Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Скородєлов С.В. звернувся до Комінтернівського районного суду м.Харкова з позовом до [PERSON] , третя особа Основ`янсько - Слобідський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків) про визнання позивача батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в обґрунтування якого вказав, що під час перебування позивача на території України задля навчання, сторони перебували у любовних стосунках, від яких [INFO] народилась дочка [PERSON] , про, що 21.02.2018 року було складено актовий запис № 261 Відділом РАЦС по Слобідському та Основ`янському районах у м.Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківські області та видане свідоцтво про народження від 21.02.2018 року серії [NUMBER] . Оскільки позивач не подавав спільної заяви про реєстрацію дитини, відомості про батька у свідоцтві про народження були записані відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України зі слів матері дитини як « [PERSON] », що свідчить про те, що позивач не визнаний батьком народженої дитини. У зв`язку з тим, що позивач не може належним чином виконувати покладені на нього батьківські обов`язки, а відповідач відмовляється від спільного подання заяви до органу реєстрації актів цивільного стану з метою внесення змін до свідоцтва про народження, представник позивача просить визнати громадянина Федеративної Республіки Нігерія [PERSON] батьком малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , яка народилась в місті Харкові та зобов`язати Основ`янсько - Слобідський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків) внести зміни в актовий запис № 261 від 21.02.2018 року про народження дитини [PERSON] та в графі «батько» зазначити прізвище « [PERSON] », ім`я « [PERSON] », по батькові - не зазначати, громадянство - «Громадяни Федеративної Республіки Нігерія». Ухвалою Комінтернівського районного суду м.Харкова від 30.12.2021 року цивільну справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 03.02.2022 року. 02.02.2022 року до суду від відповідача [PERSON] надійшла заява про визнання позову та розгляд справи без її участі. Підготовче засідання призначене на 03.02.2022 року не відбулось за відсутності учасників справи. Розпорядженням Голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану" змінено територіальну підсудність судових справ Комінтернівського районного суду м. Харкова, визначено територіальну підсудність справ за Ленінським районним судом м. Полтави. Відповідно до акту приймання-передавання справ від 12.09.2022 до Ленінського районного суду м. Полтави з Комінтернівського районного суду м. Харкова надійшла справа № 641/10136/21. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 23.09.2022 року цивільну справу прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання. В підготовчі засідання призначені на 09.11.2022, 17.01.2023 та 07.03.2023 року учасники справи не з`явились. 16.02.2023 року від представника позивача адвоката Скородєлова С.В. до суду надійшла заява про долучення до матеріалів справи висновку експерта про проведення генетичної експертизи, а 02.03.2023 року заява про розгляд справи без участі представника позивача, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги і просить їх задовольнити. 29.09.2022 року від третьої особи Основ`янсько - Слобідського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м.Харкові до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника, при ухвалені рішення покладаються на розсуд суду. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилась, належним чином повідомлялась про дату та час, заяв або клопотань не надала. В матеріалах справи наявна заява відповідача від 02.02.2022 року про визнання позову та розгляд справи без її участі. Оскільки сторони у підготовче засідання не з`явились, у відповідності до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Визнання батьківства це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. Однак одного волевиявлення особи щодо визнання себе батьком певної дитини недостатньо для настання правових наслідків. Необхідно також ще й волевиявлення матері дитини, яке полягає у вираженні згоди на те, щоб чоловік був записаний батьком її дитини. Саме тому вимагається подання до органів реєстрації актів цивільного стану спільної заяви матері дитини та чоловіка, який вважає себе батьком цієї дитини. Визнання батьківства є констатацією факту біологічного батьківства особи, яка подала заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, метою якого є підтвердження вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком, та дитиною. Згідно ч.1 ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до ч.2 ст.128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Згідно ч.3 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно ч. 4 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved