Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

07 грудня 2021 року позивач Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» звернулися до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є постачальником теплової енергії за адресою: [ADDRESS] . Зазначене приміщення належить на праві приватної власності [PERSON] \~та виведено з житлового фонду для введення підприємницької діяльності. Зазначене нежитлове приміщення відповідача [PERSON] знаходиться у багатоповерховому житловому будинку, підключеному до централізованої системи опалення. У зв`язку із тим, що відповідач не проявляє власної ініціативи на укладання договору, 22 лютого 2021 року АТ «Криворізька теплоцентраль» звернулися до [PERSON] з листом з проханням укласти договір купівлі-продажу теплової енергії, як власника приміщення, в додатках надано проект договору. Лист було направлено на адресу: [ADDRESS] , за місцем проживання відповідача, однак лист не було отримано. Позивачем в період часу з 03.10.2013 року по 14.04.2021 року проводилось постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , згідно до розрахунку споживання теплової енергії постановлено теплову енергію на загальну суму 39563,46 гривень. При розрахунку наданих позивачем послуг, застосовувались тарифи, передбачені для групи «інші споживачі», оскільки відповідач споживав теплову енергію для обігріву належного йому на праві приватної власності нежитлового приміщення. Також, у зв`язку із невиконанням [PERSON] обов`язків, АТ «Криворізька теплоцентраль» просить стягнути з останнього заборгованість з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 1609,62 гривень та 3% річних у розмірі 744,11 гривень, що разом становить 41917,19 гривень. Крім того, просить стягнути з відповідача понесені судові витрати в сумі 2270,00 гривень. Ухвалою суду від 10 січня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного\~позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відповідачу роз`яснено право подання відзиву на позовну заяву. 29 квітня 2022 року відповідачем заявлено письмове клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та 18 травня 2022 року ознайомлений, про що свідчить його розписка у клопотанні. \~ \~ \~ \~Відповідач скористався\~правом надання\~суду відзиву\~на позовну\~заяву та\~01\~червня 2022\~року його\~представником [PERSON] \~надано до\~суду.\~Згідно поданого\~відзиву,\~відповідач не\~погоджується в\~повні мірі\~з пред`явленими\~позовними вимогами\~вважаючи,\~що приміщення за адресою: [ADDRESS] від`єднано від централізованого опалення ще з 2009 року, про що свідчать Акти від 17.06.2009 року та від 10.04.2012 року, відповідно до яких від`єднання від мереж центрального опалення відбулось з урахуванням технічних умов у відповідному порядку. Відключення від централізованого опалення здійснювалось у відповідності до діючого законодавства на момент відключення. Так, [PERSON] відмовився від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води на умовах та в порядку визначеному Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005. Крім того, вказує, що позивачем не надано належних і допустимих доказів щодо суми заборгованості, розрахунок є недоведеним, оскільки відповідач не є споживачем послуг. У задоволенні позовних вимог просять відмовити у повному обсязі з підстави їх пред`явлення з пропущенням строку позовної давності. \~ \~ \~ \~ 23 червня 2022 року представником позивача надана відповідь на відзив, у якій представник послався на те, що нежитлове приміщення № 4 за адресою: [ADDRESS] належить відповідачу на праві приватної власності, тому доводи про те, що він не є користувачем послуг з постачання теплової енергії безпідставні та не надано належних і допустимих доказів на підтвердження факту відключення від системи централізованого опалення житлового будинку. Щодо встановленого альтернативного опалення у нежитловому приміщенні відповідача послався на встановлений законом порядок відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів. Зауважив, що єдиним належним та допустимими доказом відключення від системи централізованого опалення є відповідний акт про відключення, який є затвердженим постійно діючою міжвідомчою комісією, а також звертав увагу на те, що самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплат за послуги опалення. Надані відповідачем акти свідчать про лише про здійснення теплоізоляції у приміщенні. Крім того, на підставі відповідних документів між КПТМ «Криворіжтепломережа» та ДП «Криворізька теплоцентраль» відбулася передача та прийняття у господарське відання об`єктів теплопостачання, зазначених у рішенні Виконкому Криворізької міської ради № 343 від 12.10.2011. Вказав, що розрахунок заборгованості є обґрунтованим. 06 липня 2022 року та 09 лютого 2023 року представником відповідача через канцелярію суду подані письмові пояснення, у яких зазначає, що посилання позивача на Акт № 919 від 19.11.2021 як на доказ отримання теплової енергії без укладання відповідного договору є неналежними, оскільки даний акт не підтверджує споживання теплової енергії в будь-який період. Наголошує на тому, що надані Акти від 17.06.2009\~року та\~від 10.04.2012\~року підтверджують факт відключення від системи централізованого опалення, яке відбувалось з відома представників КПТМ «Криворіжтепломережа» та відповідно до яких теплові прилади демонтовані та теплове навантаження зняте у приміщенні за спірною адресою. За висновками наведеними у Постанові ВСУ від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1192цс15 вбачається, що «Згідно пункту 22 Правил № 630 точками розподілу у багатоквартирному будинку, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві є відгалуження від стояків у межах квартири». Так, позивачем не надано доказів про відновлення подачі теплової енергії в приміщення відповідача у відгалуженні від стояків у межах квартири. Обов`язок оплати за послуги виникає у разі фактичного отримання їх споживачем або наявності наміру такого отримання, тому відповідно до норм чинного закону відповідач не має статусу споживача. Просять суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності до вимог позивача. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі з урахуванням доводів, викладених у позові та відповіді на відзив. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі. Додатково зазначила, що у спірному приміщенні встановлене автономне опалення, від`єднання здійснювалось на підставі документів, які діяли на той час. Відключення було і в 2009 році і в 2012 році. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. В силу ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] на праві приватної власності належить нежитлове приміщення, вбудоване в перший поверх житлового будинку, загальна площа- 56,8 кв.м, розташоване за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 236835803 від 14.12.2020 (а .с. 19). Відповідно до Розрахунку фактичного споживання теплової енергії, наданого позивачем, вбачається, що заборгованість відповідача [PERSON] за період з 03.10.2013 року по 14.04.2021 року складає\~39563,46 гривень.(а. с. 38-40) Представником відповідача зазначено, що відповідач не користується послугами з централізованого постачання теплової енергії, оскільки у нежитловому приміщенні встановлено автономне опалення, тому у нього відсутній обов`язок здійснювати оплату вартості теплової енергії теплопостачальній організації за спірний період часу, оскільки фактично ці послуги не були отримані. На підтвердження своєї позиції суду надано наступні докази: копія акту обстеження абонента по [ADDRESS] представниками КПТМ «Криворіжтепломережа» від 17.06.2009р.; копія акту обстеження абонента по [ADDRESS] представниками КПТС «Криворіжтепломережа» від 10.04.2012р.; копія акту № 12 за серпень 2009 р. про проведення робіт з теплоізоляції стін; копія акту № 13 за серпень 2009 р. про проведення робіт з теплоізоляції підлоги. (а. с. 68-71) Відповідно до копії Акту № б/н від 17 червня 2009р. представник КПТМ «Криворіжтепломережа» та абонент [PERSON] по [ADDRESS] склали акт про те, що при обстеженні приміщення встановлено: «опалювальні прилади демонтовані; система гарячого водопостачання демонтована». Зазначено: « [PERSON] зобов`язаний 2 рази на рік запрошувати представника КПТС для перевірки наявності видимого розрива на мережі центрального опалення та водопостачання». (а. с. 69) Відповідно до копії Акту № б/н від 10.04.2012р. представник КПТС «Криворіжтепломережа» та абонент [PERSON] по [ADDRESS] склали акт про те, що при обстеженні приміщення встановлено: «наявний видимий розрив на мережі центрального опалення, гарячого водопостачання; система гарячого водопостачання демонтована; у приміщенні встановлено автономне опалення, акт опломбування газового лічильника електро; пропонується зняти навантаження». (а. с. 68) Судом встановлено, що спірні відносини виникли у зв`язку із виконанням послуг з централізованого опалення, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг, тому до нього мають бути застосовані норми Цивільного кодексу України, Житлового кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», а також Правил надання населенню послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630). Відповідно до частин першої-третьої статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Згідно з пунктами 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630), споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку (пункт 2.1 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 «Про затвердження Змін до Наказу Мінбуду України від 22 листопада 2005 року № 4). При цьому обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання (пункт 2.2 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 «Про затвердження Змін до наказу Мінбуду України від 22 листопада 2005 року № 4). Пунктом 26 Правил № 630 передбачено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 р. № 4 (далі\~Порядок), не передбачена можливість відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води окремої квартири у багатоквартирному будинку, а відключення окремого багатоквартирного будинку за заявою власника (власників) будинку вирішується постійно діючою міжвідомчою комісією, створеною органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади відповідно до розділу 2 вищезазначеного Порядку. Згідно з пунктами 2.6, 2.7 Порядку, по закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. Тобто, єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Інших підстав чинне законодавство не передбачає. Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише щодо будинку в цілому. З доказів наданих суду відповідачем вбачається, що автономне опалення встановлено у квітні 2012 року, тобто у період дії вищенаведених законодавчих актів, які передбачали відповідну процедуру та умови встановлення такого опалення, але матеріали справи не містять відповідної проектної документації, яка б засвідчувала факт відключення квартири відповідача від мережі централізованого теплопостачання та доказів ненадання послуг з постачання тепла. Відповідачем [PERSON] не надано суду доказів на отримання дозволу для встановлення автономного опалення, після чого мав б отримати технічні умови на влаштування автономного опалення та відповідно до яких мав би бути розроблений робочий проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП, а також для розірвання договору на постачання теплової енергії. Таким чином, діюче законодавство та нормативні акти не передбачають відключення окремої квартири (нежитлового приміщення) у багатоквартирному будинку від централізованого опалення та постачання гарячої води, відповідно нарахування плати за надані послуги проводиться правомірно. З урахуванням викладеного, доводи представника відповідача щодо неправомірного нарахування позивачем оплати за послуги з теплопостачання, у зв`язку із фактичним невикористанням відповідачем цих послуг через наявність автономної системи опалення у приміщенні, суд відхиляє, оскільки споживачем не дотримано порядку відключення квартири від мереж централізованого опалення багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів. Зі змісту Акту № 919 від 19 листопада 2021р. вбачається, що нежитлове приміщення за адресою [ADDRESS] являється невід`ємною частиною системи центрального опалення даного житлового будинку. ( а. с. 18) Згідно\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 322 ЦК України\~власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Згідно з пункту 5.23 наказу Державного комітету України з будівництва та архітектури №80 від 18.05.2005 «Державні будівельні норми України. Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення ДБН В.2.2-15-2005», житлові будинки повинні обладнуватися опаленням і вентиляцією, що проектуються згідно зі СНиП 2.04.05. Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб. У розумінні Закону України «Про теплопостачання» та Правил користування тепловою енергією №1198, Споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, що використовує теплову енергію на підставі договору. Відповідно до ст. 24 вказаного Закону, серед основних обов`язків Споживача є додержання вимог договору та нормативно-правових актів. Відповідно до положень п. 40 Правил користування тепловою енергією, Споживач зобов`язаний дотримуватись вимог нормативно-технічних документів та договору, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та даних Правил. Згідно з п. 3 вказаних Правил, споживач теплової енергії - фізична особа, яка є власником будівлі (орендодавцем) або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору або закону. Факт надання теплової енергії підтверджено рішеннями виконавчим комітетом Криворізької міської ради про початок опалювального сезону, актами обстеження, актами передання теплової енергії. (а. с. 20-37) Наявність у власністі нежитлового приміщення у багатоповерховому будинку у відповідача, як його власника, виникає обов`язок брати участь у витратах на утримання та збереження спільного майна (житлового будинку). Обігрів житлового будинку у опалювальний період є спільним обов`язком його співвласників з метою дотримання, зокрема, санітарних норм. Належне відповідачу нежитлове приміщення знаходиться у житловому будинку та відповідно має загальну систему опалення з житловим будинком. Теплові мережі житлового будинку (у тому числі трубопроводи та стояки) входять до складу приладів, що використовують теплову енергію (теплоносій) для потреб опалення, та є складовою частиною єдиного технологічного процесу теплоспоживання. Відповідно до пункту 23 Правил користування тепловою енергією, у споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді. У вказаному нежитловому приміщенні відповідача розподільчий прилад обліку теплової енергії не встановлено, тому згідно з п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені\~Постановою КМУ від 21.07.2005 р. за № 630\~нарахування здійснювалися за нормативами (нормами) споживання у відповідності до Керівного технічного матеріалу, з урахуванням показів комерційного (будинкового) засобу обліку теплової енергії. Враховуючи, що договору між сторонами укладено не було, тому позивач АТ «Криворізька теплоцентраль» під час вирахування щомісячного обсягу спожитої теплової енергії у нежитловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , застосовував тариф як для «інших споживачів». Обов`язок вчинення дій, спрямованих на укладення договору на постачання теплової енергії, покладається саме на споживача. Невчинення таких дій має наслідком безоплатне споживання поставленої теплової енергії, що суперечить положенням\~Закону України «Про теплопостачання». 22.02.2021 року позивач АТ «Криворізька теплоцентраль» зверталися до [PERSON] з проханням укласти договір купівлі-продажу теплової енергії, як з власником приміщення, однак відповідач проігнорував пропозицію, що підтверджується листом. (а .с. 9) У відзиві на позовну заяву та письмовому пояснення представник відповідача просила застосувати до позовних вимог наслідки спливу позовної давності. За нормами ст.\~256\~ЦК України позовна давність\~це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права. Згідно\~ст. 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частини четвертої\~статті 267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заборгованість повинна бути стягнута в межах трирічного строку, що передував зверненню до суду із позовною заявою, тобто з 01.12.2018 року по 14.04.2021 року, що становить 14127,46 гривень. Згідно з частини другої\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України\~розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5\~ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5\~ЦК України\~поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5\~ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання(підрозділ 2 розділу III книги 5\~ЦК України). У\~статті 625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). Судом перевірений розрахунок, наданий позивачем АТ «Криворізька теплоцентраль», інфляційних втрат у сумі 1609,62 гривень та трьох відсотків річних у сумі 744,11 гривень, він є детальним та вірним та стороною відповідачів не спростований. (а. с. 41) Отже, наявні правові підстави для стягнення на користь позивача АТ «Криворізька теплоцентраль» інфляційних втрат та трьох відсотків річних. Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача суму заборгованості по оплаті послуг з централізованого опалення в межах трирічного строку. Відповідно до ст.141\~ЦПК України та до документів, які міститься в матеріалах справи, до стягнення підлягають з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2227,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial