Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-21 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Рада» звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості у сумі 12 073,51 грн., а саме: 8 893,97 грн. заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, 1 119,28 грн. інфляційних нарахувань, 110,39 грн. 3% річних, 1949,88 грн. пені. Позов обґрунтований, тим що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , а ТОВ «Рада» є житлово-експлуатаційною організацією, яка обслуговує вказаний будинок. Між сторонами 31.03.2008 було укладено договір про управління будинком, надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території. Позивач вказує, що відповідач неналежним чином виконує зобов`язання по оплаті житлово-комунальних послуг, внаслідок чого за період з 01.08.2021 по 01.07.2022 у відповідача утворилася заборгованість в сумі 8 893,97 грн. Також відповідно до ст. 625 ЦК України позивач просить стягнути 3% річних та інфляційні нарахування за прострочення виконання грошового зобов`язання, а також пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ відповідно до п. 8 Договору. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.08.2022 позовну заяву було передано для розгляду судді Якусику О.В. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12.09.2022 у справі № 753/9544/22 відкрито провадження справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено розгляд справи на 06.12.2022. 06.12.2022 розгляд справи відкладено на 22.02.2023. Відповідачу за адресою зареєстрованого місця проживання направлялась копія ухвали суду про відкриття провадження, копія позовної заяви та судова повістка, однак адресовані відповідачу поштові відправлення повернулися на адресу суду з відмуткою «адресат відсутній». Відзив на позовну заяву відповідач не подала. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII. Вказаний Закон містить визначення житлово-комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Як свідчать матеріали справи, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 01.02.2007 є власником квартири [ADDRESS] , загальною площею 118,00 кв. м., житловою площею 59,60 кв.м. Між сторонами 31.03.2008 було укладено договір про управління будинком, надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, відповідно до умов якого [PERSON] взяла на себе зобов`язання вносити передбачену договором плату за надані послуги не пізніше двадцятого числа наступного місяця. Зазначені зобов`язання відповідачем не виконувались належним чином. Пунктом 3-1 розділу VI Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладені з виконавцями таких послуг або з управителями, визначеними згідно із цим Законом, до введення в дію норм цього Закону, що регулюють надання послуги з управління багатоквартирним будинком, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами (у тому числі щодо вивезення побутових відходів - за наявності), до дати набрання чинності договорами про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Як вказує позивач, відповідач не виконує свої зобов`язання по внесенню плати за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, у зв`язку з чим у відповідача за період з 01.08.2021 по 01.07.2022 утворилася заборгованість в сумі 8 893,97 грн. За приписами статей 319, 322 ЦК України власність зобов`язує, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Відповідно до положень ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів). Обов`язок споживача своєчасно оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги та витрати на утримання будинку і прибудинкової території випливає і з положень статей 151, 162 Житлового кодексу Української РСР та Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572 (зі змінами і доповненнями). Розмір та структура тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надавались позивачем для будинку [ADDRESS] , були затверджені розпорядженнями виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 19.06.2015 № 591. Статтею 9 Закону встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Отже зобов`язання по оплаті вартості житлово-комунальних послуг покладається на споживача законом, а відтак відсутність оформленого між сторонами письмового договору на надання таких послуг не може бути підставою для звільнення відповідача від їх оплати. Така правова позиція ґрунтується на правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 30.10.2013 у справі № 6-59цс13 та у постанові Верховного Суду від 15.03.2018 у справі № 401/710/15-ц. Згідно з положеннями статей 526, 530, 611 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк (термін), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. На підтвердження розміру позовних вимог позивачем надано розрахунок заборгованості, відповідно до якого заборгованість відповідача за період з 01.08.2021 по 01.07.2022 становить: 8 893,97 грн. - заборгованість за надані житлово-комунальні послуги, 1119,28 грн. - інфляційні нарахування, 110,39 грн. - 3% річних, 1949,88 грн. - пеня. Наданий позивачем розрахунок суд приймає, оскільки він містить відомості щодо періоду заборгованості, розміру нарахованих відповідачу сум, здійснений на основі норм чинного цивільного законодавства та він не спростований відповідачем. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Беручи до уваги наведене та перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд дійшов висновку, що на підставі ст. 625 ЦК України з відповідача підлягає стягненню 1 119,28 грн. - інфляційних нарахувань та 110,39 грн. - 3% річних. Водночас, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення 1 949,88 грн. пені не підлягають задоволенню, з огляду на положення підпункту 4 пункту 3 розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким встановлено, що на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. Так, згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами і доповненнями) установлено з 19 грудня 2020 р. до 30 квітня 2023 р. на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20 травня 2020 р. № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22 липня 2020 р. № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». За таких обставин підстави для нарахування та стягнення з відповідача пені за несвоєчасну сплату житлово-комунальних послуг відсутні. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач всупереч встановленому обов`язку доказування жодних доказів на спростування підстав позову та наданого позивачем розрахунку не надав. Отже, на підставі наведених позивачем доводів і аргументів та оцінки наданих ним доказів суд дійшов висновку про доведеність і обґрунтованість вимог ТОВ «Рада» про стягнення з [PERSON] заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, 3% річних та інфляційних втрат. З огляду на часткове задоволення позову відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial