Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона є власником земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] ; також, зазначила, що її сусіди встановили на належній їй земельній ділянці криницю і п`ять вуликів, чим перешкоджають їй у користуванні належною їй земельною ділянкою. Посилаючись на відповідні положення земельного законодавства, позивачка просять усунути перешкоди в користуванні належною їй земельною ділянкою, шляхом зобов`язання відповідачів прибрати криницю і п`ять вуликів (а.с. 35 - 36). Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Відповідачка [PERSON] , яка отримала повідомлення суду про розгляд справи, копію ухвали про відкриття провадження, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подала відзив на позов і не заперечила проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження (а.с. 43). Представником відповідачки [PERSON] надано відзив на позов у якому вона заперечила щодо вимог позивачки, повідомила про те, що власником домоволодіння сусідів позивачки є неповнолітній син відповідачки [PERSON] - [PERSON] та просила відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с. 44 - 47). Позивачем надано суду відповідь на відзив у якому позивачка не погодилася із запереченнями відповідачки [PERSON] (а.с. 93 - 95). Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно із Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.01.2020 року позивачка є власником земельної ділянки площею 0,1000 гектарів кадастровий номер 3210700000:10:035:0111, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). При цьому, під час розгляду справи сторонами суду не надано відомостей про власників суміжних земельних ділянок, у тому числі сусідньої земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Проте, за змістом наданих представником відповідача [PERSON] письмових доказів, судом встановлено, що власником 133/200 частин житлового будинку [ADDRESS] - є неповнолітній син відповідачки [PERSON] - [PERSON] (а.с. 81 - 84). Також, відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] і вказана адреса є останньою відомою суду адресою реєстрації місця проживання відповідачки [PERSON] , що підтверджується відповідними довідками №№ 1686 і 1689 від 05 серпня 2022 року відділу з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Васильківської міської ради (а.с. 37, 38). Одночасно, представником відповідачки [PERSON] у відзиві на позов зазначено місце фактичного проживання відповідачки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку із цим, суд приходить до висновку, що обидва відповідачі по справі є користувачами земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , яка є суміжною із земельною ділянкою позивачки. Як наслідок, обидві відповідачки є належними відповідачами у даній справі, оскільки законним представником неповнолітнього [PERSON] (власника частини домоволодіння) є його матір [PERSON] , яка разом із [PERSON] є спадкоємцями які хоч і не оформили спадкових прав на земельну ділянку за вказаною адресою, однак є її фактичними користувачами. Вирішуючи спір по суті, суд керується наступними положеннями земельного законодавства. Пунктами «г» і «е» частини першої статті 91 Земельного кодексу України передбачено, що власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та дотримуватися правил добросусідства. Частина друга статті 90 ЗК України передбачає, що порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до частини першої статті 91 ЗК України, власники земельних ділянок зобов`язані також не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також, дотримуватися правил добросусідства. Згідно із частиною першою статті 106 ЗК України, власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації (частина перша статті 107 ЗК України). Відповідно до частини першої статті 108 ЗК України, у випадках, коли сусідні земельні ділянки відокремлені рослинною смугою, стежкою, рівчаком, каналом, стіною, парканом або іншою спорудою, то власники цих ділянок мають право на їх спільне використання, якщо зовнішні ознаки не вказують на те, що споруда належить лише одному з сусідів. Норма частини другої статті 152 ЗК України передбачає, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав (пункт «б» частини третьої статті 152 ЗК України). Відповідно до акту від 11 травня 2021 року приймання-передачі межових знаків на зберігання, межовими знаками встановленого зразку у кількості чотири штуки закріплено в натурі (на місцевості) межі земельної ділянки позивачки кадастровий номер 3210700000:10:035:0111 (а.с. 25). Натомість, за змістом зведеної схеми земельної ділянки позивачки кадастровий номер 3210700000:10:035:0111 вбачається, що в її межах розташована криниця і п`ять вуликів (а.с. 26). Тобто, суд переконаний у тому, що розташування сторонніх об`єктів на земельній ділянці позивачки і самовільне використання її території відповідачами, безумовно порушує законні на права та інтереси позивачки щодо землекористування внаслідок дій відповідачів, а тому права позивачки по належному володінню і користуванні власною земельною ділянкою порушені та підлягають захисту. Таким чином, із встановлених судом обставин справи, вбачається, що для захисту порушених прав позивачки на належну їй земельну ділянку необхідно зобов`язати відповідачів усунути відповідні перешкоди шляхом знесення (демонтажу) криниці та п`яти вуликів. За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. Одночасно, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати слід покласти на кожну із відповідачок у рівних частках. На підставі викладеного,

Outcome: approved