Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

У грудні 2022 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УСГ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 49256,59 грн. Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, посилається на те, що 12.03.2020 о 21 год. 40 хв. в м. Києві по вул. Братиславській сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «ЗАЗ», державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та автомобіля - «Volkswagen», державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. На момент дорожньо-транспортної пригоди між позивачем та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-18-00498 від 13.09.2018, згідно з яким позивач прийняв на себе зобов`язання з відшкодування матеріальної шкоди заподіяної страхувальнику автомобіля «Volkswagen», державний реєстраційний номер [NUMBER] . Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 05 травня 2020 року у справі № 754/4390/20 відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП, склала 89 713,20 грн. Позивач відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту виплатив страхове відшкодування в розмірі 86 315,04 грн. Страхова компанія відповідача здійснила виплату на рахунок позивача в розмірі 37 058,45 грн. Позивач вказує, що відповідач, як особа відповідальна за завданий збиток, повинен відшкодувати ПАТ «СК «УСГ» різницю між сумою страхового відшкодування, сплаченого за договором добровільного страхування наземного транспорту та сумою страхового відшкодування, виплаченою за полісом №AM9941470, а саме 49 256,59 грн. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 30.12.2022 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. При цьому, постановлено викликати відповідача у справі до суду, зокрема, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до приписів ч. 10 ст. 187 ЦПК України. 03.02.2023 представником позивача подано заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. У судове засідання 09.02.2023 учасники справи не з`явились, про розгляд справи повідомлялися належним чином. Розгляд справи судом відкладено на 07.03.2023. 01.03.2023 представником позивача подано заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. У судове засідання 07.03.2023 учасники справи не з`явились, про розгляд справи повідомлялися належним чином. Відповідач повідомлявся про розгляд справи, зокрема, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. У постанові Деснянського районного суду міста Києва від 05.05.2020 у справі № 754/4390/20 встановлено, що [PERSON] 12.03.2020 о 21 год. 40 хв. в м. Києві по вул. Братиславській, керував автомобілем «ЗАЗ 1102», д.н.з. [NUMBER] з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, [PERSON] 12.03.2020 о 21 год. 40 хв. в м. Києві по вул. Братиславській, керуючи транспортним засобом «ЗАЗ 1102», д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Volkswagen Polo», д.н.з. [NUMBER] (водій [PERSON] ). При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Таким чином, [PERSON] порушив п.п. 2.3 (6), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 05.05.2020 у справі № 754/4390/20 встановлено, що подія сталася з вини відповідача, останнього визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Автомобіль «Volkswagen Polo», д.н.з. [NUMBER] , був застрахований в «Страхова компанія «УСГ» згідно з Договором добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-11-00498 від 13.09.2018 зі строком дії з 19.09.2018 до 18.09.2023, франшиза - 1 %, страхова сума - 339816,00 грн. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Згідно зі ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводяться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, що складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, визначеній страховиком. 13.09.2020 до позивача звернувся страхувальник [PERSON] із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Polo», д.н.з. [NUMBER] згідно з рахунком ТОВ «Атлант-М Лепсе» №2310324494-1 від 30.03.2020 становить 89713,20 грн. Зазначена вище дорожньо-транспортна пригода була визнана страховим випадком, про що було складено страховий акт № ДККА-70527 від 01.04.2020, відповідно до якого страхове відшкодування становить 86315,04 грн. (89713,20 грн. (вартість відновлювального ремонту) - 3398,16 грн. (франшиза)). Позивач виплатив страхове відшкодування в сумі 86315,04 грн. на рахунок ТОВ «Атлант-М Лепсе», що підтверджується платіжним дорученням № 9331 від 01.04.2020. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ-9941470 від 12.03.2020 Позивач звернувся до ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» із заявою на виплату (страхового) відшкодування № 11/19954 від 09.04.2020. ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 37058,45 грн. на рахунок позивача, що підтверджується платіжним дорученням № 9300_6А00К/433 від 10.06.2020. Отже, позивачеві залишилася невідшкодованою решта суми 49256,59 грн. (86315,04 грн - 37058,45 грн.), яку він просить суд стягнути з відповідача. Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Дані норми законів встановлюють перехід права вимоги від страхувальника до страховика, що називається суброгацією. При суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається зміна кредитора: потерпілий (тобто страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. У результаті страховик виступає замість потерпілого. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 755/9320/15. Окрім того, у постанові Верховного Суду від 04.03.2020 у справі № 331/6395/18 зазначається, що «на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зокрема, правила відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені у статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з пунктом 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, страховик відповідача за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена у порядку, встановленому законом. Згідно зі статтями 29, 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна від 24.11.2003 №142/5/2092). Якщо для відновлення пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. Разом з тим, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди не врахували, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. Якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то у такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, у загальному порядку. З указаного вбачається, що, ухвалюючи оскаржувані судові рішення про відшкодування майнової шкоди, завданої пошкодженням автомобіля, суди з огляду на підстави та зміст позовних вимог не врахували принцип повного відшкодування шкоди». Отже, Верховний Суд під час розгляду подібних справ дійшов висновку, що обсяг відповідальності страховика відповідальної особи (страховика потерпілої особи, якщо страховий випадок врегульовано згідно з Положенням про ПВЗ) обмежений вимогами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на відміну від особи, яка завдала шкоду, а тому різниця невідшкодованої позивачу суми збитків має бути відшкодована саме винуватцем ДТП. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частиною другою статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Матеріалами справи підтверджується завдання шкоди відповідачем та компенсація завданої шкоди позивачем постраждалій особі. З огляду на зазначене, пред`явлений до відповідача позов підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача коштів у сумі 49256,59 грн., у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved