Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що є підставою для зняття з реєстрації місця проживання, посилаючись на те, що вона є власником домоволодіння [ADDRESS] . З 03 червня 2006 року [PERSON] проживала у вищезазначеному будинку разом зі своїм колишнім чоловіком [PERSON] , який в свою чергу зареєстрований в зазначеному будинку, про що свідчить Довідка № 4861 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 16 вересня 2022 року. З січня\~2021\~року [PERSON] \~припинив проживати\~у будинку\~який знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~а згодом\~14\~липня 2022\~року [PERSON] \~та [PERSON] \~розлучились,\~тобто останні\~припинили свої\~шлюбно-сімейні\~відносини,\~проживати разом,\~вести спільний\~побут,\~мати взаємні\~права та\~обов`язки. Відповідач [PERSON] є зареєстрованим\~за адресою [ADDRESS] , однак в домоволодінні не проживає з січня 2021 року без поважних причин, не сплачує комунальні платежі, які нараховуються згідно чисельності зареєстрованих осіб, у зв`язку з чим позивач змушена їх сплачувати самостійно в повному обсязі. Перешкод у користуванні жилим приміщенням відповідачу не чинили, він добровільно визначив собі інше місце проживання і жилим приміщенням не користується. Тому позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 29.11.2022 відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач не з`явилась, до суду надано заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання відзиву на позов, у зв`язку з чим суд за згодою позивачів вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,386,391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК України). Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно п. 40 рішення ЄСПЛ в справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 2 грудня 2010 року згідно з Конвенцією поняття "житло" не обмежується приміщенням, яке законно займано або створено. Чи є конкретне місце проживання "житлом", яке підлягає захисту на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин, а саме - від наявності достатніх та триваючих зв`язків із конкретним місцем (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі "Прокопович проти Росії"). Статтею 386 ЦК України встановлено засади захисту права власності, відповідно до якої держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, має право звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Одним із способів захисту права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, відповідно до вимог ст.391 ЦК України, є право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що [PERSON] належить\~на праві\~приватної власності\~домоволодіння яке\~знаходиться за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~що підтверджується\~Договором дарування\~від 20.04.2005\~року,\~Договором довічного\~утримання від\~16.04.2005\~року та\~витягами про\~реєстрацію права\~власності на\~нерухоме майно\~№ 12276295\~з реєстраційним\~номером 10326101\~та №\~12283160\~з реєстраційним\~номером 10326101(а.с.22-27). Згідно з довідкою № 4861 від 16.09.2022 про склад сім`ї, за адресою: [ADDRESS] , до складу сім`ї/зареєстрованих входять: [PERSON] уповноважений власник, [PERSON] донька сестри, [PERSON] - мати, [PERSON] чоловік, [PERSON] сестра та [PERSON] чоловік сестри (а.с. 19). Факт не проживання відповідача за місцем реєстрації понад один рік, підтверджується Рішенням Амур-нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2022 року по справі № 199/2197/22, Актом про проживання виданий квартальним комітетом № 2 від 09 вересня 2022 року та актом про не проживання особи за місцем реєстрації. Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на наведене, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки відповідач [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням, а саме домоволодінням [ADDRESS] . Також суд вважає стягнути з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 гривень.

Outcome: approved