Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

27.09.2022 року до Київського районного суду м.Полтави звернувся [PERSON] з позовом до ПАТ «Полтавський турбомеханічний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні. В позовній заяві вказував на те, що 30.11.2021 року він був прийнятий на посаду інженера з комплектування та постачання у відділ матеріально-технічного забезпечення ПАТ «ПТМЗ» на підставі наказу №ПТМ 00000224 від 29.11.2021 року. 25.02.2022 року на підставі поданої ним заяви, на підставі наказу № ПТМ00000037 від 25.02.2022 року згідно п.1 ст.36 КЗпПУ він був звільнений. Однак при звільненні ПАТ «ПТМЗ» повного розрахунку з ним не провів, та не виплатив йому в повній мірі заробітну плату за грудень 2021 року та за лютий 2022 року, а також компенсацію за 6 днів невикористаної відпустки. 16.05.2022 року він звертався з заявою до ПАТ «ПТМЗ» з вимогою виплатити заборгованість по заробітній платі, а також компенсацію за невикористану відпустку. Після отримання заяви ПАТ «ПТМЗ» було здійснено наступні виплати: 23.06.2022 року 6256 грн.63 коп. та 30.06.2022 року 6847 грн.54 коп. Враховуючи те, що відповідачем не було здійснено з ним своєчасний розрахунок, просив суд стягнути з ПАТ «Полтавський турбомеханічний завод» на його користь середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 26 лютого 2022 року по день ухвалення рішення, з розрахунку середньоденної заробітної плати, яка складає 366 грн.90 коп. Крім того, враховуючи, що йому вчасно не була виплачена заробітна плата, він постійно нервував, так як він повинен дбати про утримання родини, так як його дружина також не працює, в зв`язку з чим постійно переживав нервове напруження та емоційне потрясіння в зв`язку з тим, що він не мав можливості через відсутність коштів забезпечити гідні умови для забезпечення своєї родини, та мусив докладати додаткових зусиль для організації свого життя та утримання сім`ї, в тому числі беручи в борг у знайомих та друзів, чим зазнав приниження, що призвело до моральних страждань, у зв`язку з чим йому було завдана моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 10\~000 грн. та просить суд стягнути з відповідача. Крім того, просить суд стягнути з відповідача на його користь 6\~000 грн. витрат на правову допомогу. Ухвалою суду від 28.09.2022 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 25.20.2022 року ПАТ «Полтавський турбомеханічний завод» подано до суду відзив на позовну заяву [PERSON] про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, в якому вказували на те, що на підставі наказу №ПТМ00000037 від 25.02.2022 року трудові відносини між ПАТ «ПТМЗ» та [PERSON] було припинено у відповідно до п.1 ст.336 КЗпП України, за угодою сторін. Згідно довідки про заборгованість по заробітній платі від 25.10.2022 року на момент звільнення [PERSON] зобов`язання ПАТ «Полтавський турбомеханічний завод» по заробітній платі становила 13104,17 грн. Однак з огляду на фактичне зупинення нормальної господарської діяльності внаслідок збройної агресії РФ проти України, ПАТ «Полтавський турбомеханічний завод» опинився в вкрай скрутному фінансовому становищі, що в свою чергу, позбавило його можливості виплатити належні [PERSON] на день звільнення грошові кошти. Щодо стягнення середньомісячного заробітку за період затримки розрахунку при звільненні, стягнення моральної шкоди, а також витрат на правову допомогу заперечують, та просять відмовити. Судові витрати просять покласти на позивача. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Процай В.М. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Представник відповідача ПАТ «Полтавський турбомеханічний завод» за дорученням Піддубний В.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в повному обсязі. Суд, заслухавши учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно наказу ПАТ «Полтавський турбомеханічний завод» №ПТМ00000224-142160 від 29.11.2021 року [PERSON] було прийнято на роботу з 30.11.2021 року у Відділ матеріально-технічного забезпечення на посаду інженер з комплектування та постачання (а.с.34). 25.02.2022 року на підставі поданої заяви позивача, а також на підставі наказу №ПТМ00000037 про припинення трудового договору від 25.02.2022 року [PERSON] було звільнено з посади інженера з комплектування та постачання Відділу матеріально-технічного забезпечення ПАТ «Полтавський турбомеханічний завод» згідно п.1 ст.36 КЗпПУ (а.с.33). На день звільнення ПАТ «Полтавський турбомеханічний завод» не провів з позивачем повний розрахунок по заробітній платі, в зв`язку з чим заборгованість з виплати заробітної плати [PERSON] становила 13\~104, 17 коп., що підтверджується довідкою №12/16 003467 (а.с.35). Статтею 43 Конституції України закріплено право на працю і заробітну плату, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до частини 1 статті 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно зі статтею 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Частиною першої статті 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України. Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. В судовому засіданні встановлено, що відповідачем станом на 25.02.2022 рік заборгованість по заробітній платі не була виплачена. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що також було підтверджено сторонами в судовому засіданні, повний розрахунок з виплати заборгованості по заробітній платі [PERSON] відповідачем було здійснено 30.06.2022 року, що також підтверджується довідкою про виплачені суми заробітної плати №12/16 від 25.10.2022 року (а.с.38). Отже, в судовому засіданні встановлено, що відповідачем станом на 30.06.2022 року позивачеві [PERSON] було погашено в повній мірі заборгованість по невиплаченій заробітній платі. Тобто на день розгляду справи у відповідача ПАТ «Полтавський турбо механічний завод» перед позивачем [PERSON] відсутня заборгованість по заробітній платі. Відповідно до статті 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченоїстаттею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості сум, належних при звільненні, роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченоїстаттею 117 КЗпП України, а саме: виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Крім того, слід зазначити, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку, що узгоджується з правовою позицією викладеною в рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року у справі № 1-5/2012. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100. \~ \~ \~ \~Згідно з абзацом третім пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. \~ \~ \~ \~Відповідно до абзацу першого пункту 8 зазначеного Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. \~ \~ \~ \~Відповідно до довідки ПАТ «ПТМЗ» №12/16-003465 від 25.10.2022 року за останні 2 календарних місяці роботи перед звільненням заробітна плата позивача становила 20\~630,55 грн. (11373,92+9256,63) за 40 (22 дні за грудень та 18 днів за січень )відпрацьованих робочих днів по графіку. Отже, середньоденна заробітна плата складає: (20630,55/40) = 515,76 грн. \~ \~ \~ \~Враховуючи те, що повний розрахунок з [PERSON] відповідачем було проведено лише 30.06.2022 року, тобто через 89 днів після звільнення, суд приходить до висновку, що з ПАТ «Полтавський турбомеханічний завод» на користь [PERSON] підлягає стягненню середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 26.02.2022 року по 01.07.2022 рік, з розрахунку середньоденної заробітної плати, яка складає 515 грн. 76 коп. (515,76 середньоденна заробітна плата * 89 днів (середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 26.02.2022 року по 01.07.2022 рік) = 45902,64 грн.), Проте враховуючи, що підприємство перебуває в скрутному матеріальному становищі в зв`язку з воєнним станом та відсутністю замовлень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з ПАТ «Полтавський турбомеханічний завод» заборгованості по заробітній платі підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день фактичного розрахунку в сумі 22951,32 грн. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди Звертаючись до суду з даним позовом позивач вказував, що несвоєчасною виплатою йому заробітної плати завдало моральних страждань, що призвело до втрати нормальних життєвих зв`язків, у зв`язку із чим йому спричинено моральну шкоду, яку останній оцінив у 10 000 гривень. Суд звертає увагу, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. З огляду на природу інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності. Позивачем не було надано суду доказів, які б підтверджували завдання йому моральних чи фізичних страждань відповідачем, а тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 10\~000 грн. слід відмовити. Згідно ч. 1, 3 ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи що позовні вимоги задоволено частково, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 3000,00 (три тисячі гривень) грн. Відповідно до п. 6 ч. 1ст.\~264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Враховуючи, що позивач на підставі п. 1 ч. 1 ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» звільнена від сплати судового збору за позовними вимогами про стягнення заробітної плати та у зв`язку з частковим задоволенням цих позовних вимог судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial