Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

20.07.2022 року до Автозаводського районного суду міста Кременчука надійшов позов Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до [PERSON] про стягнення коштів. В обґрунтування позову представник вказав на те, що [PERSON] є власником будівлі механічної майстерні, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Нерухоме майно розташовано на земельній ділянці за кадастровим номером №5310436100:03:003:0096, що належить Кременчуцькій міській раді Кременчуцького району Полтавської області. Відповідачем не оформлено право користування земельною ділянкою комунальної форми власності. У період з 01.10.2018 року по 30.09.2021 року відповідач використовувала земельну ділянку без правовстановлюючих документів, орендну плату за договором не сплачувала, хоча земельна ділянка використовувалась для розміщення об`єкту нерухомого майна, що призвело до неотримання Кременчуцькою міською радою Полтавської області доходу від орендної плати за землю, який остання отримала б у разі оформлення відповідачем згідно вимог\~Земельного кодексу України\~правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Просить стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти в розмірі 44613 грн 15 коп.. Ухвалою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 07.09.2022 відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не прибув, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позов підтримав. Відповідач, належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не прибула, причини своєї неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала. Ураховуючи те, що представник позивача не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі ст.\~ст. 280-281 ЦПК України. За ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України\~у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.09.2021 №275077120 вбачається, що [PERSON] є власником будівлі механічної майстерні, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що розташована на земельній ділянці за кадастровим номером №5310436100:03:003:0096, власником якої є Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області, що вбачається з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 24.09.2021 №НВ-0007686492021. Відповідач з часу набуття права власності на нерухоме майно не оформила в установленому законом порядку право користування земельною ділянкою за кадастровим номером №5310436100:03:003:0096, та у період з 01.10.2018 року по 30.09.2021 року відповідач використовувала земельну ділянку без правовстановлюючих документів, оскільки вказана земельна ділянка використовувалась для розміщення об`єкту нерухомого майна, що призвело до неотримання Кременчуцькою міською радою Полтавської області доходу від орендної плати за землю, який остання мала б отримати у разі оформлення відповідачем згідно вимог\~Земельного кодексу України\~правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Вирішуючи спір, суд виходить з такого: Відповідно до\~статті 13 Конституції України\~земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією\~Конституцією. При вирішенні даної справи суд враховує постанову Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі №917/1739/17, де зазначено наступне. Згідно зі\~статтею 2 ЗК України\~земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї). Частиною 1\~статті 3 ЗК України\~унормовано, що земельні відносини регулюються\~Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Відповідно до положень\~статті 80 Земельного кодексу України\~суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування. За змістом статей\~122,\~123,\~124 Земельного кодексу України\~міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними\~статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Згідно зі\~статтею 206 Земельного кодексу України\~використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої\~статті 21 Закону України «Про оренду землі»\~визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Відповідно до частини другої\~статті 152 Земельного кодексу України\~власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом «д» частини першої\~статті 156 Земельного кодексу України\~власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. Відповідно до частин першої та другої\~статті 1212 Цивільного кодексу України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення\~глави 83 Цивільного кодексу України\~застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Частиною першою\~статті 93 Земельного кодексу України\~встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату. З огляду на викладене відповідач як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої\~статті 1212 Цивільного кодексу України. У згаданій вище постанові Верховного Суду у справі №917/1739/17 зазначено, що для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 Цивільного кодексу України). Велика Палата Верховного суду у постанові по справі №917/1739/17 зазначила, що збитки за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів та безпідставно набуте майно мають різну правову природу і підпадають під різне нормативно-правове регулювання. Втім, на відміну від збитків, для стягнення яких підлягає доведенню наявність складу правопорушення, для висновків про наявність підстав для повернення безпідставно набутих коштів є встановлення обставин набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (потерпілого) та те, що набуття або збереження цього майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Отже, у разі коли особа користувалася земельною ділянкою без достатньої правової підстави, у зв`язку з чим зберегла кошти, вона зобов`язана повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої\~статті 1212 Цивільного кодексу України. Позивачем надано розрахунок збитків власнику земельної ділянки, згідно з яким за період з 01.10.2018 по 30.09.2021 відповідачем заподіяно збитки у розмірі 44613,15 грн. При проведенні розрахунку позивачем взято нормативно грошову оцінку земельної ділянки, згідно з якою грошова оцінка земельної ділянки площею 490 кв.м на 2018 рік складає 826169,40 грн. (за період з 01.10.2018 по 31.12.2018 з урахуванням коефіцієнту індексації за вказаний період становить 3748,32 грн.), на 2019 рік складає 826169,40 грн. (за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 з урахуванням коефіцієнту індексації за вказаний період становить 14871,05 грн.), на 2020 рік складає 826169,40 грн. (за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 з урахуванням коефіцієнту індексації за вказаний період становить 14871,05 грн.), на 2021 рік складає 826169,40 грн. (за період з 01.01.2021 по 30.09.2021 з урахуванням коефіцієнту індексації за вказаний період становить 11122,73 грн.). Надані позивачем докази підтверджують наведений розрахунок збитків. \~ \~ \~ \~Суд приймає до уваги визначений позивачем розрахунок, а тому відповідно до проведеного розрахунку за зазначеним механізмом, розмір безпідставно збережених\~відповідачем коштів за період з 01.10.2018 по 30.09.2021,\~підлягає стягненню з [PERSON] на користь Кременчуцької міської ради Полтавської області, та становить 44613,15 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Судові витрати необхідно стягнути з відповідача на користь позивача у відповідності зі\~ст. 141 ЦПК України\~у розмірі 2481 грн 00 коп. На підставі викладеного, відповідно до\~статей 263-265 ЦПК України, суд-

Outcome: approved