Кам`янського закладу дошкільної освіти ясла-садок «Колосок» Арцизької міської ради Максименко С.Г. в судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечував проти задоволення позову. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши та оцінивши надані сторонами письмові докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, беручи до уваги, що представниця позивачки позов підтримала, просила його задовольнити, представник Арцизької міської ради у відзиві просив, відмовити у задоволенні позову, представниця співвідповідача просила відмовити у задоволенні позову, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору заперечувала проти задоволення позову, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню і такий висновок суду ґрунтується на наступному. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають з трудового законодавства, пов`язані з правовідносинами між робітником та роботодавцем, тому при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Кодексом законів про працю України та Цивільним кодексом України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] \~(т.\~1\~а.с.\~5-6),\~позивачка по\~справі,\~на підставі\~розпорядження №\~17/ос\~від 01\~жовтня 2020\~року призначена\~на посаду\~вихователя, що також підтверджується записом в трудовій книжці позивачки (т. 1 а.с. 8-9, а.с. 76). Відповідно до статуту Кам`янського закладу дошкільної освіти ясла-садок «Колосок» Арцизької міської ради заклад є комунальною власністю Арцизької міської ради, що забезпечує потреби громадян громади у дошкільній освіті (т. 1 а.с. 50-66). Як вбачається з штатного розпису на 2020 рік кількість штатних одиниць у Кам`янському закладі дошкільної освіти ясла-садок «Колосок» Арцизької міської ради склало 19,5, з яких посада вихователя 4 штатні одиниці (т. 1 а.с. 77). Згідно з рішенням Арцизької міської ради № 22-VІІІ\~від 08\~грудня 2020\~року розпочато\~процедуру реорганізації\~Кам`янської сільської\~ради шляхом приєднання до Арцизької міської ради (т. 1 а.с. 33-36, т. 2 а.с. 21-24), у зв`язку з чим на підставі розпорядження Арцизької міської\~ради №\~128-К\~від 14\~грудня 2020\~року працівників дошкільного навчального закладу Кам`янської сільської ради попереджено про наступне вивільнення (т. 1 а.с. 26, т. 2\~а.с. 16-17). Рішенням Арцизької міської ради № 74-VІІІ від 24 грудня 2020 року (т. 1 а.с. 39, т. 2 а.с. 20) затверджено і введено в дію з 01 січня 2021 року штатний розпис закладів освіти, зокрема, «Надання дошкільної освіти» - 296,5 штатних одиниць. Згідно штатного розпису на 01 січня 2021 року кількість штатних одиниць у Кам`янського закладу дошкільної освіти ясла-садок «Колосок» Арцизької міської ради склало 19,5, з яких посада вихователя 4 штатних одиниць (т. 1 а.с. 32). На підставі рішення Арцизької міської ради № 133-VIII від 26 січня 2021 року внесено зміни та доповнення до зазначеного рішення міської ради, а саме п. 1.1. викладено в такій редакції, зокрема, «Надання дошкільної освіти» - 298 штатних одиниць, з них Кам`янський заклад дошкільної освіти ясла-садок «Колосок» Арцизької міської ради 19,5 штатних одиниць (т. 1 а.с. 40-41). Як вбачається з штатного розпису на 17 лютого 2021 року кількість штатних одиниць у Кам`янському закладі дошкільної освіти ясла-садок «Колосок» Арцизької міської ради у 2021 рік зменшилась до 17 одиниць, скорочено 2,5 штатних одиниць, зокрема, 1 посада бухгалтера (0,5 ставки) та 2 посади охоронця (т. 1 а.с. 31). Відповідно до листа особистого ознайомлення з розпорядженням № 128-к від 14 грудня 2020 року (т. 1 а.с. 27, т. 2 а.с. 29), персонального попередження (т. 1 а.с. 28) [PERSON] було ознайомлено під особистий підпис про наступне вивільнення у зв`язку з реорганізацією Кам`янської сільської ради та скороченням штату працівників. Згідно з п. 10 колективного договору № 305 від 20 лютого 2014 року, укладеного між адміністрацією Кам`янського дошкільного навчального закладу «Колосок» і Профспілковим комітетом, звільнення працівників за ініціативою адміністрації здійснюється за попереднім погодженням з профспілковим органом згідно з чинним законодавством (т. 2 а.с. 36-53). З метою отримання згоди на попередження про наступне звільнення працівників закладів дошкільної освіти начальником відділу освіти, молоді та спорту 09 грудня 2020 року направлено повідомлення до голови Арцизької організації профспілки працівників освіти і науки України (т. 1 а.с. 37). Як вбачається із витягу з протоколу засідання президії Арцизької районної організації профспілки працівників освіти і науки України № 11 від 13 грудня 2020 року, надано згоду на послідовні дії керівників закладів освіти Арцизької міської ради про наступне звільнення у зв`язку з реорганізацією та скорочення штату працівників закладів дошкільної освіти (т. 1 а.с. 38). 26 січня 2021 року директоркою Кам`янського закладу дошкільної освіти ясла-садок «Колосок» Арцизької міської ради [PERSON] внесено голові профспілкового комітету ЗДО «Колосок» повідомлення про надання згоди на звільнення, в тому числі, [PERSON] на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку із скороченням чисельності працівників 16 лютого 2021 року (т. 1 а.с. 42-43). Як вбачається з витягу із протоколу засідання профспілкового комітету Кам`янського закладу дошкільної освіти ясла-садок «Колосок» Арцизької міської ради № 02 від 28 січня 2021 року надано згоду на розірвання трудового договору у зв`язку з реорганізацією установи з [PERSON] , про що повідомлено директорку Кам`янського закладу дошкільної освіти ясла-садок «Колосок» Арцизької міської ради [PERSON] (т. 1 а.с. 44). На підставі наказу № 8-К від 15 лютого 2021 року розірвано трудовий договір з [PERSON] з 16 лютого 2021 року, у зв`язку з реорганізацією та скороченням власником чисельності та штату працівників на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (т. 1 а.с. 30), про що позивачку було ознайомлено, однак вона відмовилась від підписання наказу. Відповідно до пояснювальної записки директорки Кам`янського закладу дошкільної освіти ясла-садок «Колосок» Арцизької міської ради [PERSON] у Кам`янському закладі дошкільної освіти ясла-садок «Колосок» Арцизької міської ради штатна кількість склала 17 одиниць, було заплановано скоротити чисельність та штат працівників (т. 1 а.с. 47-49) Як вбачається з характеристики на [PERSON] , остання працювала у дошкільному закладі освіти 6 років, з них з 01 жовтня 2020 року на посаді вихователя, у 2009 році закінчила Білгород-Дністровське педагогічне училище, у 2020 році вступила до Міжнародного класичного університету імені Пилипа Орлика за напрямком дошкільна освіта, не дотримується педагогічної етики та моралі, створює стресові ситуації в колективі, принижує честь та гідність інших працівників (т. 1 а.с. 29). На посаді вихователя залишилися працювати [PERSON] , яка працювала в закладі станом на 2020 рік 20 років, [PERSON] , яка працювала в закладі станом на 2020 рік 9 років, [PERSON] , яка працювала в закладі станом на 2020 рік 3 роки (т. 2 а.с. 92). Згідно листа Кам`янського закладу дошкільної освіти ясла-садок «Колосок» Арцизької міської ради № 16 від 06 вересня 2022 року на момент звільнення позивачки [PERSON] вакантних посад не було (т. 2 а.с. 33, 34) Як вбачається\~з довідки\~№ 01-01/192\~від 02\~квітня 2021\~року,\~виданої Відділом\~освіти,\~молоді та\~спорту заробітна плата позивачки за 2 місяці, що передували звільненню грудень 2020 року та січень 2021 року становила 17221,68 грн. (т. 1 а.с. 75, 78). За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За правилами ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд першої інстанції при вирішенні справи виносить рішення на підставі належних та допустимих доказів, досліджених в судовому засіданні відповідно до глави 5 ЦПК України. Стаття 81 ЦПК України зобов`язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказами згідно зі ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам, зазначеним у статтях 77-80 ЦПК України. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України, ст. 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Відповідно до\~ст. 233 КЗпП України\~працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Встановлені\~ст. 233 КЗпП України\~строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Отже, для встановлення початку перебігу строку у справах про звільнення визначальними є такі юридично значимі обставини, як вручення копії наказу про звільнення або день видачі трудової книжки. Тобто для такої категорії трудових спорів встановлено спеціальне правило обрахунку початку строку виникнення права на звернення до суду, відмінне від загального правила, за яким виникнення цього права пов`язується з моментом, коли працівник дізнався або за всіма обставинами повинен був дізнатися про порушення свого права. Строки звернення працівника до суду за вирішенням трудового спору є складовою механізму реалізації права на судовий захист та однією із основних гарантій забезпечення прав і свобод учасників трудових правовідносин. Перевірка дотримання вимог закону щодо строків звернення до суду за вирішенням трудового спору здійснюється судом за принципом ex officio, незалежно від того, чи заявляє відповідач про пропуск позивачем строку звернення до суду, на відміну від застосування позовної давності при вирішені судом цивільного спору, коли застосування позовної давності судом здійснюється тільки за заявою сторони у спорі. Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 751/1198/18, провадження № 61-5845св19. Верховний Суду у постанові від 13 січня 2021 року у справі\~№ 242/3602/19 (провадження № 61-4644св20) дійшов висновку, що місячний строк для звернення до суду за вирішенням спору про поновлення на роботі обчислюється не інакше як з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Початком перебігу місячного строку для звернення особи до суду з позовом про поновлення на роботі слід вважати день вручення наказу про звільнення або день видачі належно оформленої трудової книжки. Висновки щодо застосування\~частини першої\~статті 233 КЗпП України\~відображені і в багатьох інших постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом встановлено, що з наказом № 8-к від 15 лютого 2021 року «Про припинення трудового договору» з 16 лютого 2021 року позивачка [PERSON] ознайомлена, однак на самому наказі позивачка власноруч написала, що від підпису відмовляється (т. 1 а.с. 30). Строк на оскарження наказу до 16 березня 2021 року. З позовом до суду [PERSON] звернулася 16 березня 2021 року. 31 серпня 2021 року представниця Кам`янського закладу дошкільної освіти ясла-садок «Колосок» Арцизької міської ради Максименко С.Г. звернулася до суду із заявою про застосування наслідків спливу строків позовної давності (т. 1 а.с. 118). 08 грудня 2021 року представник Арцизької міської ради адвокат Афанасьєв А.О. надав до суду відзив (т. 1 а.с. 147-151), в якому просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] до Кам`янського закладу дошкільної освіти ясла-садок «Колосок» Арцизької міської ради, посилаючись на те, що позивачку було звільнено з роботи 16 лютого 2021 року, строк звернення до суду з позовом не пізніше 16 березня 2021 року, а клопотання про залучення Кам`янського закладу дошкільної освіти ясла-садок «Колосок» Арцизької міської ради в якості співвідповідача було подано до суду 13 травня 2021 року, тобто після спливу строку, встановленого ст. 233 КЗпП України. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що позивачка звернулася до суду за захистом своїх прав в межах строку, передбаченого\~ст. 233 КЗпП України. Доказів, які б свідчили про пропущення цього строку представницею Кам`янського закладу дошкільної освіти ясла-садок «Колосок» Арцизької міської ради Максименко С.Г. та представником Арцизької міської ради адвокатом Афанасьєвим А.О., в порушення вимог ст. ст. 77, 78 ЦПК України суду не надано.\~ Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 232 КЗпП України безпосередньо в районних судах розглядаються трудові спори за заявами працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. При цьому звільнення на таких підставах допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (ч. 2 ст. 40 КЗпП України). Відповідно до ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Частиною другою статті 40 КЗпП України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених, зокрема у пункті 1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Відповідно до ч. 1 ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України. За змістом ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Відповідно до роз`яснень, що викладені у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Таким чином, виходячи з нормативного тлумачення ч. 1 ст. 40, ч. ч. 1, 3 ст. 49-2 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 липня 2020 року у справі № 235/3377/19 вказано, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення. При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями. Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 квітня 2021 року у справі № 444/2600/19, провадження № 61-13999св20, від 22 липня 2021 року у справі № 456/57/20, провадження № 61-6288св21, від 23 липня 2021 року у справі № 766/12805/19, провадження № 61-7098св21, від 27 серпня 2021 року у справі № 712/10548/19, провадження № 61-10299св21, від 09 грудня 2021 року у справі № 646/2661/20, провадження № 61-7496св21. Згідно правових позицій, викладених Верховним Судом у постановах від 16 січня 2018 року у справі № 519/160/16-ц (провадження № 61-312св17), від 06 лютого 2018 року у справі № 696/985/15-ц (провадження № 61-1214св18), суд не може вдаватися до обговорення та оцінки питання про доцільність і правомірність скорочення штату та чисельності працівників. Право визначати чисельність і штат працівників належить виключно власнику або уповноваженому ним органу, суд зобов`язаний тільки з`ясувати наявність підстав для звільнення. Отже, суд при розгляді спору про поновлення працівника на роботі зобов`язаний, зокрема перевірити наявність підстав для звільнення (чи мало місце скорочення або чисельності працівників), але він не наділений повноваженнями обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників. Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Аналіз зазначених правових норм у їх сукупності з положеннями статті 43 Конституції України дає підстави для висновку про те, що за змістом частини першої статті 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти, як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах із Кам`янським закладом дошкільної освіти ясла-садок «Колосок» Арцизької міської ради на посаді вихователя. Згідно з рішенням Арцизької міської ради № 22-VІІІ від 08 грудня 2020 року розпочато процедуру реорганізації Кам`янської сільської ради шляхом приєднання до Арцизької міської ради, у зв`язку з чим на підставі розпорядження Арцизької міської\~ради №\~128-К\~від 14\~грудня 2020\~року працівників дошкільного навчального закладу Кам`янської сільської ради попереджено про наступне вивільнення (т. 1 а.с. 26, 33-36, т. 2\~а.с. 16-17, 21-24). Як вбачається\~з штатного\~розпису на\~2020\~рік,\~який діяв\~до скорочення,\~кількість штатних\~одиниць складала\~19,5\~(т.\~1\~а.с.\~91-92),\~одну з\~яких займала\~позивачка,\~внаслідок внесення\~змін до\~штатного розпису\~на 2021\~рік кількість\~штатних одиниць\~у Кам`янському закладі дошкільної освіти ясла-садок «Колосок» Арцизької міської ради була скорочена до 17 одиниць, скорочено 1 посаду бухгалтера (0,5 ставки) та 2 посади охоронця (т. 1 а.с. 31). Розпорядженням № 128-К від 14 грудня 2020 року [PERSON] позивачку по справі, було завчасно попереджено про звільнення за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (т. а.с. 26). На підставі наказу № 8-К від 15 лютого 2021 року розірвано трудовий договір з [PERSON] з 16 лютого 2021 року, у зв`язку з реорганізацією та скороченням власником чисельності та штату працівників на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (т. 1 а.с. 30). Вакантні посади\~ [PERSON] \~не було\~запропоновано,\~оскільки вакантних\~посад у Кам`янському закладі дошкільної освіти ясла-садок «Колосок» Арцизької міської ради не було (т. 2 а.с. а.с. 33). Виходячи з вищезазначеного, судом встановлено, що на час звільнення [PERSON] наказом від № 8-К від 15 лютого 2021 року у зв`язку зі скороченням штату її посада залишалась і скорочення штату проведено не було, зокрема, було скорочено 1\~посаду бухгалтера\~(0,5\~ставки)\~та 2\~посади охоронця,\~однак посада вихователя у новому штатному розписі станом на 2021 рік залишилась у кількості 4 посади. Скорочення штату передбачає зменшення кількості або ліквідацію певних посад, спеціальностей, професій тощо, однак судом встановлено, що кількість штатних одиниць вихователя не змінилися, що підтверджується штатними розписами до скорочення та після, які є в матеріалах справи (т. 1 а.с. 31, 77). Судом встановлено, що у Кам`янському закладі дошкільної освіти ясла-садок «Колосок» Арцизької міської ради відбулися зміни в організації виробництва і праці, зокрема, скорочення штату працівників (підстава звільнення позивачки), але посада вихователя у новому штатному розписі залишилася та кількість посад вихователя не зменшилася. Крім того,\~застосування роботодавцем\~ст.\~42\~КЗпП України\~та надання\~переважного права\~на залишенні\~на посаді\~ [PERSON] , [PERSON] \~та [PERSON] є помилковим,\~оскільки \~посада вихователя\~у штатному\~розписі була\~та залишилася\~після скорочення\~штату працівників,\~тобто залишилася вакантною ще одна посада вихователя. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що фактично скорочення чисельності або штату працівників у Кам`янському закладі дошкільної освіти ясла-садок «Колосок» Арцизької міської ради мало місце, однак посади вихователя не були скорочені та залишилися у новому штатному розписі у кількості 4 посади, тому\~звільнення позивачки відбулось без законної підстави, оскільки встановлення відсутності скорочення чисельності або штату працівників (законної підстави звільнення) є безумовною та достатньою підставою для поновлення на роботі звільненого за пунктом 1 частини першої\~статті 40 КЗпП України працівника.\~ Щодо позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу суд зазнає наступне. Відповідно до ст. 235 КЗпП України в разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати. Положення статті 235 КЗпП України встановлюють відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу працівника з метою компенсації йому втрат від неотримання зарплати чи неможливості працевлаштування. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок). Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника. Основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу приймається судом одночасно з рішенням про поновлення на роботі. Якщо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при поновленні на роботі не відбулось, працівник з урахуванням змісту статті 235 КЗпП України не позбавлений процесуальної можливості заявити таку вимогу за окремим позовом. Згідно з довідкою № 01-01/192 від 02 квітня 2021 року, виданою Відділом освіти, молоді та спорту та довідкою про доходи від 01 квітня 2021 року, виданою Кам`янським старостинським округом Арцизької міської ради заробітна плата позивачки за останні два місяці, що передували даті звільнення (грудень 2020 року та січень 2021 року) становила 17221,68 грн. (т. 1 а.с. 75, 78). Судом встановлено, що середньоденна заробітна плата [PERSON] , позивачки по справі, становить за два попередні місяці, яка обчислена з виплат за останні два місяці, що передували даті звільнення, становить 420,04 грн. (6624,73 + 10596,95) : 41 (фактична кількість відпрацьованих робочих днів). Кількість робочих днів за період з 16 лютого 2021 року по 16 лютого 2022 року, включно, становить 251 робочих днів (9 робочих днів у лютому 2021 року; 22 робочі дня у березні 2021 року; 22 робочих днів у квітні 2021 року, 18 робочих днів у травні 2021 року, 20 робочих днів у червні 2021 року, 22 робочих днів у липні 2021 року, 21 робочих днів у серпні 2021 року, 22 робочих днів у вересні 2021 року, 20 робочих днів у жовтні 2021 року, 22 робочих днів у листопаді 2021 року, 22 робочих днів у грудні 2021 року, 19 робочих днів у січні 2022 року; 12 робочих днів у лютому 2022 року). Таким чином, розмір середнього (не отриманого) заробітку [PERSON] , позивачки по справі, за один рік в період з 16 лютого 2021 року по 16 лютого 2022 року становить 105430,04 грн. (420,04 грн. х 251 робочих днів). Вказана сума визначена з урахуванням сплати обов`язкових податків та інших обов`язкових платежів, передбачених діючим законодавством. У пункті 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам розяснено, що відповідно до частини другої статті 235 КЗпП України оплата середнього заробітку за весь час понад один рік провадиться за вимушений прогул і за умови, що заява про поновлення на роботі розглядалась більше одного року і в цьому не було вини працівника. При частковій вині працівника оплата вимушеного прогулу за період понад один рік може бути відповідно зменшена. Висновок суду про наявність вини працівника (не з`являвся на виклик суду, вчиняв інші дії по зволіканню розгляду справи) або її відсутність, про межі зменшення розміру виплати має бути мотивованим. У разі розгляду справи більше одного року суду необхідно встановити, чи з вини працівника відбувся тривалий розгляд заяви про поновлення на роботі. Судом встановлено, що позовна заява [PERSON] про поновлення на роботі надійшла до суду 16 березня 2021 року, провадження у справі відкрито 17 березня 2021 року, призначено судове засідання на 30 березня 2021 року о 13 год. 00 хв. 30 березня 2021 року представник позивачки адвокат Бучацький В.В. подав до суду заяву про відкладення розгляду справи для підготовки заперечень та клопотання про витребування доказів, відкладено розгляд справи на 21 квітня 2021 року о 13 год. 00 хв. 21 квітня 2021 року від представника Арцизької міської ради надійшла заява про відкладення розгляду справи для ознайомлення з матеріалами справи, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 13 травня 2021 року о 13 год. 40 хв. 13 травня 2021 року від представника Арцизької міської ради надійшла заява про відкладення розгляду справи, у зв`язку з зайнятістю у іншому судовому провадженні, розгляд справи відкладено на 03 червня 2021 року о 09 год. 00 хв. 03 червня 2021 року задоволено клопотання представника позивачки про залучення до участі у справі співвідповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 24 червня 2021 року о 13 год. 30 хв. 24 червня 2021 року, 19 липня 2021 року та 16 серпня 2021 року судові засідання не відбулися у зв`язку з неявкою в судове засідання представника позивачки, представника співвідповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Розгляд справи відкладено на 14 вересня 2021 року о 15 год. 00 хв. 14 вересня 2021 року від представника позивачки надійшла заява про відкладення розгляду справи на іншу дату з метою врегулювання спору, наступне судове засідання призначено на 21 вересня 2021 року о 15 год. 00 хв. 21 вересня 2021 року судове засідання з розгляду справи не відбуло у зв`язку з надходженням від позивачки, представника Арцизької міської ради, представника співвідповідача заяв про відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 05 жовтня 2021 року об 11 год. 00 хв. Розпорядженням щодо призначення повторного автоматичного розподілу судових справ від 27 вересня 2021 року та протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 вересня 2021 року, у зв`язку з закінченням терміну повноважень суддю Черевату В.І. було замінено на суддю Гусєву Н.Д. 28 вересня 2021 року у зв`язку із припиненням повноважень судді Череватої В.І., вказана цивільна справа була повторно розподілена між суддями та передана судді Гусєвій Н.Д., згідно Реєстру судових справ і матеріалів, переданих на розгляд головуючому судді 11 жовтня 2021 року. Ухвалою Арцизького районного суду Одеської області від 11 жовтня 2021 року цивільну справу прийнято до свого провадження, призначено розгляд справи на 27 січня 2022 року о 15 год. 00 хв. 27 січня 2022 року задоволено клопотання представниці позивачки про витребування доказів, відкладено розгляд справи у зв`язку з необхідністю витребування доказів на 28 лютого 2022 року о 15 год. 00 хв. 28 лютого 2022 року в судове засідання не з`явилися представник Арцизької міської ради, представник співвідповідача та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, відкладено розгляд справи на 07 квітня 2022 року о 15 год. 30 хв. 07 квітня 2022 року та 05 травня 2022 року судові засідання з розгляду справи не відбулися у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, наступне судове засідання призначено на 11 серпня 2022 року о 09 год. 00 хв. 11 серпня 2022 року судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. Судове засідання відкладено на 21 вересня 2022 року о 09 год. 00 хв. 21 вересня 2022 року було постановлено ухвалу про прийняття до розгляду позовної заяви та протокольну ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про витребування доказів від відповідача, відкладено розгляд справи у зв`язку з необхідністю витребування доказів на 21 жовтня 2022 року о 14 год. 00 хв. 21 жовтня 2022 року судове засідання по наявній справі не відбулося у зв`язку з участю судді Гусєвої Н.Д. у семінарі для суддів місцевих та апеляційних судів, розгляд справи призначено на 22 грудня 2022 року о 15 год. 00 хв. 22 грудня 2022 року та 18 січня 2023 року розгляд справи не відбувся, оскільки було знеструмлено електромережу суду, розгляд справи відкладено на 03 лютого 2023 року о 09 год. 00 хв. 03 лютого 2023 року судове засідання по наявній справі відкладено на 20 лютого 2023 року о 09 год. 30 хв., у зв`язку з неявкою в судове засідання позивачки та її представниці. У частині першій статті 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Так, принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. У суб`єктивному значенні добросовісність розглядається як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків. Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб. Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право, що, на переконання судової колегії, і мало місце у даній справі. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що розгляд позовної заяви про поновлення на роботі розглядався більше одного року, в тому числі з вини позивачки, тому з урахуванням викладеного,\~\~середній заробіток за час вимушеного прогулу підлягає стягненню з Кам`янського закладу дошкільної освіти ясла-садок «Колосок» Арцизької міської ради за один рік та становитиме 105430,04 грн., тому суд прийшов до висновку про відсутність підстав для стягнення з Кам`янського закладу дошкільної освіти ясла-садок «Колосок» Арцизької міської ради на користь позивачки середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу за період більше одного року. Відповідно до п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання судових рішень у справах зокрема про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. Щодо посилання представника Арцизької міської ради адвоката Афанасьєва А.О. у відзиві на підставу для відмови у задоволенні позову [PERSON] до Арцизької міської ради, оскільки вона є неналежним відповідачем суд зазначає наступне. Згідно ст. 80 ЦК України\~юридична особа наділена цивільною правоздатністю і дієздатністю та може бути позивачем та відповідачем у суді. Відповідно до ст. 96\~ЦК України\~юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями. Юридична особа відповідає за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном. Учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов`язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов`язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга\~статті 48 ЦПК України). Позов може бути пред`явлений до кількох відповідачів. Участь у справі кількох відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є їхні спільні права чи обов`язки; 2) права і обов`язки кількох відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права й обов`язки (стаття 50 ЦПК України). Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України\~суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що сторонами у справі є позивач і відповідач, між якими і виник спір, за вирішенням якого позивач звернувся до суду з позовом до відповідача. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. До аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18). У пункті 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 304/284/18 (провадження № 14-517цс19) зазначено, що належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача. Аналогічні за змістом висновки сформульовані також у пункті 7.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17. У постанові Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 635/7642/16ц (провадження № 61-42670св18) зазначено, що для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за цим позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову у позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. На час виникнення спірних правовідносин позивачка займала посаду вихователя у дошкільному навчальному закладі «Колосок» Кам`янської сільської ради, правонаступником, якого після реорганізації є Кам`янський заклад дошкільної освіти ясла-садок «Колосок» Арцизької міської ради. Отже, [PERSON] на момент звільнення перебувала у трудових відносинах із Кам`янським закладом дошкільної освіти ясла-садок «Колосок» Арцизької міської ради. У пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що судам необхідно враховувати, що згідно зі\~статтею 21 КЗпП України\~належним відповідачем у справі за позовом про оплату праці є та юридична особа (підприємство, установа, організація), з якою позивачем укладено трудовий договір. Позивачка [PERSON] заявила свої вимоги про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, не до юридичної особи з якою перебувала у трудових відносинах - Кам`янського закладу дошкільної освіти ясла-садок «Колосок» Арцизької міської ради, а до Арцизької міської ради. При цьому будь-які рішення міської ради не є предметом оскарження в справі. Враховуючи вищевикладене, належним відповідачем за вимогами [PERSON] про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, має бути саме роботодавець - Кам`янський заклад дошкільної освіти ясла-садок «Колосок» Арцизької міської ради. [PERSON] звернулася до суду з позовом до Арцизької міської ради про поновлення її на посаді вихователя. 13 травня 2021 року представник позивачки адвокат Бучацький В.В. звернувся до суду з клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача Кам`янський заклад дошкільної освіти ясла-садок «Колосок» Арцизької міської ради та уточнив позовні вимоги, шляхом доповнення позовної заяви вимогою про стягнення з Кам`янського закладу дошкільної освіти ясла-садок «Колосок» Арцизької міської ради середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Ухвалою суду від 03 червня 2021 року задоволено заяву представника позивачки, залучено до участі у справі в якості співвідповідача Кам`янський заклад дошкільної освіти ясла-садок «Колосок» Арцизької міської ради. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що позовні вимоги про поновлення на роботі позивачка пред`явила до неналежного відповідача Арцизької міської ради, оскільки за такими вимогами має відповідати Кам`янський заклад дошкільної освіти ясла-садок «Колосок» Арцизької міської ради, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову саме у межах розгляду позову до Арцизької міської ради. Суд не бере до уваги письмові докази, а саме: розпорядження № 124-к від 24 грудня 2020 року «Про попередження працівників Главанської сільської ради про наступне вивільнення у зв`язку із реорганізацією Главанської сільської ради за пунктом 1 статті 40 КЗпП України» (т. 2 а.с. 18-19); лист особистого ознайомлення працівників апарату Главанської сільської ради про наступне вивільнення (т. 2 а.с. 25); лист особистого ознайомлення працівників Будинку культури Главанської сільської ради про наступне вивільнення (т. 2 а.с. 26); лист особистого ознайомлення працівників дошкільного навчального закладу «Ромашка» Главанської сільської ради про наступне вивільнення (т. 2 а.с. 27); лист особистого ознайомлення працівників Кам`янської сільської ради про наступне вивільнення (т. 2 а.с. 28); лист особистого ознайомлення працівників дошкільного навчального закладу «Колосок» Кам`янської сільської ради (т. 2 а.с. 30); лист особистого ознайомлення працівників Будинку культури Кам`янської сільської ради про наступне вивільнення (т. 2 а.с. 31, 32), оскільки зазначені письмові докази не містять інформації щодо предмета доказування у наявній справі, відповідно до ст. 77 ЦПК України та не стосуються предмету спору. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Звертаючись до суду із цим позовом у березні 2021 року, [PERSON] заявила одну вимогу немайнового характеру про поновлення на роботі, в подальшому збільшила позовні вимоги, доповнивши позовною вимогою про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. У постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 755/12623/19 (провадження № 14-47цс21) Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеного у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 369/10046/18 (провадження № 61-9664сво19) задля формування єдиної судової практики щодо застосування частини другої статті 233 КЗпП України до вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у разі визнання звільнення незаконним та поновлення працівника на роботі, що передбачений частиною другою статті 235 КЗпП України, оскільки середній заробіток за час вимушеного прогулу є, по суті, неотриманою заробітною платою за невиконання трудової функції не з вини працівника, на яку поширюються норми законодавства про оплату праці.\~\~ За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характер (частина третя\~статті 6 Закону України «Про судовий збір»). Згідно з п. 1 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~ від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Відповідно до\~п/п\~1,\~2\~п.\~1\~ч.\~2\~ст.\~4\~Закону України\~«Про судовий\~збір»\~ставка судового\~збору за\~подання позовної\~заяви майнового\~характеру фізичною\~особою становить\~1\~відсоток ціни\~позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ставка судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З урахуванням того, що позивачку звільнено від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд вважає, що судовий збір у розмірі 1816,00 грн. підлягає стягненню з Кам`янського закладу дошкільної освіти ясла-садок «Колосок» Арцизької міської ради в дохід держави. Згідно ч. 2\~ст. 133 ЦПК України\~розмір судового збору, порядок його сплати, повернення встановлюються законом. Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Відповідно до ч. ч. 2, 5 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики. Як вбачається з квитанції № 73 від 27 січня 2022 року (т. 1 а.с. 189) [PERSON] , позивачкою по справі, сплачено судовий збір за позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 992,40 грн. Враховуючи вищевикладене,\~сплачений позивачкою\~судовий збір за подання до суду позовної заяви про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу\~у розмірі 992,40 грн.\~за реквізитами, зазначеними у квитанції № 73 від 27 січня 2022 року, необхідно повернути. Також, суд звертає увагу на те, що у зв`язку з недостатньою кількістю суддів (з 2017 року кількість суддів в Арцизькому районному суді Одеської області зменшилася з 5 до 1), щодо яких має здійснюватися автоматизований розподіл справ, внаслідок чого навантаження на одного суддю виходить за межі фізичних можливостей. В пункті 1.6. Європейської хартії про статус суддів (Рада Європи, 1998 р.) з урахуванням положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом» зазначено, що на державу покладається обов`язок забезпечувати суддів - всіма засобами, необхідними для належного виконання їхніх завдань, і зокрема, для розгляду справ в межах розумного періоду часу. У пункті 33, 35 Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам - членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, ухваленою Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 року, підкреслено, що кожна держава повинна виділяти судам достатньо ресурсів, приміщень та устаткування, щоб вони могли функціонувати відповідно до стандартів, викладених у ст. 6 Конвенції, а також щоб судді могли ефективно працювати. Отже, у судах має працювати достатня кількість суддів та кваліфікований допоміжний персонал, тому, незабезпечення належного функціонування судової системи через відсутність достатньої кількості суддів у зв`язку з надмірним навантаженням, яке утворилося на суддю, яка одна здійснює правосуддя в Арцизькому районному суді Одеської області, унеможливило розгляд наявної справи у строки, передбачені ЦПК України.

Outcome: approved