Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-21 00:00:00

У вересні 2022 року до суду звернулось АТ КБ «ПриватБанк» з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитом спадкодавця. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим,що 19.12.2014 року між [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк» укладено кредитний договір, відповідно до якого позичальник отримав кредит у розмірі 5000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Позивач вважає, що спадкоємцем, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] , а тому він вважаються таким, що прийняв спадщину, до складу якої входять, в тому числі, кредитні зобов`язання. Добровільно відповідачем не було сплачено заборгованість позичальника. Позивач просив стягнути з відповідача борг на загальну суму 5201 грн. 79 коп., який виник станом на 19.12.2014 року та у повернення сплачені судові витрати в розмірі 2481 грн. Ухвалою судді від 21 листопада 2022 року відкрито провадження у справі, залучено учасників справи та призначено розгляд справи з викликом сторін. Ухвалою суду від 22 лютого 2023 року постановлено провести заочний розгляд справи. Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» у су4дове засідання не прибув, просив розглянути справу за відсутності представника, позовні вимоги підтримав, щодо заочного розгляду справи не заперечував, про що надав письмову заяву. Відповідач [PERSON] повторно не прибув у судове засідання, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином, засобами рекомендованого поштового зв`язку, про причини неявки суд не повідомив та не подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. 19.12.2014 року [PERSON] звернувся до позивача, де підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку. Кредитний договір між сторонами складається з Заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг і тарифів банку. Умовами та правилами надання банківських послуг визначено порядок розрахунків та відповідальність сторін. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 19.12.2014 року заборгованість за кредитним договором від 19.12.2014 року становить 5201,89 грн., яка складається з: 5028,79 грн заборгованість за тілом кредита в тому числі за простроченим тілом кредита; 173,10 грн заборгованість за простроченими відсотками. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис №2457. 08.02.2021 року позивачем направлено претензію кредитора до Четвертої Кременчуцької державної нотаріальної контори. 29.06.2021 року АТ КБ «Приватбанк» на адресу відповідача [PERSON] направлено лист-претензію про погашення заборгованості спадкодавця [PERSON] . На виконання вимог ухвали суду від 13.12.2022 року завідувачем Четвертої Кременчуцької державної нотаріальної контори Скляр Е.А. надано суду копію спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] . З матеріалів вказаної спадкової справи постає, що жодна особа не зверталася до нотаріусів із заявами про прийняття спадщини, відкритої після смерті [PERSON] .Відповідно до відомостей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, станом на 15.10.2020 року за адресою: [ADDRESS] значились зареєстрованими [PERSON] та [PERSON] , які померли, а відповідач [PERSON] не проживає у вказаній квартирі з 18 липня 2017 року. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України(далі\~ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.\~526,\~610,\~611,\~625 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. В\~статті 549 ЦК України\~зазначено неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно із\~ст. 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 1216 ЦК України\~визначено,спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з\~ст.1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї(ч.1 ст.1261, ч.3 ст.1268 ЦК України) Відповідно до статей 1281,1282\~ЦК України (в редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин) Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. У ч.1 ст.\~81\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд відзначає, що положення ст.1281\~ЦК України передбачає право кредитора звернутись із вимогами до спадкоємців, як через нотаріусів, так і безпосередньо, направивши відповідну вимогу. У даному випадку АТ КБ «Приватбанк» скористався своїм правом заявити про свої вимоги до спадкоємців через нотаріуса та безпосередньо до спадкоємця. Під час розгляду справи судом не було встановлено, а відповідач не подав до суду жодних належних і допустимих, безспірних та достовірних доказів щодо того, що відповідач подав заяву про відмову від прийняття спадщини відкритої після смерті батька [PERSON] . Відсутність відомостей щодо того, що відповідач [PERSON] прийняв у спадщину майно померлого [PERSON] шляхом подання заяви до відповідного нотаріуса про прийняття спадщини або вчинення будь-яких дій по прийняттю спадкового майна чи його частини, постійно проживав зі спадкодавцем на час його смерті однією сімєю, наявності будь-якого спадкового майна, за рахунок якого відповідач мав би погасити борг спадкодавця, одержав свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом не позбавляє відповідача право на спадщину, враховуючи відсутність заяви відповідача про відмову у прийнятті спадщини. Цивільне судочинство ґрунтується, зокрема, на принципі змагальності сторін відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (п. 4 ч. 3 ст. 2, ст. 12, ст. 81 ЦПК України). Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). На підставі встановленого суд дійшов висновку, що позов є обгрунтованим, а звідси таким, що підлягає задоволенню. Необхідно стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором про надання банківських послуг б/н від 19 грудня 2014 року, укладеного між банком та [PERSON] , яка станом на 15 жовтня 2020 року становить 5201,89 грн, з яких 5028,79 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 173,10 грн. заборгованість за простроченими відсотками, та кошти у повернення сплаченого судового збору у розмірі 2481 грн. Сторони нек заявляли про понесення ними інших судових витрат. Позов розглянуто в межах заявлених вимог.

Outcome: approved