Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій прослав встановити факт того, що Свідоцтво про право власності на житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] , яке було видане 29.09.1997р. на ім`я [PERSON] Миколаївською сільською Радою народних депутатів Овідіопольського району Одеської області на підставі розпорядження Овідіопольської райдержадміністрації № 610 від 24.09.1997р. і яке 29.09.1997р. було зареєстроване Овідіопольським РБТІ під реєстровим №3-452 у інвентарній книзі №370, та Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №034641, який 27.08.2001 року був виданий головою Миколаївської сільської Ради народних депутатів на ім`я [PERSON] на підставі Рішення 15 сесії 23 скликання Миколаївської сільської Ради народних депутатів №293/1 від 19.12.2000 року належать [PERSON] . Свої вимоги заявник мотивує тим, що їй на праві власності належить житловий будинок під номером [ADDRESS] , що підтверджено Свідоцтвом про право власності виданого 29.09.1997р. Миколаївською сільською Радою народних депутатів на підставі розпорядження Овідіопольської райдержадміністрації №610 від 24.09.1997р. У цьому свідоцтві прізвище заявника на українській мові написане, як « [PERSON] » з літерою «І» у той час, як у паспорті [NUMBER] виданого 20.03.2006р. Київським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області прізвище записане як « [PERSON] », тобто з літерою «И». На зворотній сторінці цього документу записи про реєстрацію 29.09.1997р. Овідіопольським РБТІ під реєстровим №3-452 у інвентарній книзі № 370 мого право власності на будинок виконані на російській мові де прізвище записано як [PERSON] з літерою «И». З цих документів вбачається, що їх частина заповнялася українською мовою, а інша частина російською мовою, а тому у цих документах прізвище заявника [PERSON] писалося як з літерою «І» так і з літерою «И». Перед початком будівництва жилого будинку Рішенням 9-ої сесії ХХІ- скликання Миколаївської сільської Ради народних депутатів від 19.02.1992р. для його будівництва мені по [ADDRESS] була виділена земельна ділянка площею 0,12 га (копія Рішення сільради додається). 24.12.1993р. Миколаївською сільською Радою народних депутатів було прийняте Рішення №16 про передачу [PERSON] у власність земельної ділянки площею 0,25 по [ADDRESS] , у цих документах прізвище як на українській так і на російській мовах записано через літеру «И». Остаточно питання відносно земельної ділянки вирішилося 19.12.2000 року коли у цей день 15 сесія 23 скликання Миколаївської сільської Ради прийняла рішення виділити мені у власність земельну ділянку, яка розташована у [ADDRESS] , загальною площею 0,321 га з яких для будівництва та обслуговування жилого будинку було виділено 0,25 га і для ведення особистого підсобного господарства 0,071 га. На підставі цього рішення заявнику 27.08.2001 року головою Миколаївської сільради був виданий Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №034641. У цьому документі прізвище українською мовою було помилково написане через літеру « [PERSON] , а правильне по батькові « [PERSON] » неправильно записано як « [PERSON] », тобто без літери [PERSON] . У цих документах прізвище, ім`я та по батькові українською мовою написані правильно - [PERSON] . Станом на сьогодення, між правовстановлюючими документами - Свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 29.09.1997р. Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №034641, іншими документами та паспортом [PERSON] виникло різночитання у написанні прізвища, а у деяких документах і по батькові, що повинно бути усунуте. Посилаючись на вказані обставини та на те, що іншим встановити даний факт неможливо, просив суд задовольнити заяву. 10.02.2023 року ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку окремого провадження на 13.03.2023 року. В судове засідання заявник не з`явився, представник заявника адвокат Батурін С.Є. надав до суду клопотання, в якому просив суд задовольнити вимоги з підстав викладених у заяві та розглянути справу за його відсутності. Заінтересована особа до суду не з`явилася, представник Овідіопольської селищної ради також надала заяву про розгляд справи за ї відсутності, проти задоволення вимог по заяві не заперечувала та просила суд їх задовольнити. Вивчивши матеріали справи, та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до паспорту серії [NUMBER] виданого Київським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 20 березня 2006 року заявник вказана як [PERSON] , та на другій сторінці паспорту на рос. мові [PERSON] . 24.12.1993р. Миколаївською сільською Радою народних депутатів було прийняте Рішення №16 про передачу [PERSON] у власність земельної ділянки площею 0,25 по [ADDRESS] , у цих документах прізвище заявника як на українській так і на російській мовах записано через літеру «и». У 1992р.було розпочато будівництво будинку і був побудований заявником у 1997 році на підставі всіх дозвільних документів, які були потрібні для початку та закінчення будівництва, а саме: копії: витягу з рішення Овідіопольської районної Ради народних депутатів №212 від 19.03.1992р., Акту виносу в натурі меж земельної ділянки і розбивки будівель б\\н та б\\д; рішення виконкому Миколаївської сільської Ради №5 від 17.05.1995р. «Про привласнення номеру будинку гр. [PERSON] ». Після закінчення будівництва Рішенням виконкому Миколаївської сільської Ради №41 від 17.06.1997р. «Про ввід в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального будинку гр. [PERSON] » будинок був введений у експлуатацію, а Розпорядженнями голови Овідіопольської РДА № 610 від 24.09.1997р. та № 605 від 22.09.1997р. був затверджений Акт індивідуального будівництва від 16.06.1997р., а за нею визнане право власності на побудований будинок. При дослідженні даних документів вбачається, що їх частина заповнялася українською мовою, а інша частина російською мовою, а тому у цих документах прізвище [PERSON] писалося як з літерою «І» так і з літерою «И». Остаточно питання відносно земельної ділянки вирішилося 19.12.2000 року - 15 сесія 23 скликання Миколаївської сільської Ради прийняла рішення виділити [PERSON] у власність земельну ділянку, яка розташована у [ADDRESS] , загальною площею 0,321 га з яких для будівництва та обслуговування жилого будинку було виділено 0,25 га і для ведення особистого підсобного господарства 0,071 га. На підставі цього рішення 27.08.2001 року головою Миколаївської сільради був виданий Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №034641). У цьому документі прізвище українською мовою було помилково написане через літеру « [PERSON] , а правильне по батькові « [PERSON] » неправильно записано як « [PERSON] », тобто без літери [PERSON] . Що стосується ділянки для будівництва площею 0,25 га, то було надано кадастровий номер 5123781700:02:001:0415, а ділянці для ведення особистого домашнього господарства площею 0,071 га номер 5123781700:02:001:0416 , що підтверджено Витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-0501096192022 від 12.12.2022р. та НВ-6801004172022 від 15.12.2022р. У цих документах прізвище, ім`я та по батькові українською мовою написані правильно - [PERSON] . Житловий будинок під номером [ADDRESS] , належить на праві власності заявнику, що підтверджено Свідоцтвом про право власності виданого 29.09.1997р. Миколаївською сільською Радою народних депутатів на підставі розпорядження Овідіопольської райдержадміністрації №610 від 24.09.1997р., проте у цьому свідоцтві її прізвище на українській мові написане, як « [PERSON] » з літерою «І» у той час, як у паспорті правильно моє прізвище записане як « [PERSON] », тобто з літерою «И». На зворотної сторінці цього документу записи про реєстрацію 29.09.1997р. Овідіопольським РБТІ під реєстровим №3-452 у інвентарній книзі №370 мого право власності на будинок виконані на російській мові де прізвище записано як [PERSON] з літерою «И». З метою внесення відомостей до відповідних державних реєстрів про право власності на земельну ділянку площею 0,25 га з кадастровим номером 5123781700:02:001:0415, [PERSON] звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно Марущак Ю.В. 22.12.2023р. державний реєстратор видала Рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №65878004, підставою для відмови стало те, що у Державному акті на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №034641, який був виданий 27.08.2001 року головою Миколаївської сільради прізвище було помилково написане через літеру «І» («ГурІк» замість « [PERSON] »), а правильне по батькові « [PERSON] » неправильно записано як « [PERSON] », тобто без літери [PERSON] . Тобто, між правовстановлюючими документами - Свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 29.09.1997р. Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №034641, іншими документами та паспортом виникли розбіжності у написанні прізвища, а у деяких документах і по батькові заявника, самостійно усунути які вона не може. Відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 256 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з ч.2\~ст. 256 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 1\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Так, судом встановлено, що заявник не має іншої можливості встановити факт належності їй правовстановлюючих документів. Надані заявником докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують дані факти. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved