Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до суду до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування позову зазначила, що 02 серпня 2020 року близько 23 год. 55 хв. а/д Київ-Дніпро, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «ВАЗ 21061» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «DaewooLanos»д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті зіткнення пасажир автомобіля марки «ВАЗ 21061» д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] загинув на місці пригоди. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент ДТП була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів у ТДВ «СК «Альфа-Гарант», поліс № 191300738. 20 серпня 2020 року на адресу відповідача надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах матері загиблого [PERSON] , батька загиблого [PERSON] , дружини загиблого [PERSON] та доньки загиблого [PERSON] . Загальна сума страхового відшкодування складає 226\~704,00 грн., з яких: 56\~676,00 грн моральна шкода, 170\~028,00 грн. відшкодування на утримання малолітньої доньки.17 березня 2021 року відповідачем було прийнято рішення про виплату відшкодування моральної шкоди в інтересах заявників у розмірі 56\~676 грн та 11\~000 грн витрат на поховання в інтересах [PERSON] 29 квітня 2021 року відповідачем проведено виплату відшкодування витрат на поховання у розмірі 9\~115,00 грн. в інтересах [PERSON] .Листом № 12/1918 від 12 травня 2021 року ТВД «СК`Альфа-Гарант» повідомлено щодо прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування з втратою годувальника в розмірі 50% від середнього заробітку загиблого [PERSON] із щомісячним перерахуванням до досягнення вісімнадцяти років [PERSON] або вичерпання ліміту. Перший платіж у розмірі 15\~766,69 грн сплачено 30.04.2021. Вдруге проведено виплату 17.05.2021 у розмірі 1970,84 грн. На даний час недоотриманим залишається страхове відшкодування у розмірі 152\~290,47 грн.З вказаним рішенням відповідача про виплату відшкодування пов`язаного з втратою годувальника в розмірі 50 % від середнього заробітку загиблого із щомісячним перерахуванням до досягнення 18 років [PERSON] не погоджуються, вважають, що воно суперечить ст. 27.2 та 36.2 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». ТВД «СК «Альфа-Гарант» здійснено виплату страхового відшкодування на утримання дитини одноразово у розмірі 17\~737,53 грн., що є незаконним, оскільки сума є меншою ніж 36 мінімальних заробітних плат. 19 жовтня 2021 року представник позивача адвокат Качмар А.І. подала заяву про збільшення позовних вимог. В обґрунтування зазначає, що так як з моменту звернення до суду із позовом збільшилась кількість днів прострочення виплати страхового відшкодування, вважають за необхідне уточнити та збільшити розмір позовних вимог з урахуванням суми страхового відшкодування, нарахованої пені, 3% річних та інфляційні витрати за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування. Просить стягнути з відповідача страхове відшкодування утриманцю у розмірі 140\~465,43 грн, пеню у розмірі 11\~094,14 грн, 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 2\~086,96 грн, інфляційні витрати у розмірі 2\~152,32 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10\~000 грн. 08 грудня 2021 року представник позивача адвокат Качмар А.І. подала заяву про збільшення позовних вимог. В обґрунтування зазначає, що так як з моменту звернення до суду із позовом збільшилась кількість днів прострочення виплати страхового відшкодування, вважають за необхідне уточнити та збільшити розмір позовних вимог з урахуванням суми страхового відшкодування, нарахованої пені, 3% річних та інфляційні витрати за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування. Просить стягнути з відповідача страхове відшкодування утриманцю у розмірі 134\~552,91 грн, пеню у розмірі 17\~321,93 грн, 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 3\~185,99 грн, інфляційні витрати у розмірі 3\~416,51 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10\~000 грн. 31 січня 2022 року представник позивача адвокат Качмар А.І. подала заяву про збільшення позовних вимог. В обґрунтування зазначає, що так як з моменту звернення до суду із позовом збільшилась кількість днів прострочення виплати страхового відшкодування, вважають за необхідне уточнити та збільшити розмір позовних вимог з урахуванням суми страхового відшкодування, нарахованої пені, 3% річних та інфляційні витрати за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування. Просить стягнути з відповідача страхове відшкодування утриманцю у розмірі 134\~552,91 грн., пеню у розмірі 17\~828,70 грн., 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 3\~197,05 грн., інфляційні витрати у розмірі 5\~343,61 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10\~000 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 липня 2021 головуючим суддею визначено суддю Варакіну Н.Б. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 липня 2021 року суддею Варакіною Н.Б. відкрито спрощене позовне провадження по справі та призначено судове засідання. 10 червня 2022 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, яким заперечує проти позову, просить відмовити. Зазначає, що станом на 01.06.2022 ТОВ «СК «Альфа-Гарант» сплачено страхове відшкодування на користь [PERSON] : моральна шкода 56\~676,00 грн. в рівних частках потерпілим, витрати на поховання потерпілого 20\~115,00 грн.; частина страхового відшкодування утриманцю померлого [PERSON] , в розмірі 43\~576,28 грн (протягом 22 місяців по 1980,74 грн.). Інша частина грошових коштів перераховується та буде перераховуватися до 30 числа кожного наступного місяця у сумі 1980,74 грн. до повного його погашення суми розрахованого страхового відшкодування. Виплати страхового відшкодування пов`язаної зі смертю потерпілого у вигляді одноразової виплати є правом страховика, а не обов`язком. Позивач не врахував, що відповідач здійснює щомісячні платежі позивачу. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, до суду подали заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримують, просять задовольнити. Представник відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо відмови у позові, виходячи з наступного. Судом встановлено, що02 серпня 2020 року близько 23 год. 55 хв. на а/д Київ-Дніпро, трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «ВАЗ 21061» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «DaewooLanos»д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті зіткнення пасажир автомобіля марки «ВАЗ 21061» д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] загинув на місці пригоди, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 03.08.2020 (а.с. 7, 8). Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент ДТП була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів у ТДВ «СК «Альфа-Гарант», поліс № 191300738 (а.с. 9). 17.03.2021 відповідачем прийнято рішення про виплату відшкодування моральної шкоди в інтересах заявників у розмірі 56\~676 грн та 11\~000 грн витрат на поховання в інтересах [PERSON] 29.04.2021 відповідачем проведено виплату відшкодування витрат на поховання у розмірі 9\~115,00 грн, в інтересах [PERSON] . Листом № 12/1918 від 12.05.2021 ТВД «СК» Альфа-Гарант» повідомлено про прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування з втратою годувальника в розмірі 50% від середнього заробітку загиблого [PERSON] із щомісячним перерахуванням до досягнення вісімнадцяти років [PERSON] або вичерпання ліміту. Перший платіж у розмірі 15\~766,69 грн сплачено 30.04.2021. Вдруге проведено виплату 17.05.2021 у розмірі 1970,84 грн. На момент звернення із останньою заявою про збільшення позовних вимог недоотриманим залишається страхове відшкодування у розмірі 134 552 грн. Відповідно до ст. 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за дитину, насамперед для її батьків. Статтями 15, 16 ЦК України передбачено право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом № 1961-IV, який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно зі статтею 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV). Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пунктом 27.2 статті 27 Закону № 1961-IV передбачено, що страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має правона таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Зазначена норма права за способом викладення змісту є відсилочною, тобто містить посилання на іншу норму права, а саме на статтю 1200 ЦК України, та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою. Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років). Частиною першою статті 1202 ЦК України передбачено, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. З урахуванням наведеного відповідач виплатив 30.04.2021 наперед утриманцю потерпілого суму у розмірі 15\~766,69 грн страхового відшкодування за шкоду, заподіяну смертю потерпілого. Положення статей 1200 та 1202 ЦК України закріплено у параграфі 2 «Відшкодування шкоди завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю» глави 82 «Відшкодування шкоди» Книги п`ятої «Зобов`язальне право». Тлумачення положень статей 1200 та 1202 ЦК України дає підстави для висновку, що одна із них визначає перелік осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, а інша порядок відшкодування такої шкоди. Таким чином, вказані норми необхідно розглядати у взаємозв`язку, оскільки вони підлягають застосуваннюяк елементи єдиного механізму правового регулювання відносин із відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого. Положеннями пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV передбачено, що страховик (МТСБУ) у разі визнання вимог заявника обґрунтованими зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його не пізніше ніж через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. У системному зв`язку зі статтями 1200, 1202 ЦК України положення пункту 27.2 статті 27 та пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV щодо строків відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, необхідно розуміти таким чином: страховик (у випадках, передбачених Законом, МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами шляхом виплати страхових сум щомісячними платежами; перший платіж здійснюється не пізніше, ніж через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Крім цього, пунктом 27.5 статті 27 Закону № 1961-IV передбачено, що відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Отже, вказаною нормою передбачено право страховика (у випадках, передбачених Законом, МТСБУ), а не обов`язок відшкодувати шкоду, пов`язану зі смертю потерпілого, шляхом здійснення одноразової виплати. Разом з тим, відповідно до абзацу другого частини першої статті 1202 ЦК України за наявності обставин, які мають істотне значення, та із урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоду, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більше як за три роки. Отже, для відступу від загального порядку (щомісячними платежами) відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, використовуючи принципи, закладені у частині першій статті 1202 ЦК України, заявник повинен вказати на наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість виплати відшкодування одноразовим платежем, а страховик, у свою чергу, надати оцінку цим обставинам та прийняти відповідне рішення. Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 05.12.2022 у справі № 304/936/19 зробила висновок про те, що відповідно до абзацу другого частини першої статті 1202 ЦК України за наявності обставин, які мають істотне значення, та із урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоду, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більше як за три роки. Основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства України є ЦК України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проєкт закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проєкт закону про внесення змін до ЦК України. Поданий законопроєкт розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проєктом закону про внесення змін до ЦК України (частини перша та друга статті 4 ЦК України). 01 січня 2004 року набрав чинності ЦК України, прийнятий 16 січня2003 року, тоді як Закон № 1961-IV був прийнятий 01 липня 2004 року та набрав чинності 01 січня 2005 року. Положення частини першої статті 1198 ЦК України діє у незмінній редакції з часу набрання чинності цим кодексом. Так само незмінними залишаються положення статті 25 Закон № 1961-IV. Оскільки парламент прийняв окремий Закон № 1961-IV після ЦК України, то його положення не мали би суперечити приписам зазначеного Кодексу. Пунктом 27.2 статті 27 Закону № 1961-IV передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має правона таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Прийняття законів, які регулюють однопредметні цивільні відносини інакше, ніж ЦК України, можливе тільки з одночасним внесенням змін до цього Кодексу (аналогічний підхід зайняв Конституційний Суд України у Рішенні від 13 березня 2012 року № 5-рп/2012 у справі № 1-7/2012 за конституційним зверненням громадянки [PERSON] щодо офіційного тлумачення положення частини четвертої статті 3 Закону України «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» (справа про заборону розірвання договорів інвестування житлового будівництва) (абзац сьомий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини). Отже, якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні положення різного змісту, то пріоритетними є положення ЦК України. Зазначене узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах: від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17, провадження № 14-188цс20 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17, провадження № 12-85гс20 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19, провадження № 14-24цс21, до розгляду якої касаційне провадження зупинялося у цій справі. Об`єднана палата Касаційного цивільного судуу складі Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах: від 25 листопада 2020 року у справі № 747/522/19 (провадження № 61-3640св20); від 09 червня 2021 року у справі № 440/510/19 (провадження № 61-17890св20), ухвалених Верховним Судом у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду. Пунктом 27.2 статті 27 Закону № 1961-IV передбачено, що страховик(у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має правона таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Зазначена норма права за способом викладення змісту є відсилочною, тобто містить посилання на іншу норму права, а саме на статтю 1200 ЦК України, та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою. Відповідно до абзацу другого частини першої статті 1202 ЦК України за наявності обставин, які мають істотне значення, та із урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоду, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більше як за три роки. Отже, для відступу від загального порядку (щомісячними платежами) відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, використовуючи принципи, закладені у частині першій статті 1202 ЦК України, заявник повинен вказати на наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість виплати відшкодування одноразовим платежем, а страховик, у свою чергу, надати оцінку цим обставинам та прийняти відповідне рішення. Оскільки найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом суд приходить до висновку про задоволення вимог, виходячи із наявних доказів в матеріалах справи, щодо стягнення страхового відшкодування. Враховуючи, що виплата страхового відшкодування є грошовим зобов`язанням, позивач також має право на стягнення з відповідача штрафних санкцій у відповідності до ст. 625 ЦК. Стягненню з відповідача підлягає страхове відшкодування утриманцю у розмірі 134\~552,91 грн., пеня у розмірі 17\~828,70 грн., 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 3\~197,05 грн., інфляційні витрати у розмірі 5\~343,61 грн. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу представником позивача адвокатом Качмар А.І. суду надано копії ордеру, детальний опис наданих послуг, з яких вбачається що витрати на професійну правничу допомогу становлять 10\~000 грн, які підлягають стягненню з відповідача. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідає положенням ч. 1 ст. 141 ЦПК України. На підставі ст. ст. 1167, 1187 ЦК України, ст. ст. 3, 27, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved