Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

Позивач зазначив, що 26.07.2016р. між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого він є, та позичальником [PERSON] укладено кредитним договір шляхом підписання анкети-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, відповідно до умов якого відповідачу було відкрито кредитний рахунок, встановлено кредитний ліміт за сплатою відсотків за користування кредитними коштами. [INFO] позичальник помер. На дату його смерті наявна заборгованість за укладеним кредитним договором в сумі 5\~020грн 80коп, яку позивач просить стягнути з відповідача, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, разом із судовими витратами. Відповідач позов не визнала, подала заперечення, згідно яких не проживала з позичальником однією сім`єю з грудня 2006р., на отримання ним кредиту своєї згоди не давала, в 2018р. шлюб із ним розірвала в судовому порядку, будь-яке майно після його смерті не успадкувала. Суд, дослідивши матеріали справи, доходить наступних висновків. Встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 26.07.2016р. між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого він є, та позичальником [PERSON] укладено кредитним договір шляхом підписання анкети-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, відповідно до умов якого відповідачу було відкрито кредитний рахунок, встановлено кредитний ліміт за сплатою відсотків за користування кредитними коштами (а.с.20). Рішенням від 17.10.2018р. Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська шлюб між позичальником та відповідачем розірвано із зазначення періоду припинення шлюбних відносин між ними від грудня 2006р. (а.с.95). [INFO] позичальник помер (а.с.67). Згідно розрахунку позивача, на дату смерті позичальника наявна заборгованість за укладеним кредитним договором в сумі 5 020грн 80коп (а.с.8-14). 30.08.2021р. позивач направив відповідачу як особі, яка постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, лист-претензію (а.с.71). Згідно повідомлення Другої криворізької державної нотаріальної контори, спадкова справа після померлого відсутня, свідоцтва про прав на спадщину не видавалися (а.с.100). Відповідно до частини 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з частиною 1 статті 1219 ЦК України, до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 2 статті 1220 ЦК України передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Як вбачається із частини 1 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 5 вказаної вище статті передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як вбачається із частини 3 статті 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною 1 ст. 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Згідно з\~частиною 2\~вказаної вище\~статті,\~вимоги кредитора\~спадкоємці зобов`язані\~задовольнити шляхом\~одноразового платежу,\~якщо домовленістю\~між спадкоємцями\~і кредитором\~не встановлено\~інше. Зі поданих суду доказів не вбачається наявність будь-якого спадкового майна після померлого, відсутні також будь-які правовстановлюючі документи, які б підтверджували факт права власності спадкодавця на якесь майно. Згідно статей 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно частини другої статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Проте, доказів того, що відповідач набула право на конкретну спадщину, а також доказів того, що вартість одержаного у спадщину майна є співмірною із розміром заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача, суду надано не було, не зазначено джерел їх здобуття та судом не здобуто під час розгляду, що позбавляє суд можливості визначити обсяг відповідальності відповідача перед позивачем, враховуючи ту обставину, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Також судом не здобуто доказів того, що правочин в 2016р. вчинений в інтересах сім`ї після припинення шлюбних відносин між позичальником та відповідачем в грудні 2006р., як-то встановлено рішенням від 17.10.2018р. Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська. Відтак у задоволенні позову слід відмовити. Судові витрати розподілити за положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed