Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. [PERSON] в обґрунтування позовної заяви зазначав, що 05 жовтня 2002 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 849, який рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 30 червня 2016 року було розірвано. Під час цього шлюбу у них народилися спільні діти, а саме: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із [PERSON] . 17 жовтня 2022 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська винесено судовий наказ № 202/7194/22 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючі стягнення з 07 жовтня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. На теперішній час обставини змінилися та він не в змозі сплачувати аліменти на утримання свого неповнолітнього сина [PERSON] у вказаному розмірі. Наголошував, що його заробітна плата значно зменшилася, він перебуває у шлюбі із [PERSON] та від шлюбу вони мають спільну малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , який перебуває на його утриманні. Окрім цього звертав увагу суду, що 07.02.2017 ним на користь своїх дітей від першого шлюбу - [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування належної йому квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Також зазначав, що добровільно продовжує сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання. Просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на 1/6 частину від всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача адвокат Мішин М.В. позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, повідомлялася про час і місце розгляду справи, причину неявки не повідомила, відзив на позов не надала, у зв`язку з чим судом проведено заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази по справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 05 жовтня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 849, який рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 30 червня 2016 року було розірвано. Від шлюбу мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 17 жовтня 2022 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська видано судовий наказ № 202/7194/22 про стягнення з [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~РНОКПП [NUMBER] \~(адреса\~реєстрації:\~ [ADDRESS] ),\~на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ; адреса проживання внутрішньо переміщеної особи: [ADDRESS] ), аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 07 жовтня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. З 08.11.2017 позивач перебуває у шлюбі із [PERSON] , згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу мають спільну малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). [PERSON] працює у ПрАТ «НКМЗ» та його заробітна плата з 28.02.2022 через зупинення роботи ПрАТ «НКМЗ» зменшилася, що підтверджується довідкою про його дохід від 21.11.2022. 07.02.2017[PERSON] уклав договір дарування належної йому квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] на користь своїх дітей - [PERSON] та [PERSON] . Також, позивачем надано дві квитанції від 05.10.2022 та 03.11.2022 про переказ грошових коштів [PERSON] , [INFO] , на загальну суму 2\~000 грн. Звертаючись до суду з позовом про зміну розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний стан та погіршився матеріальний стан, внаслідок чого він не має можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Окрім цього наголошував, що при видачі судового наказом судом не було враховано істотні обставини, що на його утриманні перебуває малолітня дитина, добровільну сплату аліментів на повнолітнього сина та те, що ним було укладено договір дарування квартири на користь дітей від шлюбу з [PERSON] . Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга\~статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема\~статтею 180 СК України\~на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень\~статті 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з частиною першою\~статті 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Враховуючи зміст статей\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої\~статті 181 СК України). За положеннями\~статті 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі») (постанова Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13). Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга\~статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно зі\~статтею 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій\~статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями частини другої\~статті 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~статті 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 (провадження 61-22317св19) зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано\~постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Матеріальний і сімейний стан позивача [PERSON] змінилися, проте, оскільки судовим наказом присуджено стягувати з нього аліменти в частці від заробітку, то, відповідно, зважаючи на те, що його доходи зменшились, 1/4 частина доходу, з якого вираховується розмір аліментів, що підлягають сплаті на утримання сина, також зменшиться. При цьому зміна сімейного стану позивача, а саме народження у нього [INFO] іншої дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Сукупний розмір аліментів, який стягується на дітей з позивача не перевищує 50 відсотків заробітної плати [PERSON] та не перевищує розмір визначений ч. 4\~ст. 161 ЦПК України. Надані позивачем дві квитанції про перерахування сину [PERSON] 2\~000 грн., не є достатніми доказами щодо систематичної добровільної сплати аліментів позивачем на користь повнолітнього сина, який продовжує навчання, а тому судом не приймаються до уваги зазначені доводи. Укладення договору дарування квартири у 2017 році [PERSON] на користь своїх синів - [PERSON] та [PERSON] не є беззаперечним доказом значного погіршення матеріального становища платника аліментів, оскільки позивачем 13.11.2019 було придбано житловий будинок. Щодо інших доводів сторін суд враховує практику Європейського суду з прав людини, а саме пункт 1 статті 6 Конвенції яка зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Приймаючи до уваги, що\~\~ [PERSON] не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, визначених судовим наказом Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17.10.2022, то йому у позові слід відмовити.

Outcome: dismissed