Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

22 грудня 2022 року до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла зазначена позовна заява. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що на підставі рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 13 травня 2019 року з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 березня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. Аліменти на сина він сплачує вчасно, заборгованості по аліментах не має. Позивач зазначає, що з часу ухвалення рішення у нього змінилися сімейні обставини, а тому зараз він не може сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки своїх доходів. Зокрема, від цивільного шлюбу з [PERSON] у нього народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Цивільна дружина не працює, адже здійснює догляд за малолітніми дітьми, а тому її він також утримує. На цій підставі просить зменшити розмір аліментів на утримання сина [PERSON] з 1/4 частки до 1/6 частки всіх видів свого заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 05 січня 2023 року цивільну справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 06 лютого 2023 року. 24 січня 2023 року надійшов відзив відповідача на позовну заяву (а.с. 32-33). Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 06 лютого 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 07 березня 2023 року. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явились. Від [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності у зв`язку з перебуванням за кордоном, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та вказав, що зараз не працює, навчається за кордоном, має на утриманні ще двох дітей, а тому не має змоги сплачувати суму аліментів на утримання сина у розмірі, визначеному судовим рішенням. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, у якому позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнала та просила відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Свою позицію обґрунтовувала тим, що аліменти на утримання сина почали надходити регулярно лише після того, як державний виконавець наклав арешт на майно боржника та звернув стягнення на його доходи. Сума аліментів і так є мінімальною та не забезпечує синові гармонійного життя та розвитку. У неї немає постійної роботи. Позичивши у сестри кошти, закінчила платні курси, що дає їй можливість отримувати хоча б мінливий дохід. Батьки не мають змоги їй допомагати, адже мають похилий вік та незадовільний стан здоров`я. Разом з тим, позивач не надав ніякої інформації про свій матеріальний стан, з якої можна було б робити висновок про необхідність зменшення розміру аліментів. Під час стягнення аліментів позивач деякий час працював, однак потім тривалий час перебував у декретній відпустці. Мав у власності автомобіль та нерухомість, однак, після зняття арешту передав право власності своїй матері. Нещодавно декретна відпустка закінчилась, та аліменти стягуються виходячи з середньої заробітної плати, становлять близько 3000 грн. Наскільки відомо відповідачу, позивач разом з цивільною дружиною та дітьми виїхав за кордон, де перебуває вже досить тривалий час, має отримувати соціальні виплати. Вважає, що зменшення розміру аліментів призведе до скрутного становища сина, адже дитина постійно росте, потрібно придбавати йому одяг, взуття, шкільне приладдя, оплачувати харчування у школі, поповнювати мобільний рахунок. Створення нової сім`ї не є підставою для зменшення визначеного судом розміру аліментів, який відповідає інтересам дитини та є необхідним для забезпечення належних умов для її всебічного розвитку. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 14 серпня 2010 року перебували у шлюбі (а.с. 6, справа №731/115/19), який у подальшому було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 18 січня 2011 року (а.с. 7, справа №731/115/19). [INFO] у них народилася спільна дитина - син [PERSON] (а.с. 8, справа №731/115/19). Рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 13 травня 2019 року у справі №731/115/19 ухвалено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 13 березня 2019 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 33-36, справа №731/115/19). Рішення у справі №731/115/19 звернено до примусового виконання (а.с. 8, 50, 51-52), заборгованості по аліментах немає (а.с. 6-7). Після ухвалення вищевказаного рішення про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] у позивача [PERSON] народилося двоє дітей від фактичних сімейних відносин з [PERSON] , а саме: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] (а.с. 9, 10). Довідкою КНП «Варвинський ЦПМСД» Варвинської селищної ради підтверджується, що дитина [PERSON] , [INFO] , перебуває під наглядом в дитячій консультації у лікаря-педіатра з діагнозом «Часті простудні захворювання» (а.с. 43). Разом з відповідачем [PERSON] зареєстровані та мешкають: племінник [PERSON] , сестра [PERSON] , син [PERSON] , мати [PERSON] , 1952 року народження, батько [PERSON] , 1946 року народження (а.с. 44). Мати [PERSON] має незадовільний стан здоров`я та проходить лікування (а.с. 47). Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Станом на день розгляду справи прожитковий мінімум для дитини з 6 до 18 років становить 2 833,00 гривні, 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно складає 1 416,50 гривень. Інформація про розмір заробітку (доходу) позивача [PERSON] у матеріалах справи відсутня. З довідки Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 01-39/249/23 від 06 лютого 2023 року, наданої на виконання ухвали суду про витребування доказів, вбачається, що 11 серпня 2022 року громадянин України [PERSON] , [INFO] , виїхав за межі України (а.с. 105). У Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів наведено суми аліментів, помісячно стягнені з позивача [PERSON] на утримання сина [PERSON] (а.с. 6-7). Зокрема, за 2022 рік платежі позивача весь час перебували на рівні 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку: у січні-червні 2022 року - 1 309,00 грн, у липні-листопаді 2022 - 1 372,00 грн, у грудні 2022 року - 1 416,50 грн. За поясненнями відповідача, такий розмір аліментів був обумовлений тим, що позивач перебував у декретній відпустці по догляду за дитиною. Свідки [PERSON] (сестра відповідача) та [PERSON] (подруга відповідача) в судовому засіданні підтвердили факт того, що позивач не приймає участі у житті своєї дитини, а свідки надавали матеріальну допомогу відповідачу в утриманні дитини. Законодавцем чітко встановлена наявність конкретних підстав для зміни розміру аліментів. Так, згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Так само, у п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України роз`яснено, що при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Під зміною сімейного стану розуміється, зокрема, поява у сім`ї платника аліментів осіб, яких вона за законом зобов`язана утримувати і які фактично знаходяться на її утриманні. Народження у позивача [PERSON] ще двох дітей після ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] є обставиною, яка свідчить про зміну як сімейного, так і матеріального стану позивача, оскільки це вочевидь є причиною додаткових матеріальних витрат з бюджету сім`ї. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що після ухвалення Варвинським районним судом Чернігівської області рішення від 13 травня 2019 року по справі № 731/115/19 про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , змінився сімейний та матеріальний стан позивача. Суд враховує медичну довідку щодо стану здоров`я сина [PERSON] , якою підтверджується, що дитина має задовільний стан здоров`я, не має хронічних захворювань та патологій (а.с. 43). Суд не бере до уваги посилання відповідача на правовий висновок, сформований у постанові Верховного Суду по справі № 565/2071/19 від 16 вересня 2020 року, оскільки обставини справ не є тотожними. Враховуючи вищевикладене, оцінивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності та взаємозв`язку, зважаючи на задовільний стан здоров`я сина [PERSON] та зміну сімейного і матеріального стану платника аліментів, беручи до уваги, що позивач є працездатною особою, відсутність в матеріалах справи інформації про перебування у власності позивача нерухомого майна, земельних ділянок, вкладів в банківських установах, здійснення видатків, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також беручи до уваги мінімальний гарантований розмір аліментів, який може бути призначений на дитину, враховуючи рівність прав та обов`язки щодо утримання батьками своїх дітей, дотримуючись таких засад цивільного судочинства як справедливість, добросовісність та розумність, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково, зменшивши розмір аліментів, які стягуються з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] на утримання сина [PERSON] на підставі рішення суду від 13 травня 2019 року по справі № 731/115/19 у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до 1/5 частки всіх видів заробітку (доходу) позивача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, оскільки суд вважає встановленим факт зміни сімейного та матеріального стану позивача, що є підставою для зменшення розміру аліментів. На переконання суду вказаний розмір аліментів на утримання сина [PERSON] забезпечить рівність прав усіх дітей позивача на утримання від батька. Крім того, суд зважає, що стягнення аліментів в даному випадку здійснюється у частці від заробітку (доходу) платника. Вказаний вид стягнення автоматично регулює розмір стягнень залежно від рівня доходів платника і одночасно забезпечує обов`язкове стягнення аліментів у розмірі, не нижчому від гарантованого мінімального розміру, встановленого на рівні 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 10 ст. 141 ЦПК України у випадку покладення судових витрат на обидві сторони суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. При зверненні до суду з позовом позивач сплатив 992 гривні 40 копійок судового збору (а.с. 1, 2). Частину вказаної суми, а саме пропорційно розміру задоволених позовних вимог слід стягнути з відповідача. Так, позивач просив зменшити розмір аліментів з 1/4 частки його доходів (25 %) до 1/6 їх частки (16,67 %), тобто на 8,33%. Суд зменшив розмір аліментів до 1/5 частки (20%), а саме на 5%, тобто задовольнив позовні вимоги на 60,02% (5 : 0,0833). Отже, судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог складає 595,64 грн (992,40 х 60,02%). Відповідач у відзиві просила стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу, на підтвердження яких подала копію договору про надання правової (правничої) допомоги б/н від 17 січня 2023 року (а.с. 55) з додатковою угодою від 20 січня 2023 року (а.с. 59-60) та додатковою угодою від 27 січня 2023 року (а.с. 69), у яких наведені розрахунки суми гонорару за надану правничу допомогу на загальну суму 5 500,00 грн, оригінали квитанцій від 20 січня 2023 року та 27 січня 2023 року, які свідчать про отримання адвокатом Левошко Я.В. від відповідача [PERSON] гонорару у загальній сумі 5 500,00 грн (а.с. 58, 70), копію свідоцтва адвоката про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 56) та копію ордера (а.с. 57). Згідно з ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Зважаючи на часткове задоволення позову, відсутність заперечень позивача щодо суми витрат відповідача на професійну правничу допомогу, розумність вказаних витрат та їх співмірність зі складністю справи, суд вважає, що витрати відповідача на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з позивача пропорційно розміру позовних вимог, у яких відмовлено. Так, суд задовольнив позовні вимоги на 60,02%, а тому відповідно відмовив у позові на 39,98%. Отже, витрати на правничу допомогу відповідача пропорційно розміру позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено, складають 2 198,90 грн (5 500,00 х 39,98%). На підставі ч. 10 ст. 141 ЦПК України, оскільки більша сума судових витрат покладена на позивача, то з нього на користь відповідача слід стягнути різницю у сумі судових витрат - 1 603 гривні 26 копійок (2 198,90 - 595,64). Такий розрахунок розподілу судових витрат узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17. На підставі викладеного,

Outcome: partial