Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що протягом останнього часу вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства і не підтримують подружніх відносин, примирення між сторонами неможливо через розбіжності в інтересах, поглядах на життя. Сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] . Позивачка, як мати неповнолітніх дітей, усвідомлюючи загальну відповідальність за виховання та піклування про дітей, а саме створення для них належних соціально-побутових умов проживання, збереження духовного та розумового розвитку, підтримання їхнього фізичного та психічного здоров`я, у зв`язку з її подальшим виїздом за межі України на невизначений строк в особистих цілях, вважає за необхідне надати батьку дітей [PERSON] право на постійну опіку, виховання та утримання неповнолітніх дітей та визначити місце проживання дітей разом з їх батьком по місцю його реєстрації. В судовому засідання позивачка [PERSON] уточнила позовні вимоги, просить шлюб розірвати та залишити дітей проживати з батьком. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] уточнені позовні вимоги визнали у повному обсязі, не заперечують проти їх задоволення. Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що уточнені позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 вищезазначеного Кодексу в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 цього ж Кодексу обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що сторони уклали шлюб 06 жовтня 2005 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 06 жовтня 2005 року Нагірянською сільською радою Чортківського району Тернопільської області, актовий запис №11. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвами про народження. Належної сім`ї у сторін не склалося, часто виникали сварки та непорозуміння, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Діти проживають разом з батьком, перебувають на його утриманні. Статтею 21 Сімейного кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частиною першою ст. 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частин 1, 2 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сімейні відносини між сторонами припинені. Подальше сімейне життя чоловіка і дружини, і збереження родини стали неможливими, шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що у відповідності зі ст.112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу. Майнового спору між сторонами судом не встановлено. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Приписами ч. 3 ст.115 Сімейного кодексу України встановлено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Положеннями статті 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. За загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Вказаного висновку дійшов ВС КЦС у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18. При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення, але насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам сторін, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Неповнолітніх дітей сторін суд залишає проживати з батьком.

Outcome: approved