Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, у якому прохала стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення ним повноліття. Заявлені вимоги позивач обґрунтувала тим, що вони з відповідачем з 28.08.2004 р. перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.03.2020 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. [PERSON] вказала, що не може самостійно забезпечити належний рівень життя дитини, оскільки має невеликий розмір доходу. Відповідач є здоровим та працездатним, інших осіб на утриманні не має, тому вважає , що останній може сплачувати аліменти в розмірі зазначеному в позові. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 20 січня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надіслала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, прохала їх задовольнити (а.с. 20). Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення судової повістки (а.с.21), у судове засідання не з`явився , про причини неявки суд не повідомив . Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник\~справи або\~його представник\~були належним\~чином повідомлені\~про судове\~засідання,\~суд розглядає\~справу за\~відсутності такого\~учасника справи\~у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Судом не встановлено підстав, відповідно ч. 2 ст. 223 ЦПК України, які б перешкоджали розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 березня 2020 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який було зареєстровано 28 серпня 2004 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 2 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 794 (а.с.8). Сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Комінтернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції від 21 жовтня 2008 року, актовий запис №724 (а.с. 9). Син [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] , що підтверджується довідками ВПО від 28.03.2022 № 1603-5000520616 та № 1603-500520444 (а.с.11,12). Також судом встановлено, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає та не утримує її. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 3 статті 181\~СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно положень частини 1 ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пунктом 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року\~передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 Сімейного кодексу України ) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Якщо\~стягуються аліменти\~на двох\~і більше\~дітей,\~суд визначає\~єдину частку\~від заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька на\~їх утримання,\~яка буде\~стягуватися до\~досягнення найстаршою\~дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Таким чином, суд, відповідно до вищенаведених вимог закону, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дитини та відповідача, те, що останній матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча зобов`язаний це робити відповідно до ст. 180 СК України, прийшов до висновку про часткове задоволення позову, оскільки позивач просила стягнути аліменти в частці від доходу відповідача, тобто відповідно до ч. 2 ст. 182 ЦПК України , якою встановлено мінімальний розмір аліментів на одну дитину, а саме не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 Сімейного кодексу України\~визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виплачуються аліменти до повноліття дитини. Позивач від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду звільнена на підставі п.3 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір», відтак, відповідно до положень частини 6 статті 141\~ЦПК України судовий збір у сумі 1073 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Згідно ст.430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial