Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, заподіяної йому внаслідок ДТП, яку оцінює у розмірі 200000,00 грн. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що 28.09.2019 року близько 22 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки ЗАЗ 110307, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] порушив правила дорожнього руху, внаслідок чого допустив зіткнення з мопедом марки Viper під керуванням неповнолітнього [PERSON] , після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди разом з автомобілем, яким керував. В результаті даної ДТП [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому обох кісток лівої гомілки в нижній третині, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, післятравмотивної невропатії малогомілкового нерва зліва, які згідно з висновком судово-медичної експертизи відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Позивач зазначає, що внаслідок ДТП йому була завдана моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та психологічних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я, оскільки переніс ряд складних операцій, досить тривалий час не міг рухатися без сторонньої допомоги. У період, коли трапилася ДТП, позивач був учнем 11 класу. Ушкодження, отримані при аварії, вплинули на навчання у школі та підготовку до ЗНО, відвідування спортивних занять та секцій. Крім цього, позивач був значно обмежений у спілкуванні з однолітками, був змушений постійно приймати знеболюючі та заспокійливі препарати. Все це призвело до порушення звичайного укладу життя позивача, оскільки [PERSON] відчував постійні головні болі, слабкість, нудоту, був пригніченим та морально нестабільним, що, в свою чергу, негативно вплинуло на стосунки з рідними. 09.09.2021 року до суду надійшов відзив від відповідача [PERSON] , згідно з яким він заперечує проти задоволення позовних вимоги, вважає їх безпідставними та необґрунтованими. Відповідач зазначає, що добровільно вже відшкодував матеріальні збитки позивачу та неодноразово допомагав йому у транспортуванні до закладів лікування в м.Чернігів та м.Київ. Крім того, зазначив, що отримує мінімальну заробітну плату та на його утриманні перебуває неповнолітній син та мати, що має інвалідність. Також зазначив, що позивач вже отримав страхове відшкодування шкоди, яке, крім матеріальної шкоди, містило також відшкодування і моральної. У судовому засіданні представниця позивача підтримала уточнені позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі, наголосив на тому, що [PERSON] ще необхідно лікуватися, оскільки під час ДТП він отримав значні ушкодження. Позивач є молодою особою, до ДТП був доволі активним, грав у футбол, але після отриманих травм це є неможливим. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на обставини, викладені у відзиві. Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до переконання про обґрунтованість заявлених вимог і необхідність часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав. Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04.05.2020 року [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, у зв`язку з тим, що 28.09.2019 року близько 22 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки ЗАЗ 110307, д.н.з. [NUMBER] , він порушив правила дорожнього руху, внаслідок чого допустив зіткнення з мопедом марки Viper під керуванням неповнолітнього [PERSON] , після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди разом з автомобілем, яким керував (а.п.15-16). Відповідно до копії висновку експерта №78 від 20.03.2020 року, в результаті даної ДТП [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому обох кісток лівої гомілки в нижній третині, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, післятравмотивної невропатії малогомілкового нерва зліва, які згідно з висновком судово-медичної експертизи відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя (а.п.6-9). Факт отримання [PERSON] тілесних ушкоджень підтверджується також копією виписки №12189, згідно з якою він перебував на лікуванні в КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня» з 02.10.2019 року по 15.10.2019 року (а.п.10,11,12). Згідно з копією виписки з історії хвороби стаціонарного хворого № медичної карти 562565, [PERSON] перебував на лікуванні в ДУ «Інститут травматології та ортопедії НАМН України» з 15.10.2019 року по 29.10.2019 року (а.п.13). З копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №372260 вбачається, що [PERSON] є інвалідом 3 групи з дитинства (а.п.76). Згідно з копією форми індивідуальної програми реабілітації інваліда №467 від 01.12.2021 року [PERSON] необхідно два рази на рік проходити стаціонарне лікування (а.п.77-80). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.07.2009 року, відповідач [PERSON] дійсно має на утриманні неповнолітнього сина [PERSON] (а.п.31), а його мати [PERSON] є інвалідом 3 групи, пенсійне посвідчення № [NUMBER] (а.п.32-33). Відповідно до ч.6, 7 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. Частина 1 ст.23 ЦК України визначає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч.2 ст.23 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Крім того, у відповідності до положень ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору" (п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"). Враховуючи те, що вказана шкода [PERSON] була заподіяна внаслідок ДТП саме [PERSON] , чим беззаперечно відповідач заподіяв позивачу моральних та фізичних страждань та за що [PERSON] визнаний винуватим, з урахуванням того, що відповідач повністю визнав свою вину, неодноразово вибачався перед потерпілим, добровільно відшкодував матеріальні збитки та допомагав позивачу у транспортуванні до лікувальних закладів, та окрім цього має на утриманні неповнолітнього сина та матір, яка є інвалідом, то виходячи з викладеного вище, після детального з`ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення. Отже, з урахуванням принципу розумності, справедливості та виваженості, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] завдану йому моральну шкоду в розмірі 100000,00 гривень. Відповідно до ст.5 ЗУ «Про судовий збір» позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи звільнені від сплати судового збору. Позов заявлено на суму 200000,00 гривень та задоволено на суму 100000,00 гривень, тобто на 50%. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, судові витрати підлягають стягненню пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 1000,00 гривень з відповідача на користь держави, що відповідає ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та ст.23, 1167 ЦК України,

Outcome: partial