Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

12 серпня 2021 року [PERSON] звернулась в суд до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору виконавчий комітет Нововолинської міської ради як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 04.12.2015 вона перебувала у шлюбі з [PERSON] . Від спільного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01.02.2017 шлюб було розірвано. Відповідач не проживає з сім`єю, сином не цікавиться, матеріально його не утримує. Зазначає, що вона з дитиною раніше проживали у м. Сєвєродонецьк Луганської області, проте через загострення військової ситуації переїхали в м.Нововолинськ, де вона влаштувала дитину у дошкільний навчальний заклад №4 та робить усе задля безпеки та належних умов проживання сина. Разом з тим, [PERSON] не піклується про свого сина, зокрема про його оздоровлення, оскільки не надав дозволу на виїзд останнього за кордон на відпочинок. Факт самоусунення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків та належних умов проживання малолітнього [PERSON] разом із матір`ю підтверджується письмовими поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Вказує, що 04 серпня 2021 року було проведено обстеження умов проживання дитини, та встановлено, що малолітній [PERSON] вважає відчима [PERSON] своїм рідним батьком, біологічного батька він за своє життя не бачив ні разу. Стверджує, що жодних перешкод у спілкуванні з дитиною вона відповідачу не чинить, проте він не користується такою можливістю, навіть не спілкується з сином телефонним зв`язом, проявляючи цілковиту безтурботність. Враховуючи, що відповідач самоухилився від виконання своїх батьківських обов`язків, з дитиною не проживає та не здійснює за нею належного догляду, просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а також присудити до стягнення з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на її користь в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач[PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з наведених у позовній заяві підстав. Позивач наголосила, що відповідач бачив сина, коли сторони розривали шлюб, тобто на початку 2017 року. Після цього [PERSON] не виявляв бажання зустрічатися та спілкуватися з дитиною, не проявляв інтересу до життя сина, не приймав участі у його утриманні. Стверджує, що вона не чинила перешкод відповідачу у спілкуванні з дитиною, а [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Зазначила, що [PERSON] не знає біологічного батька і вважає таким вітчима [PERSON] , який виховує його змалку та піклується про дитину і між ними склались теплі стосунки, притаманні для щасливої родини. Просить задоволити позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, на підставі Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993, а також шляхом надіслання на адресу його реєстрації судового виклику (а.с.143). Причину неявки в судове засідання не повідомив, клопотань про відкладення розгляду не подавав. Представник органу опіки і піклування виконавчого комітету Нововолинської міської ради І.О.Думич, подала суду заяву, в якій просила розглядати справу за позовом [PERSON] до [PERSON] у відсутності представника органу опіки і піклування. При цьому зазначила, що підтримує висновок органу опіки і піклування виконавчого комітету Нововолинської міської ради, затверджений рішенням виконкому №321 від 04.08.2022(а.с.173). 28.09.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву, поданий представником відповідача, адвокатом Верхола І.О., в якому вказано, що позов [PERSON] є необґрунтованим та безпідставним. Зазначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з?ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У відзиві вказано, що відповідач цікавиться дитиною, щиро готовий допомагати в усіх її потребах, регулярно спілкується з сином, пересилає грошові перекази. Зазначає, що позбавлений в повній мірі виконувати належним чином батьківські обов`язки, оскільки позивач в лютому 2017 року змінила місце проживання і разом з малолітнім сином, без дозволу відповідача виїхала в м.Нововолинськ Волинської області. Готовий виховувати дитину і бачитися з нею щодня, допомагати у навчанні, створювати умови для отримання сином освіти, за умови, не перешкоджання в цьому з боку позивача. Просить у задоволенні позову відмовити. 09.11.2022 представник відповідача адвокат Верхола І.О. подав клопотання про відкладення розгляду справи, який призначений на вказану дату, з підстав зайнятості у інших судових засіданнях Одеського апеляційного суду (а.с.174). 06.03.2022 представник відповідача в судове засідання потворно не з?явився, будучи повідомленим про день, час місце розгляду справи шляхом надіслання повідомлення на вказану ним у зверненнях до суду, електронну адресу та номер мобільного телефону, а також поштовим зв`язком з надіслання рекомендованого відправлення з повідомленням про вручення особисто адресу 01.03.2023. Ухвалою суду від 17.08.2022 (а.с.148), було задоволено заяву представника відповідача адвоката Верхола І.О. про його участь у всіх судових засіданнях у даній справі в режимі ВКЗ поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, однак 06.03.2023 для участі в судовому засіданні представник відповідача на зв`язок не вийшов, за вказаним ним номером мобільного телефону [NUMBER] не відповів, що підтверджено довідкою секретаря судових засідань від 06.03.2023. Клопотань від представника відповідача на адресу суду про відкладення розгляду справи, призначеного на 06.03.2023, до суду не надходило. Заслухавши пояснення позивача, її представника, дослідивши докази надані сторонами як на підтримання так і на заперечення позову, суд дійшов до такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01.02.2017 було розірвано (а.с.30). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про народження дитини (а.с.23). З пояснень позивача судом встановлено, що батько дитини після 2017 року не цікавився життям,розвитком,умовами проживання, в тому числі безпекою та станом здоров?я сина, не приймав участі в його утриманні. Вона з дитиною змушена була залишити місце постійного проживання, в зв`язку із бойовими діями на території Донецької області. На заперечення позову, представник відповідача подав до суду відзив, який не містить жодних доказів на підтвердження вказаних у ньому доводів щодо безпідставності вимог позивача. Так, у відзиві зазначено, що відповідач, як батько дитини, постійно цікавився життям сина, надавав грошову допомогу на його утримання, проте до відзиву додано лише фотокопії світлин, на яких зображено чоловіка та дитину, без опису і дати. Позивач пояснила, що це фото відповідача з сином зроблені у 2017 році, а саме в той час коли сторони розривали шлюб. Доказів на підтвердження прийняття участі відповідача в утриманні дитини, зокрема фіскальних документів про перекази коштів чи придбання майна, відповідачем суду не надано, як і не надано доказів на підтвердження того, що позивач чинила відповідачу перешкоди у спілкуванні з дитиною, зокрема звернень для вирішення питання зустрічей з дитиною до органу опіки і піклування чи до поліції із заявами про усунення перешкод у спілкуванні батька з сином, що підтверджено висновком про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього [PERSON] (а.с.155). Представник позивача [PERSON] звертався до служби у справах дітей із заявами з метою захисту прав та інтересів малолітнього [PERSON] (а.с.50-51, 56-57). Актами обстеження умов проживання малолітнього [PERSON] від 16.01.2021 та від 04.08.2021 встановлено, що дитина вважає своїм батьком [PERSON] , про біологічного батька нічого не знає, а також підтверджено, що наявні усі необхідні умови для проживання дитини за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с.68, 71). Із довідок Нововолинського дошкільного навчального закладу №4 від 04.01.2021 №02 та від 22.07.2021 №61 вбачається, що батько малолітнього [PERSON] вихованням сина не цікавиться, батьківські збори не відвідує, у дошкільному навчальному закладі не був. (а.с.74, 77). З висновку виконавчого комітету Нововолинської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Нововолинської міської ради від 04 серпня 2022 року №321 вбачається, що [PERSON] самоухилився від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому є необхідність у позбавленні його батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] (а.с.155). Відповідно до ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від обов`язку по вихованню малолітнього сина [PERSON] , не утримує його та не проявляє щодо нього батьківської турботи, а тому суд приходить до висновку, про наявність підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи спір, суд враховує висновок Верховного Суду, що наведений у постанові від 29 вересня 2021 у справі №459/3411/18, де вказано, що факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав не свідчить про його інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку. Встановлені обставини та надані стороною позивача на їх підтвердження належні та допустимі докази, підтверджують винну поведінку відповідача та дають суду підстави зробити висновок про свідоме, умисне ухилення [PERSON] від виконання обов`язків по вихованню та утриманню сина. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 184 Сімейного Кодексу України передбачає, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд вважає за необхідне задовольнити вимогу позивача про стягнення аліментів і присуджує до стягнення з відповідача [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на користь позивача в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня звернення до суду з позовом, а саме з 12 серпня 2021 року. Рішення щодо платежу по аліментах в межах одного місяця підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача в користь позивача 1073,60 грн. за позовну вимогу немайнового характеру та в дохід держави 1073,60 грн. судового збору за позовну вимогу майнового характеру.

Outcome: approved