Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

У вересні 2022 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Кіровоградська біржа нерухомості про визнання договору купівлі-продажу дійсним, просила суд: визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири під [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] , [PERSON] , який діяв особисто та як законний представник неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [INFO] та зареєстрований на Кіровоградській біржі нерухомості за номером 110/99. В обґрунтування поданого позову зазначено, що 16 квітня 1999 року між позивачем та [PERSON] , [PERSON] , який діяв особисто та як законний представник неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , на Кіровоградській біржі нерухомості за адресою: [ADDRESS] , було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, реєстраційний номер 110/99. Відповідно до п. 1 цього договору продавці (відповідачі) продали, а покупець (позивач) купила квартиру під [ADDRESS] . Ця квартира складається з двох кімнат житловою площею 30,40 м.кв. Зазначений договір купівлі-продажу та право власності на квартиру зареєстровані Обласним комунальним підприємством «КООБТІ», що підтверджується відповідною довідкою ОКП «КООБТІ», виданою 30 серпня 2022 року. Продаж квартири було здійснено продавцями за 13000 (тринадцять тисяч) грн., які продавці одержали від покупця повністю до підписання договору (пункт 5 договору купівлі-продажу). Право власності у покупця наступило з моменту підписання цього договору (пункт 6 договору). Продавці зобов`язались фактично звільнити квартиру не пізніше 26 квітня 1999 року (пункт 7 договору). Всі вище наведені умови договору сторонами виконано повністю, що свідчить про виконання договору в повному обсязі. Відповідачі з квартири виселились, передали ключі та всі документи на квартиру. Позивач зазначає, що протягом останніх 23-х років володіє та користується вищевказаною квартирою, зареєстрована у ній з 29 червня 1999 року, сплачує комунальні послуги, підтримує квартиру в належному санітарно-технічному стані. Звернувшись до приватного нотаріуса на консультацію з питань переоформлення квартири на дітей в порядку спадкування або іншим способом, нотаріус роз`яснила, що необхідно посвідчити договір нотаріально або звернутись до суду з позовною заявою про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Посвідчення договору нотаріально на сьогоднішній день є неможливим, оскільки відоме лише останнє місце проживання відповідачів, за яким вони вже тривалий час не проживають. Таким чином, посвідчити договір купівлі-продажу нотаріально не виявляється можливим, відповідно єдиним способом захисту та поновлення порушених прав є звернення до суду з даним позовом. Вказано, що на час укладення договору, ні позивач, ні відповідачі не знали, що правочин, в відповідності до статті 47 ЦК України (1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час також був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до статті 15 якого, правочини зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 листопада 2022 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 січня 2023 року закрито підготовче провадження, цивільну справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні. Позивач в судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином. Правом на подання відзиву відповідачі не скористались. Від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява, відповідно якої він просив суд здійснювати розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. Згідно вимог статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 квітня 1999 року між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] , [PERSON] , який діяв особисто та як законний представник неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , було укладеного договір купівлі-продажу нерухомого майна, за яким позивач купила у відповідачів квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер 110/99. Договір було укладено на Кіровоградській біржі нерухомості. Зазначений договір купівлі-продажу та право власності на квартиру зареєстровані Обласним комунальним підприємством «КООБТІ», що підтверджується відповідною довідкою ОКП «КООБТІ», виданою 30 серпня 2022 року. Позивач вказує на те, що після укладання договору купівлі-продажу, сторонами були виконані всі умови договору. Договір купівлі-продажу підписаний сторонами власноручно. На теперішній час ніхто із сторін вимог щодо порушення їх прав не заявив. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. За змістом ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 Цивільного кодексу України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Вказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна укладено у 1999 році, тобто під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР) статтею 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Приписами ст. 224 ЦК УРСР встановлено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною другої статті 15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Згідно із ст. 225 ЦК УРСР право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. За змістом ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обов`язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми. Частиною 2 цієї статті встановлено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. У відповідності до частини другої статті 47 ЦК УРСР та пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Позивач на теперішній час не має можливості реалізувати свої права, оскільки договір купівлі-продажу гаражу не було посвідчено нотаріально. З огляду на те, що на момент укладення договору купівлі-продажу сторони ухилилися від його нотаріального посвідчення, що на теперішній час перешкоджає позивачу реалізувати свої речові права відносно нерухомого майна, договір виконано повністю, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved