Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-23 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що з квітня 2004 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох спільних дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , дочку - [PERSON] , [INFO] . Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, зловживання відповідачем алкоголем та агресивну поведінку останнього. Зазначає, що вже понад 10 років між ними фактично припинені шлюбні відносини та вони не ведуть спільного господарства. Позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, оскільки це суперечить її інтересам та інтересам дітей. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 грудня 2021 року вказану справу передано судді Ішуніній Л. М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 26 січня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін 09 січня 2023 року ухвалою суду змінено порядок розгляду зазначеної справи та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу 15?денний термін для надання відзиву. Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, однак 24 лютого 2022 року представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача, в якій зазначила, що позивач підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, однак 24 лютого 2022 року подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що не заперечує проти позовним вимог. Водночас, у встановлений судом строк, відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність сторін. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом установлено, що 09 квітня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у встановленому законом порядку, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 09 квітня 2004 року. Від шлюбу мають двох спільних дітей: повнолітнього сина та неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 16 лютого 2007 року. Зі змісту позовної заяви вбачається, що сторони проживають окремо один від одного, не ведуть спільного господарства та не зацікавлені у продовженні сімейного життя, тобто шлюбно-сімейні відносини фактично припинили своє існування. Відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу про що надав відповідну заяву. Згідно зі статтею 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно з частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 СК України визначено, що шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином суд вважає, що подальше збереження шлюбних відносин суперечитиме інтересам позивача та відповідача, враховуючи, що жодна зі сторін не зверталася до суду з клопотанням про надання строку для примирення, тобто між подружжям відсутні будь-які намагання спрямовані на відновлення сімейних відносин. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову. Крім того, частиною п`ятою статті 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Згідно з частиною першою статті 133 та частиною першою статті 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем, що включають судовий збір у розмірі 908 грн, підлягають стягненню на її користь з відповідача. З огляду на викладене та

Outcome: approved