Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовною заявою до [PERSON] про зобов`язання відповідача не перешкоджати їй у користуванні житловим будинком по [ADDRESS] та усунення перешкод у користуванні та розпорядженні житловим будинком шляхом виселення відповідача без надання іншого житлового приміщення. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок по [ADDRESS] . У даному будинку крім неї проживає її донька, онук та співмешканець її доньки - відповідач по справі. Він не є родичом і членом сім`ї позивачки, не веде з ними спільне господарства, не долучається до спільного бюджету сім`ї, не утримує будинок, не оплачує комунальні послуги. Натомість відповідач зловживає алкогольними напоями, у стані алкогольного сп`яніння поводить себе агресивно до позивачки та членів її сім`ї, ніде не працює, веде аморальний спосіб життя. Крім того, відповідач здійснює крадіжки спільного майна. За даними фактами позивачка зверталася до поліції. Двічі було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника, але відповідач не це не зважав, перебування [PERSON] у квартирі породжують страх за своє життя та членів її сім`ї. Оскільки відповідач проживає у вказаному будинку без законних підстав та створює їм неможливі умови для спільного проживання, тому позивачка звернулася до суду з даним позовом. Після надходження позовної заяви суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України. 02 серпня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 21 листопада 2022 року закрито підготовче засідання. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, додатково пояснивши, що донька близько 13 років тому привела відповідача до них, спочатку він не ображав їх, але після народження другого сина почав поводитися агресивно, у присутності дітей влаштовує сварки, б`є позивачку та доньку, декілька років тому порозбивав скло у вікнах та повиносив з будинку деякі побутові прилади. Відповідач у судове засідання не з`явився, із клопотаннями не звертався, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надавав. В підготовчому засіданні позов не визнав, повідомив, що проживає в іншому приміщенні з дочкою позивачки, самій позивачці не заважає. Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, свідка, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Як встановлено матеріалами справи, позивачці на праві приватної власності належить житловий будинок по [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння від 23 червня 2023 року, видане на підставі розпорядження Суворовської районної адміністрації 10 червня 2023 року. Право власності зареєстроване за позивачкою у КП «ОМБТІ та РОН» 03 червня 2003 року за №40810, стр. 194, кн, 264. У даному будинку зареєстровані та проживають: позивачка, її донька - [PERSON] , [INFO] , її онуки: [PERSON] - [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Крім них, без реєстрації проживає відповідач - [PERSON] , [INFO] . Зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання відповідача була [ADDRESS] . Як відомостями Єдиного Державного реєстру судових рішень ( далі-ЄДРСР) рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 10.04.2017 р. у справі№166/219/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позов задоволено, визнано [PERSON] таким , що втратив право користування за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є співмешканцем доньки позивачки, з яким вони уже проживають 12 років. Відповідач спільне господарство з позивачкою не веде, угоду про проживання в будинку позивач не укладала з ним. Натомість відповідач зловживає алкогольними напоями, поводить себе агресивно стосовно членів сім`ї позивачки, викрадає речі з будинку. З цього приводу та з приводу його незаконного проживання у будинку позивачка зверталася у ВП № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області. За фактами скоєння домашнього насильства 04 липня 2022 року та 17 липня 2022 року відносно відповідача був виданий тимчасовий заборонний припис стосовно постраждалої особи - [PERSON] . За даними ЄДРСР відповідач неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності справи №№ 523/4588/22, 523/7278/22, 523/4485/22, 523/15229/21, із постанов по вказаним справам вбачається, що відповідач влаштовував сварки, у ході яких нецензурно висловлювався відносно позивачки. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він живе по сусідству з будинком позивачки по [ADDRESS] , з 2007 року, та підтвердив, що відповідач постійно конфліктує з сім`єю позивачки, сваряться, б`є їх, позивачка кожного разу звертається до нього по допомогу і захист. Добровільно залишити будинок відповідач не бажає. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.4 статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Право громадянина на житло непорушне та гарантовано статтею 47 Конституції України. Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються статтею 391 ЦК України «Захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння», якою визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частина 1 ст.321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За нормою ст.319 ЦК власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Статтею 116 ЖК України ч.1, передбачено, якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення (ч.3 ст.116 ЖК). Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Оцінивши надані докази в сукупності, суд дійшов висновку, що доводи позивачки знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи належними доказами, проживання відповідача в будинку порушує права позивачки. Більше того, відповідач вчиняє домашнє насилля, що створює неможливість проживання разом з ним, а раніше вжиті позивачкою заходи щодо припинення протиправною поведінки позитивних результатів не дали. Отже, враховуючи встановлені обставини та вказані норми, позов [PERSON] є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки є підстави для усунення перешкод позивачці в користуванні житловим будинком шляхом виселення відповідача без надання іншого житлового приміщення. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України та ст.4 Закону україни "Про судовий збір" необхідно стягнути з відповідач судовий збір на користь позивача у розмірі 992,40 грн. .

Outcome: approved