Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-23 00:00:00

12.12.2022р. [PERSON] (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] (далі - відповідач), зареєстрованого 02.02.2005р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Любашівського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 4. Позов обґрунтований тим, що спочатку сімейне життя подружжя складалось добре, проте протягом останніх двох років шлюбні відносини між ними поступово погіршились. Тепер у їх відносинах взагалі відсутнє порозуміння. Внаслідок чого на теперішній час вони взагалі перестали вести домашнє господарство, подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки у них різні погляди на ставлення до сімейного життя. З березня 2021р., сім`я повністю розпалася. Відповідач не бажає брати участь у веденні спільного господарства та сумісного проживання. За таких обставин позивачка вважає, що збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім`ї та унеможливлює примирення з відповідачем. Незгоди з питань утримання та виховання дітей немає, оскільки всі неповнолітні діти залишаються проживати біля позивачки. Спір про поділ майна, що є їхньою спільною власністю, буде вирішений окремо. Також позивачка вказує, що шлюб між ними є лише формальним, оскільки особисті відносини між нею та відповідачем уже тривалий час мають негативний характер, між ними відсутнє нормальне спілкування. Продовжувати такі шлюбні відносини вона не бажає. Надання строку на примирення не виправить стан шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів. Тому позивачка вважає, що це лише погіршить стан її відносин з відповідачем та продовжить їх перебіг в часі. Під час судового розгляду позивачка підтримала вимоги позову та просила його задовольнити, а також просила не надавати строку для примирення. Крім цього позивачка додатково пояснила, що відповідач протягом тривалого часу здійснює щодо неї домашнє насильство психологічного характеру, зокрема, ображає її та розповідає сусідам та іншим особам, що вона психічно хвора. Відповідач заперечив проти задоволення позову та просив надати строк для примирення, оскільки бажає зберегти сім`ю щоб діти жили та виховувалися в повноцінній сім`ї. В той же час, зазначив, що саме позивачка систематично здійснює по відношенню до нього домашнє насильство, не піклується про дітей та витрачає кошти не за призначенням. Дослідив матеріали справи та заслухав пояснення сторін, судом встановлено таке. Так, як вбачається з матеріалів справи, 02.02.2005р. сторони уклали шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Любашівського районного управління юстиції Одеської області, зроблено відповідний актовий запис № 4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 22.11.2022р. Прізвище після реєстрації шлюбу дружини з дошлюбного [PERSON] було змінено на [PERSON] . Від шлюбу є спільні неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , (свідоцтва про народження: серії [NUMBER] , видане повторно 17.03.2016р.; серії [NUMBER] , видане повторно 17.03.2016р.; серії [NUMBER] , видане повторно 17.03.2016р.; серії [NUMBER] видане 11.03.2013р.; серії [NUMBER] видане 01.08.2016р.; серії [NUMBER] видане 18.09.2014р.; серії [NUMBER] видане 24.10.2017р.; серії [NUMBER] видане 29.08.2019р.), які проживають біля позивачки. Фактично сторони припинили шлюбні відносини з березня 2021р., що зокрема підтверджується поясненнями сторін наданими в судовому засіданні. При чому з пояснень сторін простежується відсутність у їхніх відносинах взаєморозуміння, поваги один до одного та будь-якої підтримки, натомість присутні взаємні образи та звинувачення, також ознаки наявності обопільного домашнього насильства. Спору щодо місця проживання неповнолітніх дітей та майнового спору у сторін не має. Згідно ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану (ст. 21 СК України). При чому ч. 1 ст. 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до ч. 2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частинами 1 та 2 ст. 110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За вимогами ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. На підставі викладеного та враховуючи те, що під час судового розгляду не встановлено обставини передбачені ч. 2 ст. 110 СК України, які перешкоджають пред`явленню позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права їх дітей. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а відтак позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України та п. 8 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, оскільки відповідач як інвалід ІІ групи (пенсійне посвідчення серії [NUMBER] , видане 17.11.2009р.) звільнений від сплати судового збору, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 992 грн. 40 коп. покладаються на позивачку.

Outcome: approved