Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

У грудні 2022 року до суду надійшла позовна заява ТОВ «Вердикт Капітал» до [PERSON] в якому позивач просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором № 4081313 від 25.06.2021 року у розмірі 24 768,96 грн., судовий збір та витрати на правову допомогу. В обґрунтовування позовних вимог позивач зазначає, що 25.06.2021 року між ТОВ Мілоан та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 4081313. Згідно умов договору відповідачу було надано кредитні кошти в розмірі 4 000 грн. зі сплатою ним комісії за отримання кредиту та процентів за користування. Свої зобов`язання відповідач виконав не належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 24 768,96 грн. 29.11.2021 року між ТОВ Мілоан та ТОВ Вердикт Капітал було укладено договір факторингу № 29-11-102, до умов якого ТОВ Вердикт Капітал набуло статусу нового кредитора та отримало право вимоги до боржників ТОВ Мілоан, зокрема і до відповідача [PERSON] . Позивач посилаючись на те, що оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання згідно кредитного договору не виконує, чим порушує його права, просить позовні вимоги задовольнити. 24.01.2023 року відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнає частково на суму 10 266,06 грн., оскільки відповідно до договору про споживчий кредит, строк позики складає 15 днів та закінчується 10.07.2021 року, тому нараховування передбачених договором процентів та неустойки припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Також відповідачем подано клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу, в якому останній вважає, що покладення судових витрат є неправильним та несправедливим. Згоден на відшкодування витрат в сумі 3 000 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду клопотання про підтримання позовних вимог у повному обсязі та про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не прибув, просить розгляд справи проводити без його участі. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 83 ЦК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Встановлено, що 25.06.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 4081313, відповідно до п. 1.2, 1.3 якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 4 000 грн., строком на 15 днів з 25.06.2021 року, з терміном повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 10.07.2021 року (а.с.9-16). 29.11.2021 року між ТОВ Мілоан та ТОВ Вердикт Капітал було укладено договір факторингу № 29-11-102, до умов якого ТОВ Вердикт Капітал набуло статусу нового кредитора та отримало право вимоги до боржників ТОВ Мілоан, зокрема і до відповідача [PERSON] (а.с.27-41). З розрахунку суми заборгованості, який зазначений в позовній заяві, вбачається, що борг відповідача [PERSON] перед позивачем складає в сумі 24 768,96 грн: 3 334,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 6 932,06 грн. заборгованість за процентами на дату відступлений права вимоги; 14 502,90 грн. заборгованість за процентами (з моменту відступлений права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості). Відповідно до статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України). Статті\~6\~та\~627 ЦК України\~визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Встановлено, що відповідач ознайомився та погодився з умовами договору про споживчий кредит та з порядком його укладання, а також з його формою (п. 6 Договору). Згідно п.6.1 Договору, цей договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства (Мілоан) та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. У\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини першої\~статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно частин першої та другої\~статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію(оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно\~статті 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У частинах першій та другій\~статті 639 ЦК України\~зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини першої\~статті 640 ЦК України\~договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (частина перша\~статті 642 ЦК України). Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1048 ЦК України). Встановлено, що укладання договору відбулась в електронній формі за допомогою одноразового ідентифікатора, якій було відправлено на номер мобільного телефону, що вказаний відповідачем в анкеті-заяві. Його дійсність відповідачем у встановленому законом порядку не спростована. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. За таких обставин, суд доходить висновку, що відповідачем було порушено умови на яких ним було взято кредит, а тому вимога банку щодо стягнення з нього заборгованості за договором про споживчий кредит № 4081313 від 25.06.2021 р. в розмірі 24 768,96 грн. підлягає повному задоволенню. Суд, не приймає до уваги, твердження відповідача викладене у відзиві на позовну заяву, що нараховування передбачених договором процентів та неустойки припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, оскільки відповідно до п. 2.3 договору про споживчий кредит № 4081313 від 25.06.2021 року передбачена пролонгація кредитування. Продовження вказаного договору строку кредитування може відвідуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах. Також позивач просив стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу в сумі 9 000 грн. Згідно ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Положеннями\~статті 59 Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Так, у справі «East/West Alliance Limited" проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V). В даному випадку, суд приходить до висновку, що наданими до суду доказами фактичний обсяг витрат на правову допомогу у даній цивільній справі позивачем частково обґрунтовано, і з огляду на незначну складність самої справи, що викладено у висновках Верховного Суду України щодо даної категорії справ, суд вважає, що понесені позивачем витрати є не співмірними із складністю справи, ціною позову та обсягом наданих адвокатом послуг., У зв`язку з вищезазначеним, суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, приходить до висновку про зменшення розміру таких витрат до 5 000 грн., що буде за даних обставин справи справедливим і співмірним відшкодуванням таких витрат саме в зазначеному розмірі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути понесені судові витрати.

Outcome: partial