Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовної заяви Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа воєнна іншуранс груп» про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок ДТП, в подальшому вимоги уточнив, в якому просив суд: стягнути з відповідача на користь [PERSON] суму матеріальних збитків у розмірі 1431,64 грн., витрати понесені за сплату судового збору та сплачений гонорар адвоката у розмірі 4967,30 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 23.05.2021 року відбулося ДТП за участі транспортних засобів Mitsubihi ASX д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та Skoda д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] в результаті якого був пошкоджений автомобіль позивача. На місці ДТП, водій транспортного засобу Skoda д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] свою вину у вчиненні ДТП визнав, про що було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) від 23.05.2022 року. Транспортний засіб Mitsubihi ASX д.н.з. [NUMBER] належить на праві приватної власності позивачу, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована у ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа вієнна іншуранс груп" за полісом №205859398, що підтверджується витягом з веб-сайту МТСБУ. За заявою позивача про виплату страхового відшкодування останньому з боку відповідача перераховано страхове відшкодування у розмірі 23 182,22 грн., що підтверджується відповідним скріншотом. Згідно висновку експертного транспортно-товарознавчого дослідження №78/22 від 20.07.2022 року, складеного судовим експертом Рейнюком О.В.,розмір матеріального збитку, заподіяного транспортному засобу Mitsubihi ASX д.н.з. [NUMBER] становить 32 634,32 грн. Однак, з невідомих для позивача підстав відповідач здійснив страхове відшкодування не в повному розмірі, а тому стягненню з останнього в примусовому порядку підлягає різниця між фактично виплаченим страховим відшкодуванням та встановленим, за висновком експертного транспортно-товарознавчого дослідження №78/22 від 20.07.2022 року, розміром матеріальної шкоди (32 634,32 грн. - 23 182,22 грн. = 9 452,10 грн.). Позивачем на адресу відповідача направлялась повторна заява про виплату страхового відшкодування саме в розмірі 32 634,32 грн, однак жодної доплати [PERSON] так і не отримала. Рух по справі Ухвалою суду від 05 серпня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Аргументи учасників справи Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Поза межами судового засідання від представника позивача [PERSON] - адвоката Щербань В.С. надійшла до суду заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, уточнені позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 23 серпня 2022 року від представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа воєнна іншуранс груп» надійшов відзив на позов, в якому зазначив, що з метою визначення розміру вартості відновлювального ремонту транспортного засобу Mitsubishi, д.н.з. [NUMBER] з урахуванням зносу відповідачем було замовлено проведення відповідних оцінювань в ФОП [PERSON] . Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку № 2276 від 20.07.2022 року завданого власнику колісного транспортного засобу, вартість матеріального збитку транспортного засобу Mitsubishi, д.н.з. [NUMBER] складає 29077,16 грн. з урахуванням ПДВ на запасні частини. Сума страхового відшкодування у розмірі 23182,22 грн. (з вирахуванням франшизи 2600,00 грн. та суми ПДВ у розмірі 3294,94 грн на підставі абзацу 2 ст. 36.2 Закону була виплачена на користь позивача, що останнім не заперечується згідно поданої позовної зави. У відповідача відсутній обов`язок приймати до уваги наданий позивачем звіт № 78/22 від 20.07.2022 року, оскільки законом визначений вичерпний перелік випадків, коли потерпілий має право самостійно обирати експерта для визначення розміру збитку. Відповідачем у передбачений Законом строк було організовано огляд транспортного засобу, про що складено відповідний акт огляду та здійснено страхове відшкодування. У зв`язку з тим, що страховик здійснив виплату страхового відшкодування у відповідача відсутні будь-які зобов`язання перед позивачем, оскільки зобов`язання були виконані у повному обсязі та належним чином. Також зазначив, що заявлена позивачем сума витрат на правову допомогу не відповідає критеріям реальності, з огляду на те, що даний спір є спором незначної складності, ціна позову складає 9452,10 грн., що є меншою ніж витрати на правову допомогу, а спірні правовідносини не передбачають дослідження і застосування адвокатом великої кількості законів та підзаконних нормативно-правових актів. Таким чином, сума судових витрат, що просить стягнути позивач з відповідача є такою, що не відповідає критеріям розумності та співмірності. Враховуючи викладене, просили суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 06 вересня 2022 року від представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа воєнна іншуранс груп» надійшли додаткові пояснення, в яких зазначив, що відповідно до позовних вимог, позивач просить, зокрема, стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа воєнна іншуранс груп» 9452,10 грн. страхового відшкодування, витрати на професійну правову допомогу. 25.08.2022 року ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа воєнна іншуранс груп» було здійснено доплату страхового відшкодування у розмірі 1910,43 грн на підставі складеного страхового акта від 24.08.2022 року та розрахунку суми страхового відшкодування. 03 лютого 2023 року від представника позивача [PERSON] - адвоката Щербань В.С. надійшли до суду додаткові пояснення, в яких зазначив, що в основу своєї позиції відповідачем ставиться звіт про визначення вартості матеріального збитку №2276 від 20.07.2022 року за яким вартість матеріального завданого позивачу збитку становить 29 077,16 грн. Однак, вказаний звіт було складено оцінювачем ФОП [PERSON] , який не є атестованим судовим експертом у відповідній галузі. Таким чином, сумнівність цього документу пов`язана з відсутністю у оцінювача будь-якої відповідальності за надання завідомо неправдивого висновку, а у атестованого судового експерта така відповідальність наявна, оскільки останній підпорядкований відповідному структурному підрозділу Міністерства юстиції України. Більш того, згідно калькуляції звіту про визначення вартості матеріального збитку №2276 від 20.07.2022 року вартість робіт з фарбування та відповідних матеріалів становить у сумі 6 548,62 грн., а у згідно висновку експертного транспортно-товарознавчого дослідження №78/22 від 20.07.2022 року загальна сума фарбування становить 10 171,14 грн. Також різниця в калькуляціях наявна і в запасних частинах, зокрема оцінювачем ФОП [PERSON] визначено загальну суму запасних частин у розмірі 36 663,70 грн., а атестованим судовим експертом Рейнюком О.В. у розмірі 38 674,31 грн. Тобто існує суттєва різниця між розмірами елементів відновлювального ремонту транспортного засобу позивача за звітом про визначення вартості матеріального збитку №2276 від 20.07.2022 року та висновком експертного транспортно-товарознавчого дослідження №78/22 від 20.07.2022 року. Разом з тим, враховуючи той факт, що звіт про визначення вартості матеріального збитку №2276 від 20.07.2022 року було складено оцінювачем, який фактично не несе жодної відповідальності за відомості зазначені у його висновках, то сторона позивача доходить думки про заниження вартості матеріального збитку за вказаним документом. Також зазначив, що, відповідач посилається на відсутність в нього обов`язку зі сплати ПДВ, що закладена в вартості матеріального збитку. Натомість, відповідач у своєму відзиві наголошує, що ПДВ за його висновком становить 3 294,94 грн., а виплаті має підлягати 23 182,22 грн. В той же час згідно висновку експертного транспортно-товарознавчого дослідження №78/22 від 20.07.2022 року вартість матеріального збитку без ПДВ становить 29 124,28 грн. Згідно доповнень наданих відповідачем 25.08.2022 року останнім було доплачено страхове відшкодування у розмірі 1 910,43 грн. Тобто, виходить, що за висновком експертного транспортно-товарознавчого дослідження №78/22 від 20.07.2022 року, все ще залишається недоплата у розмірі 1431,63 грн. (29 124,28 грн. (вартість матеріального збитку без ПДВ - 23 182,22 грн (виплата страхового відшкодування від 22.07.2022 року) - 1 910,43 грн.(доплата страхового відшкодування від 25.08.2022 року) - 2 600,00 грн. (розмір франшизи). Окремо слід зазначити, що доплата від 25.08.2022 року вже після того як справа надійшла до суду і позивач фактично вже поніс судові витрати , тому при визначенні пропорційного відшкодування судових витрат така виплата не повинна враховуватись. Крім того, відповідач посилається на необґрунтованість та не співмірність витрат на правничу допомогу адвоката Щербаня В.С. із заявленими позовними вимогами. Натомість сторона позивача повідомляє, що законодавством не передбачено чітких розцінок, яких має притримуватись приватний адвокат. Що ж стосується розміру заявлених позовних вимог, то слід вказати на те, що в досудовому порядку позивачу було виплачено 23 182,22 грн. Тобто, на момент подання позову матеріальний збиток без ПДВ з врахуванням вищевказаної виплати страхового відшкодування становив 3 342,07 грн. Натомість, ціна позову була заявлена з врахуванням ПДВ та без врахування франшизи розмір якої був невідомий. Таким чином, вимоги, що підлягають задоволенню в межах цього позову становлять 3 342,07 грн. Однак, слід врахувати доплату страхового відшкодування від 25.08.2022 розмірі 1 910,43 грн. Тобто, фактично наразі обґрунтованим буде стягнення з відповідача доплати страхового відшкодування у розмірі 1 431,64 грн. Разом з тим, оскільки очевидно, що позов буде задоволено частково, то витрати понесені у зв`язку з розглядом цієї справи мають бути відшкодовані пропорційно заявленим вимогам. Отже, при вирахуванні стягнення судових витрат потрібно брати до уваги саме суму 3 342,07 грн., адже доплата відшкодування у розмірі 1 910,43 грн. була здійснена після надходження справи до суду та позивач вже на цей момент фактично поніс судові витрати. Таким чином, 3 342,07 грн./9 452,10 грн. х 100= 35,3%- розмір вимог, що підлягають задоволенню у відсотковому значенні. Відтак, оскільки в межах даної справи було надано докази на витрати позивача у розмірі 13 992,40 грн, то 35,3% від цієї суми становить 4 967,30 грн. Саме таку суму судових витрат має бути задоволено з урахуванням часткового задоволення вимог по суті цієї справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Фактичні обставини справи, встановлені судами Судовим розглядом встановлено, що 23.05.2021 року в м. Кривий Ріг по пр.. Миру, буд. 14 відбулася дорожньо-транспортна пригода у наслідок якої автомобіль Skoda д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] контактував передньою частиною автомобіля із задньою частиною автомобіля Mitsubihi ASX д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] в наслідок чого автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. З матеріалів справи вбачається, що дорожньо-транспортна пригода була оформлена повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколом). Так, 23.05.2022 року учасниками ДТП, [PERSON] та [PERSON] було оформлено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. При цьому, вказаний поліс підписаний сторонами без зауважень, графа «Мої зауваження» не заповнена обома сторонами (а.с.7). Згідно пункту 8 (обставини) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 23.05.2022 року, зіткнення відбулося у задню частину автомобіля "Mitsubishi ASX" державний номерний знак " [NUMBER] ", передньою частиною автомобіля "Skoda" державний номерний знак " [NUMBER] " під час руху в одному і тому ж напрямку та по одній і тій же смузі. Як вбачається з матеріалів справи, транспортний засіб "Mitsubishi ASX" державний номерний знак " [NUMBER] " належить на праві власності [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію серія [NUMBER] (а.с.6). На момент ДТП відповідач мав поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа воєнна іншуранс груп» ЕР № 205659398, дійсний з 14.09.2021 року по 13.09.2022 року. (а.с.8). 13 липня 2022 року судовим експертом Рейнюк О.В. за участі позивача [PERSON] іншого учасника ДТП [PERSON] складено протокол огляду транспортного засобу (а.с. 22). 18 липня 2022 року судовим експертом Рейнюк О.В. за участі позивача [PERSON] іншого учасника ДТП [PERSON] складено додатковий протокол огляду транспортного засобу (а.с. 21). Відповідно до квитанції №45418293 від 08 липня 2022 року позивачем [PERSON] було оплачено послуги експерта Рейнюк О.В. з Автотоварознавчого дослідження в розмірі 3000,00 грн. (а.с. 10). 20 липня 2022 року судовим експертом Рейнюк О.В. складено висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 78/22 з якого слідує, що сума матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля "Mitsubishi ASX" державний номерний знак " [NUMBER] ", ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] складає 29124,28 грн. (а.с. 11-17). Відповідно до Додатку №2 до висновку № 78/22 від 20.07.2022 року складеного експертом автотоварознавцем Рейнюк О.В., ринкова вартість досліджуваного КТЗ становить 433331,48 грн. (а.с. 18-19). 27 травня 2022 року судовим експертом Чивчиш О.П. за участі позивача [PERSON] складено Протокол огляду транспортного засобу (а.с. 65-66). Відповідно до звіту незалежної експертної оцінки про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу "Mitsubishi ASX" державний номерний знак " [NUMBER] " № 2276 від 20.07.2022 року, складеного на замовлення ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа воєнна іншуранс груп», сума матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля "Mitsubishi ASX" державний номерний знак " [NUMBER] ", ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] станом на 23.05.2022 року складає 29077,16 грн. (а.с. 50-64). Відповідно до копії платіжного доручення ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа воєнна іншуранс груп» сплатила на користь [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 23182,22 грн. (а.с.9). Згідно зі страховим актом № 220000571562-1 від 24.08.2022 року, складеного ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа воєнна іншуранс груп», додаткова вартість страхового відшкодування становить 1910,43 грн. (а.с. 75). Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування до справи № 220000571562 від 24.08.2022 року, складеного на підставі звіту № 2276 від 22.08.2022 року сума з урахуванням попередньої виплати страхового відшкодування становить 1940,43 грн. (а.с.76). Відповідно до платіжного доручення № ЗР061295 від 25 серпня 2022 року ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа воєнна іншуранс груп» сплатила на користь [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 1910,43 грн. (а.с.74). Мотивувальна частина Позиція суду та застосовані норми права Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з вимогами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Приписами ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Нормою ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Щодо вимог до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа воєнна іншуранс груп» про відшкодування матеріальної шкоди суд зазначає наступне. Так, з набранням чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування" від 17.02.2011 р., яким внесено зміни та доповнення до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", дозволено учасникам дорожнього руху при скоєнні дорожньо-транспортної пригоди за наявності встановлених п. 33.2 ст. 33 наведеного Закону обставин спільно складати повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду ("Європротокол") без інформування відповідного підрозділу МВС України про її настання. Згідно п. 33.2 ст. 33 зазначеного вище Закону України, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідний підрозділ Національної поліції про її настання. На виконання Закону України від 17.02.2011 року, Моторним (транспортним) страховим бюро України встановлено відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затверджено протоколом Президії МТСБУ від 11.08.2011 № 274/2011 інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (надалі - Інструкція). Відповідно до вказаної Інструкції, у Європротоколі зазначаються, зокрема, фактична дата, час та місце настання ДТП, інформація про страхувальника згідно з даними полісу та інше. Виправлення у повідомленні категорично забороняються, та замість зіпсованого бланку заповнюється інший. Відповідно до ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`я та/або майну потерпілого. Як вбачається із повідомлення про ДТП від 23.05.2022 року воно заповнене обома учасниками дорожньо-транспортної пригоди у відповідних частинах, що стосуються інформації про транспортний засіб «А» та транспортний засіб «Б», зазначено у відповідних пунктах дату, час та місце ДТП, наявна схема ДТП, визначені обставини ДТП, зафіксовано місце зіткнення у Схемі ДТП. Відповідачем вину визнано, про що вказано в Європротоколі та засвідчено особистим підписом. Також, суд зазначає, що відповідно до ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". У зв`язку з тим, що між учасниками ДТП спільно складено Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), отже водій, винний у вчиненні ДТП, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Таким чином, Європротокол або Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 23.05.2022 року, яке складене сторонами по справі відповідно до норм чинного законодавства і є належним доказом вини особи, що скоїла ДТП, у зв`язку з чим завдана шкода підлягає відшкодуванню, а обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 78/22 від 20 липня 2022 року сума матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля "Mitsubishi ASX" державний номерний знак " [NUMBER] ", ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] складає 29124,28 грн. Відповідно до звіту незалежної експертної оцінки про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу "Mitsubishi ASX" державний номерний знак " [NUMBER] " № 2276 від 20.07.2022 року, складеного на замовлення ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа воєнна іншуранс груп», сума матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля "Mitsubishi ASX" державний номерний знак " [NUMBER] ", ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] станом на 23.05.2022 року складає 29077,16 грн. Цивільна відповідальність відповідача страхового полісу ЕР № 205659398 була застрахована ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа воєнна іншуранс груп», якою на рахунок [PERSON] , згідно страхового акту №220000571562 сплачено 23182,22 грн. та згідно страхового акту №220000571562-1 від 24.08.2022 року сплачено 1910,43 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Як роз`яснив судам Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 4 постанови від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. ст.1166,1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Підставою для відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, є наявність наступних фактів: 1) факту, що позивач є власником автомобіля, який пошкоджено; 2) факту, що відповідач управляв цим автомобілем під час ДТП; 3) факту порушення відповідачем дорожнього руху, що призвело до ДТП; 4) факту пошкодження автомобіля позивача в результаті цього ДТП. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно зі статтею 6 даного закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Верховним Судом України в постанові від 20 січня 2016 року у справі №6- 2808цс15 висловлена наступна правова позиція: «Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання. в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України). Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено те, що, якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Приписами ст. 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У своїй постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 359/2309/17 Верховний Суд вказав на те, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України, відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19), підстав відступати від яких суд не вбачає. Як вбачається із страхового акту №220000571562 [PERSON] сплачено 23182,22 грн. та згідно страхового акту №220000571562-1 від 24.08.2022 року [PERSON] сплачено 1910,43 грн. страхового відшкодування. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 78/22 від 20 липня 2022 року сума матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля "Mitsubishi ASX" державний номерний знак " [NUMBER] ", ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] складає 29124,28 грн. При визначенні розміру реальних збитків, суд бере до уваги висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 78/22 від 20 липня 2022 року, складений судовим експертом Рейнюк О.В., оскільки відповідачем не надано будь-яких заперечень чи зауважень з приводу проведеного експертом огляду пошкодженого автомобілю, складеного в подальшому експертного висновку про оцінку вартості спричиненої шкоди позивачу, чи щодо розміру спричиненої шкоди. Враховуючи, що сума матеріального збитку становить 29124,28 грн., виплату страховиком страхового відшкодування на суму 23182,22 грн. та 1910,43 грн., а також розмір франшизи 2600,00 грн. (29124,28- 23182,22 - 1910,43 - 2600 = 1431,63), отже позовні вимоги на суму 1431,63 грн. підлягають задоволенню, як такі, що підтвердженні матеріалами справи. Щодо судових витрат У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) закріплено принцип доступу до правосуддя. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно із частиною 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). Як вбачається із матеріалів справи спільно із позовною заявою до матеріалів справи долучено договір про надання правничої допомоги від 13 липня 2022 року, укладений між адвокатом Щербань Віктором Сергійовичем та Андрющенко Оксаною Олександрівною (а.с. 30-31). Факт надання правничої допомоги та перелік видів правничої допомоги, яка була надана адвокатом позивачу [PERSON] підтверджено актом № 1 виконаних робіт у досудовому порядку за договором про надання правової допомоги № 110 від 13.07.2022 року. В якості доказів оплати надано розрахункову квитанцію № 016066 від 03.08.2022 року (а.с. 32-33). Умови оплати відповідають положенням договору про надання правової допомоги (а.с.30-31). Відповідачем у відзиві та додаткових поясненнях надано заперечення щодо витрат на правову допомогу, в яких зазначив, що за його підрахунками загальна кількість витраченого часу адвоката становить 3 години, вартість норми-години 1100,00 грн., а загальна вартість наданих послуг складає 3300,00 грн. замість 10000,00 грн. Отже, визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача та враховуючи положення статті 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки заявлені позовні вимоги задоволено частково на 15,15 %, тому на користь позивача підлягають стягненню витрати, понесені нею на оплату наданої їй професійної правничої допомоги пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1515,00 грн. Відповідно до п.1 ч.2, ч.1ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки з відповідача, на користь позивача підлягає стягненню загальна сума - 1431,63 грн., що становить 15,15% від суми заявлених вимог, розмір судового збору, який підлягає відшкодуванню становить 150,35 грн., таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 150,35 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: partial