Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] , в якому просить визначити місце проживання їх спільного сина [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають двох дітей, сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами було розірвано. Однак згоди щодо визначення місця проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , між сторонами не досягнуто. Позивач зазначила, що відповідач участі у вихованні та навчанні сина не приймає, відтак звернулася до суду з позовом в якому просить визначити місце проживання сина [PERSON] , [INFO] з матір`ю, [PERSON] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 жовтня 2022 року справу передано в провадження судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Биченка І.Я. 25 жовтня 2022 року судом, відповідно до вимог ст.187 ЦПК України, направлено запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] . Ухвалою суду від 01 листопада 2022 року провадження по справі відкрито. Розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження. У наданому суду відзиві відповідач зазначив, що спору з позивачем щодо визначення місця проживання сина, у нього немає. Проти визначення місця проживання сина з матір`ю не заперечував. В підготовче судове засідання позивач та її представник не з`явилися. Позивач надала суду заяву в якій розгляд справи просила проводити без її участі та участі представника, на задоволенні позову наполягала. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій розгляд справи просив проводити без його участі, та заявив про визнання позову. Представник виконавчого комітету Світловодської міської ради в особі органу опіки та піклування в підготовче судове засідання не з`явився. Міський голова надав суду висновок про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] . За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних відстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи подану відповідачем заяву про визнання позову, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого засідання, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Дослідивши матеріали справи, та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч.2, 8 та 9 ст. 7 СК України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ч.1 ст. 18, ч.1ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У ч.1ст.9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. За приписами ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно з ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Положеннями частин 1, 2 ст. 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Судом встановлено, що рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 13 квітня 2022 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з довідки №05 ОСББ «Павлова» від 19 вересня 2022 року, [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір`ю - [PERSON] по [ADDRESS] . Відповідно до довідки КЗ «Ліцей №2 імені Вадима Бойка» Світловодської міської ради №41 від 22 вересня 2022 року, [PERSON] у вихованні та навчанні дитини [PERSON] , учня 5-А класу, участі не брав, батьківські збори не відвідував. Згідно довідки КЗ «Ліцей №2 імені Вадима Бойка» Світловодської міської ради №69 від 05 жовтня 2022 року, [PERSON] , [INFO] , є учнем 5-А класу вказаного ліцею. Батько за весь час навчання дитини успішністю сина не цікавився, батьківські збори не відвідував, участі у шкільному та позашкільному житті сина не брав, святкові заходи не відвідував. Мати - [PERSON] бере участь у шкільному та особистому житті дитини, відвідує батьківські збори, бере активну участь у вихованні дитини. Відповідно до характеристики КЗ «Ліцей №2 імені Вадима Бойка» Світловодської міської ради №68 від 05 жовтня 2022 року, [PERSON] має позитивну характеристику. Мати - [PERSON] приділяє належну увагу вихованню сина. Як вбачається з довідки дитячої музичної школи №11 від 26 вересня 2022 року, за весь період навчання [PERSON] в Світловодській дитячій музичній школі всі питання щодо навчального процесу учня, контролю успішності, відвідування шкільних закладів, тощо, вирішувалися виключно з [PERSON] [PERSON] участі у шкільному житті учня не приймав. Положеннями ст. 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області в особі органу опіки та піклування від 29 грудня 2022 року №01-32/590/1 про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , надано висновок про те, що виконавчий комітет Світловодської міської ради Кіровоградської області, в особі органу опіки та піклування,

Outcome: approved