Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

У серпні 2022 року позивач звернулася до суду з позовом до товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа гарант» (надалі за текстом відповідач 1) та [PERSON] (надалі за текстом відповідач 2), в якому просить стягнути: з відповідача 1 страхове відшкодування у розмірі 30730,16 грн.; з відповідача 2- в рахунок відшкодування моральної шкоди 20000 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що 28.01.2022 о 14:20 год. у м. Новомосковськ на перехресті вул. Калнишевського та вул. Української, 12, [PERSON] керуючи автомобілем Nissan, номерний знак [NUMBER] , по вул. Українській, при виїзді на перехрестя з вул. Калнишевського, не надав перевагу в русі автомобілю Daewoo Nexia, номерний знак [NUMBER] , який рухався з правого боку по вул. Калнишевського та скоїв з ним зіткнення, в результаті чого автомобіль Daewoo Nexia, номерний знак [NUMBER] , втратив керування та з`їхав з вул. Калнишевського і скоїв наїзд на дерево. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п. 16.12 Правил дорожнього руху. Постановою суду у справі №183/576/22 відповідача 2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вартість матеріальних збитків, заподіяних позивачеві як власнику автомобіля Daewoo Nexia, номерний знак [NUMBER] , згідно висновку експертного дослідження від 10.06.2022 складає 46209 грн., що відповідає ринковій вартості автомобіля на момент ДТП. Оскільки вартість відновлювального ремонту складає 111242,22, що перевищує ринкову вартість, а тому автомобіль відновлювати економічно не доцільно.\~ Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Nissan Rogue номерний знак [NUMBER] була застрахована у товаристві з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа гарант», яке виплатило позивачу в рахунок відшкодування шкоди 15478,84 грн. Таким чином позивач вважає, що зі страхової компанії слід стягнути різницю між завданими збитками та сплаченим страховим відшкодуванням. Позивачу спричинено також моральну шкоду, оскільки автомобіль не відремонтовано, позивач постійно нервує, не може спокійно спати вночі, позивачці та її сім`ї довелося користуватися послугами таксі. Позивач зазнала душевних страждань, перебувала в емоційному стресі, негативних переживаннях, яких зазнала у зв`язку з пошкодженням її майна. Тому просить стягнути з відповідача 2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 20000 грн. Також позивачем понесено витрати на проведення експертного дослідження у сумі 4300 грн., витрати на правничу допомогу у сумі 10000 грн., витрати по сплаті судового збору у сумі 1984,80 грн., які вона просить стягнути з відповідача 2.\~ Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2022 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження. Не погоджуючись із позовними вимогами, відповідачем 2 [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги відповідач не визнає. Відповідачем вживалися заходи щодо усунення наслідків заподіяної шкоди, він намагався приділяти позивачу максимум уваги та підтримки. Консультував позивача, цікавився самопочуттям, оплатив вартість евакуатора. Також, вказує, що має незначний заробіток, має утриманні дружину та малолітнього сина, його матір страждає на онкозахворювання. Вважає, що позивачем не надано доказів спричинення їй моральної шкоди. Від представника відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить у позові відмовити, посилаючись на те, що позивачу виплачено страхове відшкодування у сумі 15503 грн. При виплаті цього відшкодування страхова компанія виходила з того, що відповідачем проведено власну оцінку збитків, відповідно до якої вартість належного позивачу автомобіля до пошкодження складала 40886,40 грн. від цієї суми відняли вартість автомобіля після пошкодження у розмірі 24082,56 грн., та відняли розмір франшизи у сумі 1300 грн., після чого у повному обсязі виплатили позивачу страхове відшкодування. З наданим позивачем експертним висновком не погоджується, оскільки у ньому не визначено вартість автомобіля після пошкодження. Також вважає розмір гонорару адвоката у розмірі 10000 грн. завищеним та просить зменшити витрати на правову допомогу до 3000 грн. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Додатково пояснила, що внаслідок ДТП постраждало її здоров`я, в неї був струс мозку, опухли руки, відчувала біль у грудній клітині. Це спричинило значні витрати і турботи. Винуватець ДТП їй жодним чином не допомагав. Він запропонував гроші, які вона повинна була повернути після отримання страхового відшкодування. Вона має дитину-інваліда, тому вкрай потребує автомобіля. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Зазначив, що пропонував у добровільному порядку сплатити позивачці кошти у сумі 30000 грн., проте вона відмовилася, посилаючись на недостатність цієї суми. Не заперечує проти стягнення в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 грн., в іншій частині позову просив відмовити. Представник відповідача 1 у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником автомобіля марки Daewoo Nexia, номерний знак [NUMBER] (а.с.7). 28 січня 2022 року о 14.20 годині в м. Новомосковськ на перехресті вул. Калнишевського та вул. Української, 12, [PERSON] керуючи автомобілем Nissan, номерний знак [NUMBER] , по вул. Українській, при виїзді на перехрестя з вул. Калнишевського, не надав перевагу в русі автомобілю Daewoo Nexia, номерний знак [NUMBER] , який рухався з правого боку по вул. Калнишевського та скоїв з ним зіткнення, в результаті чого автомобіль Daewoo Nexia, номерний знак [NUMBER] , втратив керування та з`їхав з вул. Калнишевського і скоїв наїзд на дерево. Тілесних ушкоджень ніхто не отримав, автомобілям завдано механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п. 16.12 Правил дорожнього руху. Зазначені обставини встановлено постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.02.2022 у справі 183/576/22, якою [PERSON] \~ визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.22). У силу ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно полісу №АТ/1600312, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Nissan Rogue номерний знак [NUMBER] застрахована ТДВ СК «Альфа-Гарант» з 16.10.2021 до 15.20.2022, за шкоду заподіяну майну третіх осіб на суму 130000 грн., а сума франшизи складає 1300 грн. (а.с.8). Відповідачем 2 сплачено позивачеві страхове відшкодування у розмірі 15478,84 грн., визнано сторонами та підтверджується роздруківкою з банківської карти позивача за платежем №60295559953CR від 23.05.2022 (а.с.23). Відповідно до Висновку експерта №1206/22 від 10.06.2022, сума матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки Daewoo Nexia, номерний знак [NUMBER] , в результаті його пошкодження у ДТП, складає 46209,10 грн. У висновку зазначено, що вартість відновлювального ремонту КТЗ склала 111242,22 грн., а ринкова вартість складає 46209,10 грн.; оскільки вартість відновлювального ремонту більше ринкової вартості, матеріальний збиток, заподіяний власникові КТЗ дорівнює ринковій вартості автомобіля. (а.с.9-13). Зазначений висновок містить необхідні відомості, хід дослідження, посилання на джерела інформації; складанню висновку передував огляд транспортного засобу, про що складено протокол від 07.06.2022 (а.с.14-16), який містить детальний опис обсягу, характеру та ступеню складності ушкоджень; до висновку додано калькуляцію ремонту (а.с.17-20), складену експертом. Підстав сумніватися в обґрунтованості висновку у суду немає, а тому суд вважає зазначений висновок належним і допустимим доказом розміру спричиненої позивачу матеріальної шкоди. Відповідач 1, заперечуючи проти розміру матеріальної шкоди, визначеної експертом, посилався на розмір шкоди, встановлений у документі, який має назву «Консультація 48-D/10/76», у якому визначено ринкову вартість автомобіля позивача до моменту пошкодження у розмірі 40886,40 грн., складений спеціалістом (оцінювачем) [PERSON] (а.с.89). Зазначений документ не містить жодних відомостей про те, на якій підставі визначено ринкову вартість автомобіля, якими джерелами інформації послуговувався спеціаліст (оцінювач), а відтак суд не приймає його у якості належного і допустимого доказу ринкової вартості автомобіля. Крім того, суд не приймає у якості доказу подану відповідачем 1 копію протоколу огляду транспортного засобу, оскільки копія виготовлена неякісно, що позбавляє суд можливості встановити зміст цього документу (а.с.80-82). Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі за текстом Закон №1961-IV) та Цивільним кодексом України. Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон N 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону N 1961-IV). Згідно зі статтею 6 цього Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом статей 9, 22 - 31, 35, 36 Закону N 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на зазначене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов`язанні ним є страховик). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц дійшла висновку про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Отже, за загальним правилом, потерпіла особа має право на відшкодування завданих їй збитків у повному розмірі, а вищенаведені норми матеріального права встановлюють спеціальний порядок відшкодування такої шкоди, а саме: в межах лімітів відповідальності страховика відшкодування завданої потерпілій особі шкоди здійснюється страховиком, а у випадку якщо розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика відшкодування здійснюється винною особою в межах суми, яка становить різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. За таких обставин, потерпіла особа наділена правом на стягнення з винної особи завданих збитків в межах суми, яка становить різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, і це право може використовуватися такою особою як після отримання всієї суми страхового відшкодування від страховика, так і як самостійна вимога. Як було встановлено судом та не оспорюється сторонами, цивільно-правова відповідальність за шкоду заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля Nissan Rogue номерний знак [NUMBER] застрахована ТДВ СК «Альфа-Гарант» з 16.10.2021 до 15.10.2022, за шкоду заподіяну майну на суму 130000 грн., а сума франшизи складає 1300 грн., у зв`язку з чим [PERSON] має право на відшкодування завданих їй збитків: в межах лімітів відповідальності страховика за рахунок ТДВ СК «Альфа-гарант». Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 1192 ЦК України визначено способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, відповідно до частини першої якої, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди від 27 березня 1992 року № 6 при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому, на його вимогу, відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну. Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки її частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто, порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Разом з тим, відповідно до статті 30 Закону № 1961-IV,транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано вищенаведеною статтею 30 Закону № 1961-IV. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд у даному питанні відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує наступну правову позицію, яка була неодноразово висловлена касаційним судом. Якщо пошкоджений ТЗ не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж ТЗ визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця ДТП. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро. Такі правові висновки висловлені в постановах КЦС у складі Верховного Суду: від 14 березня 2018 року у справі № 337/5881/14-ц; від 15 березня 2018 року у справі № 564/2464/14-ц; від 4 квітня 2018 року у справі № 758/8578/15-ц; від 18 квітня 2018 року у справі № 361/3094/15-ц; від 13 червня 2018 року у справі № 444/577/16-ц; від 31 жовтня 2018 р, справа № 343/2372/15-ц ; від 12 грудня 2018 р, справа № 466/7010/16; від 18 грудня 2018 р, справа № 524/561/16-ц; від 30 січня 2019 року у справі № 753/21303/16-ц від 30 січня 2019 року в справі № 753/21303/16-ц;\~ від 09 грудня 2020 року у справі № 759/5414/17 Отже, розмір страхового відшкодування залежить також від того, визнає власник транспортний засіб фізично знищеним чи ні. У разі визнання його таким власнику відшкодовується шкода у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам, пов`язаним з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро. Як вбачається з листа, направленого представником позивача на адресу страхової компанії, який отримано 04.07.2022, позивач заявляючи вимогу на доплату до вже виплаченого\~ страхового відшкодування, направила відповідачу 1 також і висновок експерта від 10.06.2022 №1206/22, у якому зазначено, що ремонт транспортного засобу є економічно недоцільним. При цьому позивач просила виплатити страхове відшкодування у розмірі ринкової вартості автомобіля, що свідчить про те, що власник визнав автомобіль фізично знищеним (а.с.24, а.с.24 на звороті). Отже, суд відхиляє доводи відповідача 1 про те, що для визначення розміру страхового відшкодування слід відняти вартість автомобіля після ДТП. З огляду на викладені обставини, з відповідача ТДВ СК «Альфа-гарант» слід стягнути недоплачене страхове відшкодування, яке розраховується наступним чином: 46209,10 грн. (ринкова вартість автомобіля) 1300 грн. (сума франшизи) 15487,84 грн. (сплачене страхове відшкодування) = 29421,26 грн. Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Суд враховує роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 9 Постанови "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" за N 4 від 31 березня 1995 р., згідно з якими розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. Позивачем зазначено, що діями відповідача 2 позивачу завдано моральної шкоди, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації, які він оцінює у розмірі 20 000 грн. Посилання позивача на заподіяння шкоди її здоров`ю внаслідок ДТП належними та допустимими доказами не підтверджено. На підтвердження цієї обставини позивачем подано незасвідчені фотокопії рукописних записів невідомого походження, невстановленого змісту (а.с.102-107), які суд вважає недопустимим доказом, оскільки вони не містять інформації про те, частиною якого документа вони є, складені нерозбірливим почерком, що позбавляє можливості встановити їх зміст. Крім того, у постанові суду, якою встановлено вину [PERSON] у ДТП зазначено, що тілесних ушкоджень ніхто не отримав. Визначаючи розмір моральної шкоди суд бере до уваги той факт, що автомобіль позивачки не відремонтований, що спричиняє їй певні незручності. Звичний уклад життя позивачки порушений і вона позбавлена можливості користуватися автомобілем, який є фізично знищеним. Її соціальна активність та соціальні зв`язки значно погіршилися, що внесло вимушені зміни в усталений для неї спосіб життя та потребує часу, зусиль та постійних витрат для забезпечення звичних і необхідних умов свого життя, життя дітей та своєї сім`ї в цілому. Разом з тим, суд вважає надмірним розмір відшкодування, про яке прохає позивач. Тому, визначаючи розмір відшкодування суд, враховуючи доведений ступінь душевних страждань позивача, вважає за доцільне задовольнити позовну вимогу частково, у розмірі 10000 грн. На переконання суду, визначений розмір відповідає встановленим обставинам справи, а також критеріям розумності та справедливості. При цьому суд також враховує, що у судовому засіданні відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000 грн., та керується положеннями ч. 4 ст.206 ЦПК України, якою визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивачем заявлено позовні вимоги до двох відповідачів -\~ [PERSON] та ТДВ\~ СК «Альфа гарант», та те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, пред`явлених до відповідача 1 та відповідача 2, судові витрати підлягають стягненню на користь позивача з обох відповідачів. Позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви у сумі 1984,80 грн., тому з кожного з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 992,40 грн. Згідно положень п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Нормами ч.6 ст.139 ЦПК України визначено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Квитанцією від 25.05.2022 підтверджено оплату експерту Дроздову Ю.В. проведення останнім експертного автотоварознавчого дослідження в розмірі 4300,00 грн. (а.с.25), а тому з кожного відповідача слід стягнути по 50% вартості дослідження. Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. В даному випадку відповідач 1 у поданому відзиві заявив про неспівмірність витрат на оплату правничої допомоги адвоката посилаючись на те, що дана справа є спором незначної складності. Так, на підтвердження судових витрат на правничу допомогу позивачем надано договір №03/02-22 від 03.02.2022 про\~ надання правової допомоги (а.с.26-27); акт прийняття-передачі наданих послуг від 29.07.2023 (а.с.30); прибуткові касові ордери від 25.05.2022, від 27.06.2022 на загальну суму 10000 грн. (а.с.31,32). Зі змісту акту прийняття-передачі наданих послуг вбачається, що до складу витрат на правничу допомогу включено участь у судових засіданнях. Враховуючи, що позивач [PERSON] у судовому засіданні, яке відбулося 21.11.2022 (а.с.110) відмовилися від послуг адвоката Павлова Є.Г., понесені витрати на правову допомогу слід зменшити. Враховуючи складність справи, кількість і зміст поданих представником позивача процесуальних документів, участь у частині судових засідань, суд, з урахуванням вимог співмірності і розумності, вважає за необхідне стягнути на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 5000 грн., які розподілити між відповідачами порівну. На підставі викладеного,

Outcome: partial