Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи», третя особа: Приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Козлова Наталія Володимирівна, місцезнаходження якого: м.Чернівці, вул.. Полєтаєва, 12, про скасування рішення державного реєстратора. Свої вимоги мотивує тим, що 02.11.2006 року між ПАТ «Акціонерний комерційний Промислово-Інвестиційний банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2762, згідно якого банк зобов`язався надати кредитні кошти у розмірі 20 000 дол. США. 02.11.2006 року між Іпотекодержателем (ПАТ «Акціонерний комерційний Промислово-Інвестиційний банк») та позивачем було укладено договір іпотеки № 11182. За цим договором Іпотекодавець передав в іпотеку належне на праві власності майно, а саме: квартиру під номером [ADDRESS] . 17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний Промислово-Інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір відступлення права вимоги, за яким відбулася заміна кредитора і ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора за кредитним договором № 2762. Стверджує, що у березні 2021 року ТОВ «Кредитні ініціативи» на підставі договору іпотеки від 02.11.2006 року звернуло стягнення на Предмет іпотеки у позасудовому порядку шляхом реєстрації права власності на предмет іпотеки. Відповідний запис № 41626058 було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 21.04.2021 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Козловою Н.В. Позивач вважає, що дані дії були здійснені відповідачем без відома позивача та з грубими порушеннями як процедури вчинення реєстрації права власності так і її прав та інтересів. У зв`язку з вище викладеним просить суд визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Козлової Н.В. про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, індексний номер: 57784775 від 21.04.2021 року за ТОВ «Кредитні ініціативи», вилучивши запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 41626058 від 21.04.2021 про реєстрацію права власності за ТОВ «Кредитні ініціативи» і визнавши право власності за [PERSON] на нерухоме майно розташоване за адресою: [ADDRESS] . Від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що під час реєстрації майна за ТОВ «Кредитні ініціативи» було дотримано порядку, встановленого чинним законодавством України, а тому вважає позов безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Третя особа приватний нотаріус Козлова Н.В., будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, пояснень чи будь-яких інших заяв, клопотань нею не були подані. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Норми ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлюють обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 02.11.2006 року між ПАТ «Акціонерний комерційний Промислово-Інвестиційний банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2762, згідно якого банк зобов`язався надати кредитні кошти у розмірі 20 000 дол. США. 02.11.2006 року між Іпотекодержателем (ПАТ «Акціонерний комерційний Промислово-Інвестиційний банк») та [PERSON] було укладено договір іпотеки №11182, за умовами якого Боржник та Іпотекодавець, як Майновий поручитель в межах вартості Предмету іпотеки, солідарно зобов`язані в порядку, передбаченому Кредитним договором, повернути Іпотекодержателю в термін до 01.11.2013 року заборгованість по кредиту у розмірі 20 000 дол. США. За цим договором Іпотекодавець передав в іпотеку належне на праві власності майно, а саме: квартиру під номером [ADDRESS] /а.с.10-12/. Також встановлено, та не оспорююється сторонами по справі, що 17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний Промислово-Інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір відступлення права вимоги, за яким ТОВ «Кредитні ініціативи» зобов`язувалось передати грошові кошти в розпорядження ПАТ «Акціонерний комерційний Промислово-Інвестиційний банк», а останній відступити ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за Кредитними договорами. Таким чином, відбулася заміна кредитора і ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора за кредитним договором № 2762. Так, судом було встановлено, що відповідно до п. 5.1 договору Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію у наступних випадках: якщо у момент настання строку виконання позичальником та/або іпотекодавцем зобов`язань за кредитним договором вони не будуть виконані в повному обсязі, зокрема: при повному або частковому неповерненні у встановлені відповідно до кредитного договору строки сум процентів ( у тому числі процентів за неправомірне користування кредитом); та/або при несплаті або частковій несплаті в строк сум неустойки ( пені, штрафу), що передбачені кредитним договором; незалежно від настання терміну виконання позичальником та/або іпотекодавцем будь-яких зобов`язань за кредитним договором - при виникненні підстав, визначених у пп. 3.1.5, 3.1.6, 3.1.8 цього договору. Звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно цього договору в добровільному (позасудовому) порядку (п.5.2 договору). Зокрема, згідно п. 5.3 договору, задоволення вимог іпотекодержателя за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки може бути вчинене в позасудовому порядку шляхом передачі іпотекодавцем у власність іпотеко держателя предмету іпотеки в рахунок виконання позичальником та/або іпотекодавцем основного зобов`язання за кредитним договором у порядку , передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». В даному випадку цей договір виступає право встановлювальним документом та є правовою підставою для реєстрації права власності іпотеко держателя на предмет іпотеки. На протязі 3 днів з моменту такої реєстрації іпотекодавець зобов`язаний передати всю технічну та іншу документацію відносно іпотеки; продажу іпотеко держателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку» Крім того, умовами іпотечного договору від 02.11.2006 року, зокрема п. 3.1.8 договору іпотеки, також передбачено, що іпотекодержатель має право, вимагати від позичальника та/або іпотекодавця незалежно від настання строку погашення кредиту дострокового виконання зобов`язань за Кредитним договором, а при незадоволенні його вимоги - звернути стягнення на предмет іпотеки у відповідності до закону та цього Договору при наявності також наступних підстав, зокрема: порушення Іпотекодавцем зобовязань за цим Договором, зокрема, щодо вжиття заходів, необхідних для збереження Предмету іпотеки; невиконання Позичальником зобов`язань за Кредитним договором. ТОВ «Кредитні ініціативи» скористалося своїм правом та 21.04.2021 року о 16:45:32 год. приватний нотаріус Чернівецького нотаріального округу Козлова Н.В. зареєструвала за ТОВ «Кредитні ініціативи» право власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 20704873101, а саме на нерухоме майно розташоване за адресою: [ADDRESS] /а.с.13-19/. В матеріалах справи відсутні та у своєму відзиві Товариство не надало доказів того, що позивачу, як іпотекодавцю, були надіслані повідомлення/письмову вимогу про усунення порушень, попередивши про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Тобто ТОВ «Кредитні ініціативи» не виконало вимоги ст. 35 Закону України «Про іпотеку». Крім того, однією з підстав для скасування реєстрації права власності, позивач вказував на незаконність звернення стягнення на предмет іпотеки у період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». При цьому, відповідач, заперечуючи позов в цій позовних вимог зазначав, що дії банку були правомірними, а положення Закону не підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Так, 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», підпунктом 1 пункту 1 якого передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону , якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Пунктом 4 Закону передбачено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Крім того, відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. При цьому, договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга статті 36 Закону України «Про іпотеку» ). Отже, Закон України «Про іпотеку» прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним зі шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому, підписавши іпотечне застереження, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель. Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому до прийняття Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому порядку) залежало не від наявності згоди іпотекодавця, а від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору. Водночас вищевказаний Закон ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на його відчуження. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові Великої Палати від 19 травня 2020 року справа № 644/3116/18( провадження № 14-45цс20), а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а Суд враховуючи те, що квартира позивача - іпотечне майно, є єдиним нерухомим майном [PERSON] , що підтверджується копією відповідного витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно та загальна площа якої становить 31,30кв.м., що не перевищує площу 250 кв. м для житлового будинку, а також використовується позивачем як місце постійного проживання, що не спростовано відповідачем належними та допустимими доказами, вона не може бути примусово стягнута на підставі дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», у тому числі і шляхом реєстрації права власності за ТОВ «Кредитні ініціативи» як забезпечення виконання [PERSON] умов кредитного договору, укладеного в іноземній валюті. Отже, враховуючи вищевказане, у нотаріуса були наявні підстави для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за ТОВ «Кредитні ініціативи», а тому з цих підстав позовні вимоги підлягають задоволенню й відповідно слід визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно розташоване за адресою: [ADDRESS] , а також скасувати рішення приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Козлової Н.В. про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, індексний номер: 57784775 від 21.04.2021 року за ТОВ «Кредитні ініціативи», вилучивши запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 41626058 від 21.04.2021 про реєстрацію права власності за ТОВ «Кредитні ініціативи», визнавши право власності за [PERSON] на нерухоме майно розташоване за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку із частковим задоволенням позову, необхідно стягнути з відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» на користь позивача судові витрати в розмірі 3 517грн. 74коп., з яких 3 021грн. 54 коп. - судовий збір за подання до суду позовної заяви (квитанція №330 від 31.10.2022р.) та 496грн. 20коп. - заява про забезпечення позову (квитанція №106 від 03.11.2022р.). На підставі наведеного та

Outcome: approved