Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

У грудні 2022 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 25 листопада 2006 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 23 вересня 2011 року було розірвано. У шлюбі у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, донька повністю знаходиться на утриманні матері, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Спільної згоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, відповідач відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, тому позивач звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 січня\~ 2023 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Не погоджуючись із позовними вимогами, відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову повністю. Зазначив, що у 2011 році між ними досягнута домовленість про добровільну сплату відповідачем аліментів на утримання доньки, тому він щомісячно, регулярно, без будь-яких затримок сплачує позивачу аліменти шляхом перерахування на картку позивача. Розмір аліментів перевищує 1/4 частину доходів, які він має по місцю роботи. У 2022 році щомісячний розмір сплачуваних ним аліментів складав 2000 грн., у 2023 році - 2500 грн. Крім того, зазначив, що має на утриманні доньку [PERSON] , [INFO] , що впливає на розмір аліментів, які просить стягнути позивач. Таким чином, на думку відповідача, за наявності між ними домовленості про добровільну сплату ним аліментів, у позивача відсутні підстави для звернення до суду з даним позовом.\~ (а.с.18). У судове засідання представник позивача адвокат Волошина О.В. не з`явилася, на електронну пошту суду надіслала заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити (а.с.15). Відповідач у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнав (а.с.16). Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 листопада 2006 року, який розірвано рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2011 року (а.с.7) Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). Вирішуючи спір між сторонами, суд керується наступними нормами права. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному Кодексі України. За змістом статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частинами 1, 2 ст.182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Неповнолітня донька сторін - [PERSON] , [INFO] , проживає з позивачем [PERSON] . Докази протилежного в матеріалах справи відсутні, ця обставина не заперечувалася і відповідачем. За змістом ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України установлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України\~ достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. При визначенні розміру аліментів суд враховує майнове становище відповідача, який є працездатним, працює (а.с.22), отримує заробітну плату, розмір якої за період з липня 2022 року по січень 2023 року склав 61478,43 грн.(а.с.21). Як вбачається з довідки про склад сім`ї (а.с.23), копії свідоцтва про народження (а.с.19) відповідач має на утриманні малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . В свою чергу, позивач, заявляючи вимогу про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача не обґрунтувала належним чином підстави вимог саме в такому розмірі та не надала доказів, які свідчать про необхідність стягнення аліментів саме у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача. Відомостей про свій майновий стан, про доходи чи про інші обставини, які впливають на визначення розміру аліментів, позивачем не надано. Враховуючи всі вищевикладені обставини, а також рівний обов`язок батьків щодо утримання дитини, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково та стягнути аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Факт сплати коштів на рахунок позивача у добровільному порядку не може бути підставою для відмови у позові про стягнення аліментів. При цьому відповідач не позбавлений права надати відповідні платіжні документи державному виконавцю на підтвердження виплат, в межах процедури виконання рішення у справі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, а позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial