Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

25 січня 2023 року до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області надійшов позов представника адвоката\~Орловської Вікторії\~Анатоліївни,\~яка діє\~в інтересах\~позивача [PERSON] \~до [PERSON] \~про відшкодування\~шкоди спричиненої\~внаслідок пошкодження\~транспортного засобу\~в якому\~просить стягнути\~з відповідача\~грошові кошти\~у сумі\~ 28449\~грн.\~76\~коп.\~ у\~якості відшкодуваннязавданої позивачеві матеріальної шкоди, кошти в сумі 7000 грн. у якості відшкодування завданої моральної шкоди, витрати з визначення вартості матеріального збитку завданого автомобілю позивача в сумі 2000 грн., судові витрати, які складаються із витрат зі сплати судового збору у розмірі 1073 грн. 60 коп. та витрат на правову допомогу у розмірі 3000 грн. В обґрунтування позову вказано, що 08 серпня 2022 року у м. Києві на підставі акту прийому-передачі автомобіля, позивач передав у користування відповідачу, належний позивачу на праві власності автомобіль Toyota Camry державний номерний знак [NUMBER] , на підтвердження чого відповідач підписав та передав позивачу розписку-зобов`язання. Згідно з вказаною розпискою відповідач зобов`язався у разі пошкодження та / або знищення ввіреного йому транспортного засобу відшкодувати шкоду оцінену в установленому законом порядку власника даного майна. 28 грудня 2022 року в м. Дрогобичі, адвокатом Орловською В.А. було повернуто автомобіль власнику та викликано експерта з метою встановлення наявних пошкоджень у автомобілі. Відповідно до Звіту N 74/94.01.23 від 06 січня 2023, висновку експерта-товарознавця про вартість матеріального збитку, величина матеріальних збитків, завданих автомобілю позивача становить 28449 грн. 76 коп., вартість проведеної експертизи становить 2000 грн. 00 коп. Також позивач стверджує, що внаслідок пошкодження автомобіля, позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких зазнав позивач, у зв`язку з ушкодженням належного позивачеві автомобіля, та неможливості протягом тривалого часу користуватися автомобілем за його призначенням, порушенням нормальних життєвих зв`язків позивача. Як зазначено у позові, позивач був змушений неодноразово відвідувати авторинок та магазини у пошуку необхідних для ремонту запчастин, замовляти їх в онлайн-магазинах. З огляду на наведене позивач ніс додаткові витрати за поштові відправлення. Розмір, завданої моральної шкоди, позивач оцінює в сумі 7 000 грн. 00 коп. Крім того позивач поніс судові витрати, які складаються із витрат зі сплати судового збору у розмірі 1073 грн. 60 коп. та витрат на правову допомогу у розмірі 3000 грн. Ухвалою суду від 01 лютого 2022 року відкрито провадження у справі за даним позовом за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (без виклику сторін), призначено судове засідання. Представник позивача надала через систему електронний суду заяву у якій просила у разі неможливості проведення відеоконференції, розгляд справи провести без участі позивача за наявними матеріалами справи. Позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку (шляхом надсилання ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з доданими до неї документами за зареєстрованим місцем його проживання). Крім того, інформація щодо розгляду справи наявна на офіційній сторінці Богородчанського районного суду Івано-Франківської області в мережі Інтеренет на веб-сайті судової влади. Своїм правом на подання відзиву [PERSON] не скористався, заяв чи клопотань щодо розгляду даної справи від нього не надходило. З огляду на викладене, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши наступні факти і відповідні їм правовідносини, приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення. З матеріалів справи судом встановлено, що позивач є власником автомобіля Toyota Camry державний номерний знак [NUMBER] , що підтверджується даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с.12-13). 02 вересня 2022 року відповідач склав розписку, відповідно до якої зобов`язався у разі пошкодження та/або знищення ввіреного йому транспортного засобу Toyota Camry державний номерний знак [NUMBER] , відшкодувати шкоду оцінену в установленому законом порядку власнику даного майна, а також зобов`язався відшкодувати шкоду заподіяну життю і здоров`ю третім особам та/або потерпілим, відшкодувати шкоду заподіяну майну третім особам та/або потерпілим. (а.с.14). Також з акту прийому-передачі автомобіля від 02 вересня 2022 року, складеного позивачем як власником та відповідачем, як користувачем, встановлено, що власник передав, а користувач прийняв автомобіль Toyota Camry державний номерний знак [NUMBER] в технічно справному стані. При прийомі-передачі вищевказаного автомобіля користувачу передано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] та страховий поліс. Загальна вартість об`єкта оренди (транспортного засобу) становить 330 000 грн. 00 коп.(а.с.17). В акті прийому-передачі автомобіля від 02 вересня 2022 року зазначено, що користувач особисто звірив номера шасі (кузова) в підкапотному та багажному відділенні, двигуна з номерами в документах, а також перевірив комплектацію ТЗ, власник надав користувачу технічно справний автомобіль, у повному обсязі надав необхідну інформацію про умови і правила експлуатації вищевказаного автомобіля і про поведінку під час позаштатної ситуації. Користувач повинен підтримувати об`єкт оренди в технічно справному стані, за свій рахунок проводити технічне обслуговування, капітальний та поточний ремонт та нести затрати по його експлуатації. Як зазначено в акті прийому-передачі автомобіля виявлені зауваження відсутні, з правилами користування користувач ознайомлений в повному обсязі, ключі від автомобіля отримав, справність додаткового устаткування перевірив. В акті прийому-передачі автомобіля від 02 вересня 2022 року наявні підписи власника та користувача. Також, до цього 08 серпня 2022 року було складено акт видачі автомобіля Toyota Camry державний номерний знак [NUMBER] де зафіксовано, які автомобіль мав пошкодження (недоліки) пробіг авто становив 183\~143 км.(а.с.15). З дослідженої судом копії умов договору оренди вбачається, що при укладенні умов оренди сума заставних коштів становить 3000 грн. 500 грн з яких йде відразу на поточне утримання автомобіля, і вони є не поворотними. Заставні кошти внесені в сумі 3000 грн. на 02 вересня 2022 року (застава не покриває суму боргу з оренди, нанесений матеріальний збиток автомобілю, а також будь-які інші грошові заборгованості) (а.с.16). У пункті 4 умов оренди вказано, що при розірванні оренди користувач зобов`язується повідомити власнику про здачу автомобіля за 30 календарних днів до дати здачі автомобіля. Здача автомобіля здійснюється в робочий час з 09 год 00 хв до 13 год 00 хв з вівторка по четвер, в іншому випадку заставні кошти не повертаються. Відповідно до п. 5 умов оренди користувач зобов`язується при здачі автомобіля проконтролювати зовнішній стан і справність автомобіля, в якому він був переданий власником у користування. У разі виявлення забруднень, несправностей або пошкоджень, при здачі автомобіля, відновлення колишнього стану здійснюється за рахунок користувача. Користувач зобов`язується при здачі автомобіля заплатити всі наявні за ним штрафи. Згідно з п. 8 умов оренди у випадку будь-яких несправностей автомобіля, які тягнуть за собою не транспортабельність авто своїм ходом, користувач здійснює доставку автомобіля на базу СТО виключно за свій рахунок. Під час судового розгляду даної справи судом встановлено про недотримання, узгодженого сторонами порядку припинення оренди автомобіля, оскільки не доведено факту повідомлення шляхом інформування другої сторони договору про обставини припинення дії договору. Судом встановлено, та не заперечується сторонами, що у зв`язку з пошкодженням автомобіля Toyota Camry державний номерний знак [NUMBER] , його було доставлено до м. Київ та оцінювачем ФОП [PERSON] проведено огляд автомобіля. За результатами проведеного огляду ФОП [PERSON] складено акт огляду транспортного засобу N 7494 (дефектна відомість), відповідно до якого виявлено пошкодження, що потребують заміни, ремонту та фарбування (а.с.32). Також ФОП [PERSON] складено ремонтну калькуляцію N 7494 від 06 січня 2022 року, відповідно до якої загальна сума запчастин 2648 грн. 48 коп. вартість ремонту 30 184 грн. 77 коп. (а.с. 34-40). Згідно з складеним ФОП [PERSON] звітом N 74/94.01.23 від 06 січня 2023 року про оцінку вартості матеріального збитку за результатами проведеної оцінки встановлено, що матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля Toyota Camry державний номерний знак [NUMBER] на дату оцінки складає 28449 грн. 76 коп. (а.с.19-31). 17 січня 2023 року рекомендованим повідомленням з внутрішнім описом представником позивача на адресу відповідача надіслано претензію про відшкодування шкоди внаслідок пошкодження транспортного засобу, згідно з якою запропоновано відповідачу звернутись до позивача або його представника адвоката Орловської Вікторії Анатоліївни для вирішення даної ситуації у досудовому порядку (а.с. 45). Оскільки відповідач добровільно суму завданих збитків позивачу не сплатив, позивач звернувся з даним позовом до суду. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке. Згідно зі ст. 15, 16\~Цивільного кодексу\~України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст. 12, 81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Частиною першою статті 13\~ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог статті 759 ЦК України, яка є нормою, що регулює загальні положення про найм, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Згідно із статтею 799\~ЦК України договір найму транспортного засобу укладається в письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним, тобто таким, недійсність якого встановлена законом і визнання якого недійсним судом не вимагається (ст. 215, 220 ЦК України). Правові наслідки нікчемності (недійсності) правочину передбачені ст. 216 ЦК. Відповідно до пункту 105 розділу 9 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Мін`юсту України від 03.03.2004 N 20/5, зареєстрованої у Мін`юсті України 3 березня 2004 року за N 283/8882, договори оренди автомобіля посвідчуються нотаріусами незалежно від місця їх реєстрації. При цьому нотаріус вимагає для огляду документ, що підтверджує право власності орендодавця на автомобіль. Водночас згідно з частиною другою статті 220\~ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму\~ВСУ від\~06.11.2009\~р.\~за N\~9\~"Про\~судову практику\~розгляду цивільних\~справ про\~визнання правочинів\~недійсними" з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220\~ЦК (435-15) не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640\~ЦК пов`язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні з`ясувати, чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. У зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220\~ЦК (435-15). Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню. Згідно з вимогами частини першої статті 626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною першої статті 628\~ЦК України визначено, що зміст договору становить умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Для визнання такого договору дійсним обов`язковою умовою, як і для будь-якого іншого договору, є відповідність його змісту ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (частина третя статті 209, частина перша статті 203 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Вирішуючи даний спір, суд зауважує, що факт укладення сторонами договору найму (оренди) автомобіля автомобіля Toyota Camry державний номерний знак [NUMBER] сторонами не заперечувався. Таким чином, на підставі викладеного вище, та враховуючи визнання сторонами такого факту, суд приходить до висновку, що між сторонами було дійсно укладено договір найму (оренди) транспортного засобу в розумінні ст. 798 ЦК України, а також загальних положень про найм (оренду) 58 Глави ЦК України. Статтею 767\~ЦК України встановлено, що наймодавець зобов`язаний передати наймачеві річ у комплекті і у стані, що відповідають умовам договору найму та її призначенню. Наймодавець зобов`язаний попередити наймача про особливі властивості та недоліки речі, які йому відомі і які можуть бути небезпечними для життя, здоров`я, майна наймача або інших осіб або призвести до пошкодження самої речі під час володіння та/або користування нею. Наймач зобов`язаний у присутності наймодавця перевірити справність речі. Якщо наймач у момент передання речі в його володіння не переконається у її справності, річ вважається такою, що передана йому в належному стані. Згідно з ст.\~768\~ЦК України наймодавець може гарантувати якість речі протягом всього строку найму. Якщо у речі, яка була передана наймачеві з гарантією якості, виявляться недоліки, що перешкоджають її використанню відповідно до договору, наймач має право за своїм вибором вимагати: 1) заміни речі, якщо це можливо; 2) відповідного зменшення розміру плати за найм речі; 3) безоплатного усунення недоліків речі або відшкодування витрат на їх усунення; 4) розірвання договору і відшкодування збитків, які були йому завдані. Відповідно до ч. 1 ст.\~773\~ЦК України наймач зобов`язаний володіти та/або користуватися річчю відповідно до її призначення та умов договору. Статтею 776\~ЦК України встановлено, що поточний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймачем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом. Капітальний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймодавцем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом. Капітальний ремонт провадиться у строк, встановлений договором. Якщо строк не встановлений договором або ремонт викликаний невідкладною потребою, капітальний ремонт має бути проведений у розумний строк. Якщо наймодавець не провів капітального ремонту речі, що перешкоджає її використанню відповідно до призначення та умов договору, наймач має право: 1) відремонтувати річ, зарахувавши вартість ремонту в рахунок плати за найм речі, або вимагати відшкодування вартості ремонту; 2) вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Згідно з ст.\~779\~ЦК України наймач зобов`язаний усунути погіршення речі, які сталися з його вини. У разі неможливості відновлення речі наймодавець має право вимагати відшкодування завданих йому збитків. Наймач не відповідає за погіршення речі, якщо це сталося внаслідок нормального її зношення або упущень наймодавця. Частиною другою статті 780\~ЦК України встановлено, що шкода, завдана у зв`язку з володінням та/або користуванням річчю, відшкодовується наймодавцем, якщо буде встановлено, що це сталося внаслідок особливих властивостей або недоліків речі, про наявність яких наймач не був попереджений наймодавцем і про які він не знав і не міг знати. Умова договору найму про звільнення наймодавця від відповідальності за шкоду, завдану внаслідок особливих властивостей чи недоліків речі, про наявність яких наймач не був попереджений наймодавцем і про які він не знав і не міг знати, є нікчемною. Відповідно до ч. 1 ст.\~785\~ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. За правилами ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 6 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1, 2 ст.\~77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст.\~79\~ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Вирішуючи спір, суд зауважує, що у п. 5 Умов оренди автомобіля автомобіля Toyota Camry державний номерний знак [NUMBER] , користувач зобов`язується при здачі автомобіля проконтролювати зовнішній стан і справність автомобіля, в якому він був переданий власником у користування. У разі виявлення забруднень, несправностей або пошкоджень, при здачі автомобіля, відновлення колишнього стану здійснюється за рахунок користувача. Користувач зобов`язується при здачі автомобіля заплатити всі наявні за ним штрафи. Згідно з п. 8 умов оренди у випадку будь-яких несправностей автомобіля, які тягнуть за собою не транспортабельність авто своїм ходом, користувач здійснює доставку автомобіля на базу СТО виключно за свій рахунок. Частинами 1-3 ст.\~22\~ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У ст. 1166 ЦК України міститься законодавче визначення деліктної відповідальності за шкоду, завдану майну, та підстави її виникнення. Так, для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювана шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювана; г) вина. З системного аналізу наведених норм вбачається, що відшкодування збитків є видом цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності, негативного результату такої поведінки (збитків), причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками, вини правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Отже, відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності. У ч. 1 ст.\~1166\~ЦК України міститься пряма вказівка на протиправність поведінки заподіювана шкоди як обов`язкову підставу деліктної відповідальності. Протиправна поведінка в цивільних правовідносинах означає порушення особою вимог правової норми, що полягає в здійсненні заборонених дій, або в утриманні від здійснення наказів правової норми діяти певним чином (бездіяльність). Згідно із ч. 2 ст.\~1166\~ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Доведення відсутності вини у спричиненні шкоди відповідно до вимогстатті 1166 ЦК Українипокладено на відповідача. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.01.2018 у справі N 753/7281/15-ц. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. Таким чином, підставою для настання цивільно-правової відповідальності, передбаченої ст. 22 ЦК України, є правопорушення, що включає в себе певні елементи: збитки, протиправність поведінки особи, яка заподіяла збитки; причинний зв`язок між ними; вина. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення, за загальним правилом, виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків. Відповідно до ст. 614 ЦК України, особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Отже, позивач не повинен доказувати наявність вини відповідача у заподіянні шкоди . Навпаки, на відповідача покладено тягар доказування того, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди. Статтею 803\~ЦК України визначені правові наслідки пошкодження транспортного засобу, відповідно до яких наймач зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані у зв`язку з утратою або пошкодженням транспортного засобу, якщо він не доведе, що це сталося не з його вини. При вирішенні даного спору, суд зауважує, що цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню до виконання як договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Зобов`язання про відшкодування шкоди це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Системний аналіз положень ст. 11, 1166\~ЦК України дає підстави вважати, що підставою для виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за умов наявності шкоди, протиправної поведінки особи, яка завдала шкоду, наявності причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та завданою шкодою, вини особи, яка завдала шкоду. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди в сумі 28449 грн. 76 коп. є обґрунтованими, та такими, що підлягають до задоволення. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача 7000 грн. 00 коп. на відшкодування позивачеві завданої моральної шкоди, суд зазначає про таке. Приписами ст.\~23\~ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно зі ст.\~1167\~ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до роз`яснень викладених в Постанові Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31 березня 1995 року N\~4\~"Про\~практику розгляду\~судами цивільних\~справ за\~позовами про\~відшкодування моральної\~шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Вирішуючи позовні в частині відшкодування моральної шкоди, суд зауважує, що при з`ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. У даному випадку, позивачем не доведено факт спричинення моральної шкоди внаслідок пошкодження його майна, а саме транспортного засобу, що належить позивачу на праві власності, оскільки не надано відповідних доказів, що такі обставини призвели до зміни його способу життя та необхідності прикладати додаткові зусилля для відновлення свого порушеного права протягом тривалого часу та призвели до певних душевних страждань. Таким чином, суд вважає не доведеним позивачем факт спричинення йому моральної шкоди, а тому вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає про таке. Позивач при зверненні до суду з даним позовом сплатив судовий збір у сумі 1073 грн. 60 коп. Судовий збір, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково з відповідача у справі на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати пропорційно до задоволених вимог у сумі 858 грн. 88 коп. В частині стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат пов`язаних із залученням експерта для визначення вартості матеріального збитку завданого автомобілю позивача у сумі 2000 грн. 00 коп., суд зазначає про таке. Згідно до ч.6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі\~договорів, рахунків та інших доказів. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №74/94.01.23 від 06 січня 2023 року вбачається, що позивачем сплачено ФОП [PERSON] 2000 грн. за послуги експерта за складання звіту №74/94.01.23 про оцінку КТЗ марки Toyota Camry державний номерний знак [NUMBER] (а.с.18). Таким чином на підставі викладеного вище, суд приходить до висновку, про доведеність понесення позивачем заявлених до стягнення зазначених судових витрат. В частині стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат на правову допомогу у сумі 3000 грн. 00 коп. суд зазначає про таке. Відповідно до наявного в матеріалах справи договору про надання правової допомоги N 12/021 від 12 лютого 2021 року, укладеного між адвокатом Орловською Вікторією Анатоліївною та [PERSON] , адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а замовник зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені сторонами. У п. 3.1 вказаного договору визначено, що за правову допомогу, передбачену в п. п. 1.2 договору замовник сплачує адвокату винагороду в розмірі визначеному Додатком N 1 до цього Договору. Згідно з п. 4.1 договору про надання правової допомоги N 12/021 від 12 лютого 2021 року розмір оплати праці адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються сторонами в додатках до цього договору. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні відповідні додатки до договору про надання правової допомоги N 12/021 від 12 лютого 2021 року на підтвердження визначення вартості та порядку відшкодування витрат позивача на правову допомогу, та сторона позивача до закінчення судових дебатів у справі з відповідною заявою до суду не зверталась. Таким чином на підставі викладеного вище, суд приходить до висновку, про недоведеність понесення позивачем заявлених до стягнення судових витрат на правничу допомогу в сумі 3000 грн. 00 коп.

Outcome: partial