Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з розподілу природного газу, за період з 01.01.2020 по 30.11.2022, в сумі 697,69 грн., обґрунтовуючи тим, що відповідач уклала типовий договір розподілу природного газу, шляхом підписання заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутових споживачів) від 14.10.2016, споживала природний газ, що підтверджується показами лічильника газу та допустила утворення заборгованості, яку в добровільному порядку не погашає. Представник позивача Бєловол О.О. в судовому засіданні просила визнати відповідача [PERSON] неналежним відповідачем та виключити її зі списку відповідачів, визначити [PERSON] належним відповідачем та стягнути з нього вищевказану заборгованість за послуги з розподілу природного газу, оскільки на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 13.03.2019 власником вищевказаного домоволодіння, є [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтвердила факт продажу вказаного домоволодіння у 2019 році [PERSON] а тому вказаними послугами не користувалася. Ухвалою від 23.02.2023 в задоволенні клопотання представника позивача про заміну належного відповідача, було відмовлено. Судом встановленні такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутових споживачів) від 14.10.2016 [PERSON] була побутовим споживачем послуг з розподілу природного газу, за адресою: [ADDRESS] , на ім`я якої за вказаною адресою було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Фактом приєднання Споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування) з АТ «Харківгаз» є підписана заява-приєднання до умов договору природного гаду (для побутового споживача) від 14.10.2016. Судом встановлено та не заперечується сторонами у справі, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 13.03.2019 власником вищевказаного домоволодіння, за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] . Тобто відповідач [PERSON] з 13.03.2019 не є власником домоволодіння і не користувалася послугами з розподілу газопостачання, за адресою: [ADDRESS] . Суд зазначає, що відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п.4 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Тобто відповідач за адресою, зазначеною в позові, не зареєстрована і не є власником будинку. Документів, які б свідчили про обов`язок відповідача сплачувати рахунки за послуги з газопостачання, до суду не надано, що позбавляє суд можливості прийти до беззаперечного висновку про обов`язок відповідача сплачувати за житлово-комунальні послуги за вказаною позивачем адресою. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed