Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом мотивуючи його тим, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. Позивачка прийняла своєчасно спадщину та оформила частину спадкового майна. Але отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,3267 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5924780300:03:002:0197, вона не має можливості, оскільки спадкодавець хоч і отримав рішення сесії «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність», але не встиг отримати правовстановлюючий документ на дану земельну ділянку. У зв`язку з цими обставинами приватний нотаріус видала їй постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 02.02.2023 року, а тому вона вимушена звертатись до суду для захисту своїх прав. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, від представника позивача надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі, позов підтримала повністю. Представник відповідача - Хотінської селищної ради до суду не з`явився, від нього надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечував. Третя особа - приватний нотаріус Сумського РНО Хоменко О.В. до суду не з`явилася, від неї надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню. В суді встановлено, що [INFO] помер чоловік позивачки - [PERSON] (а.с. 16). Позивачка прийняла своєчасно спадщину та оформила частину спадкового майна, що підтверджується копією спадкової справи (а.с. 46-71). Але при звернені до приватного нотаріуса Сумського РНО Хоменко О.В., позивачка отримала постанову про відмову в оформленні спадкового майна у виді земельну ділянку площею 0,3267 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5924780300:03:002:0197, оскілки спадкодавець не отримав правовстановлюючий документ на дану земельну ділянку (а.с. 28). Відповідно до рішення Хотінської об`єднаної територіальної громади від 01.11.2019 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] » встановлено, що [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,36 га, в тому числі для ведення особистого селянського господарства - 0,36 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Рекомендовано замовлення проекту землеустрою, розроблений проект підлягає погодженню та затвердженню відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 12). Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Стаття 1233 ЦК України визначає, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Стаття 1235 ЦК України визначає, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до статті 1236 ЦК України передбачено, що заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно пункту «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1 ст. 1225 ЦК України. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (п. 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI). Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Відповідно до п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 4-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідност.125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органом місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідно до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 1 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються. Натомість, згідно зі ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку , яка передана фізичним та юридичним особам шляхом безоплатної передачі із земель державної чи комунальної власності за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, є свідоцтво про право власності на нерухоме майно. За таких обставин суд вважає, що маються всі підстави для визнання за позивачкою права на завершення приватизації земельної ділянки, площею 0,3267 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5924780300:03:002:0197, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: approved