Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-02 00:00:00

20 червня 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про повернення безпідставно набутих коштів. Позов обгрунтовує тим, що використовуючи мобільний застосунок "Вайбер" уклала з ФОП [PERSON] договір купівлі-продажу вживаної пральної машини і на виконання умов договору, 13 квітня 2022 року, скориставшись застосунком "Приват24", вона внесла передоплату за товар у розмірі 1000 грн. на розрахунковий рахунок АТ «Райфайзен Банк Аваль» [NUMBER] , який був наданий відповідачем. 22 квітня 2022 року вона перерахувала на той же рахунок решту коштів у сумі 12 000 грн. Після перевірки квитанцій вона зрозуміла, що кошти були перераховані на особистий рахунок [PERSON] , а не розрахунковий рахунок ФОП, а тому вважає, що відповідач ввів її в оману. За таких обставин, кошти відповідач набув без достатньої правової підстави і у відповідності до ст.1212, ст.1213 ЦПК України ці кошти підлягають поверненню. Просить стягнути з [PERSON] в її користь кошти в сумі 13 000 грн. та понесені судові витрати у справі. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала до суду письмову заяву в якій просила розглянути справу у її відсутності, позов підтримала та просила його задоволити. У відповіді на відзив підтвердила факт укладення цивільно-правового договору з ФОП [PERSON] (договору купівлі-продажу вживаної пральної машини) та отримання за цим договором придбаного майна. Надсилаючи кошти на розрахунковий рахунок вона вважала, що кошти перераховує саме ФОП, а оскільки відповідач надав реквізити розрахункового рахунку фізичної особи, він таким чином ввів її в оману та ускладнив можливість захисту нею своїх прав споживача (а.с.57-61,74). У судовому засіданні відповідач [PERSON] позову не визнав та зазначив, що позивач не спростовує того факту, що між ним з однієї сторони та [PERSON] (чоловіком позивача) з другої сторони, укладений усний договір купівлі-продажу, предметом якого була вживана пральна машина. На виконання цього договору позивач перерахувала йому спірні кошти, однак замовчує, що отримала пральну машину, тобто має намір заволодіти і коштами і пральною машиною, що є неправомірним. Рахунок [NUMBER] є поточним картковим рахунком, що відкритий на його ім`я для бізнес-клієнтів, тобто є рахунком ФОП. За таких підстав твердження позивача є необґрунтованими та надуманими, тому у позові просить відмовити повністю. Всі свої заперечення виклав у відзиві та запереченні на відповідь на відзив (а.с.19-20, 77) Заслухавши пояснення відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. З дублікатів квитанцій АТ КБ "ПриватБанку" підтверджується, що 13 квітня та 22 квітня 2022 року [PERSON] перерахувала двома платежами на картковий рахунок відповідача [PERSON] № [NUMBER] кошти всього в розмірі 13 000 гривень (а.с.4-5). Ці кошти відповідач [PERSON] отримав, що підтвердив у судовому засіданні. Після подачі позову до суду, а саме 22 листопада 2022 року, позивач направила ФОП [PERSON] претензію з вимогою повернути їй кошти в сумі 13 000 грн. (а.с.85-86). Відповідно до статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (частина друга статті 1212 ЦК України). Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав, або якщо вони відпали (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 року у справі № 910/1238/17). Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Крім того, згідно з пунктом 3 частини третьої статті 1212 ЦК України, положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак, необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави (висновок викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 року у справі № 910/9072/17). Отже для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якої це відбулося. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі (аналогічний висновок викладений у Постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30.08.2018 року у справі № 334/2517/16-ц та від 13.01.2021року у справі № 539/3403/17). Подібний висновок також сформульовано у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.01.2021 року у справі № 910/16334/19. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 року у справі №922/3412/17 зроблено висновок, про те, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до п. 1.24 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", переказ коштів - рух певної суми коштів з метою їх зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб`єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі. Відповідно до п.1.23 ст.1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" неналежним отримувачем є особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні підтвердив укладення з позивачем договору купівлі-продажу пральної машини, також вказав на те, що рахунок на який перераховано платіж належить йому, кошти в сумі 13 000 грн. він отримав, та як наслідок, передав покупцеві товар, який той прийняв. Тобто вчинивши всі дії обумовлені договором купівлі продажу (виконавши всі істотні умови договору), сторони фактично уклали договір купівлі-продажу, а відтак кошти відповідач отримав на законних підставах. Також, суд враховує ту обставину, що ФОП [PERSON] через мережу інтернет здійснює свою підприємницьку та продає побутову техніку, що підтверджується скріншотом з мобільного застосунку Вайбер (а.с.67-69) та його поясненнями. Твердження позивача щодо неналежності банківського рахунку ФОП [PERSON] спростовуються довідкою АТ "Райфайзен Банк Аваль" №206 від 09 листопада 2022 року (а.с.78-79), якою стверджується, що 09 червня 2020 року банк відкрив ФОП [PERSON] рахунок [NUMBER] для його бізнес-клієнтів. Приписами ст.11, ст.202 Цивільного кодексу України унормовано, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Матеріалами справи доведено, що спірні грошові кошти у сумі 13000 грн. були перераховані позивачем на рахунок відповідача на виконання умов договору купівлі-продажу, тобто на достатній правовій підставі і оскільки цей договір не був розірваний сторонами , а позивач не ставить вимог щодо його розірвання, тому немає підстав вважати, що кошти є безпідставно набутими. З огляду на вищевикладене, всі інші аргументи, доводи та міркування сторін не приймаються судом до уваги. Оскільки кошти набуті відповідачем на достатній правовій підставі і такі підстави не відпали, договір укладений між сторонами не був розірваний, суд вважає, що в даному конкретному випадку позивач безпідставно звернулася до суду з позовом про повернення їй коштів, а тому відмовляє у позові повністю. З підстав визначених ч.6 ст.141 ЦПК України, судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed