Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 21.03.2019 між [PERSON] та ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності транспортних засобів (Поліс АМ 9739058), за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля «Chevrolet», державний реєстраційний номер [NUMBER] . 06.01.2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «Chevrolet», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під управлінням водія [PERSON] та автомобіля «Ford», державний реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до постанови Ірпінського міського суду Київської області особою, винною в настанні ДТП визнано [PERSON] . Відповідно до калькуляції, страхового акта №ОЦВ-20-32-37660/1 від 30.11.2020, а також розрахунків суми страхового відшкодування до них, за мінусом франшизи 2000 грн., розмір страхового відшкодування становив 3590,55 грн. Зазначають про те, що оскільки, [PERSON] самовільно залишив місце пригоди, то у такому разі, у Позивача виникло право подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу. Просять стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» суму страхового відшкодування в розмірі 3590,55 грн. та судовий збір в розмірі 2270,00 грн. У відповідності до частини 8 статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи належним чином повідомлений. До суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. В судове засідання відповідач не з`явився, про дату, місце та час судового розгляду справи належним чином повідомлений, що стверджується оголошеннями про виклик до суду на сайті «Судова влада України». У зв`язку з чим, суд, згідно вимогам частини 4 статті 223 та статей 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи. У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною 8 статті 178, статтею 181 ЦПК України. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Встановлено, що 21.03.2019 між [PERSON] та ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності транспортних засобів (Поліс АМ 9739058), за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля «Chevrolet», державний реєстраційний номер [NUMBER] . 06.01.2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «Chevrolet», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під управлінням водія [PERSON] та автомобіля «Ford», державний реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до постанови Ірпінського міського суду Київської області від 16.03.2020 по справі №367/1365/20, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП, а саме у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна та у залишенні водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні. Внаслідок ДТП, транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 22.10.2020 [PERSON] звернувся до страхової компанії із повідомленням про ДТП. Відповідно до калькуляції, страхового акта №ОЦВ-20-32-37660/1 від 30.11.2020, а також розрахунків суми страхового відшкодування до них, за мінусом франшизи 2000 грн., розмір страхового відшкодування становив 3590,55 грн. Згідно платіжного доручення №56925 від 01.12.2020, ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» сплатило суму страхового відшкодування в розмірі 3590,55 грн. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст. 29 Закону України № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон України № 1961-IV) у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за заподіяні збитки. Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування у розмірі витрат, які вона зробила чи мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розглядами судами цивільних справ про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1997 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до пп.38.1.1 в п. 38.1 ст. 38 Закону України № 1961-IV, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); За таких обставин, оцінюючи надані суду докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку щодо наявності передбачених законодавством України підстав для стягнення в порядку регресу з Відповідача на користь Позивача сплаченого останнім страхового відшкодування в розмірі 3590,55 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені останнім витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved