Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

10 серпня 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - Бородянська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме на: частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS] ; частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS] ; право на земельну частку (пай) в КСП «Дружба», с. Нове Залісся Бородянського району Київської області, розміром 1,66 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж частки в натурі. Після смерті батька позивач доглядав за спадковим майном. Під час звернення позивача до Здвижівської сільської ради з метою виділення йому земельної ділянки, останньому стало відомо про заповіт, складений батьком на його (позивача) ім`я. Про наявність вказаного заповіту йому нічого не було відомо. Отримавши 17 серпня 2021 року дублікат вказаного заповіту, він звернувся до нотаріуса з метою прийняття спадщини, але нотаріусом було роз`яснено, що він пропустив шестимісячний строк встановлений для прийняття спадщини. Враховуючи зазначені причини пропуску строку на прийняття спадщини, просив визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 13 вересня 2022 року відкрито провадження у справі та ухвалено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 21 листопада 2022 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому [PERSON] просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Зазначає, що після смерті її чоловіка - [PERSON] , у неї з сином (позивачем у справі) та донькою ( [PERSON] ) відбулась розмова про те, як розподілити спадщину, яка належала померлому [PERSON] . У ході вказаної розмови вирішили, що усе спадкове майно успадкує вона (відповідач), а діти не будуть звертатися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті їх батька. На виконання їхньої домовленості вона (відповідач) надала позивачу довіреність для оформлення на її ім`я частки майна померлого чоловіка - [PERSON] . Позивач почав оформляти на її (відповідача) ім`я спадкові права на частину будинку по [ADDRESS] , а також на земельний пай. Іншу частину спадкового майна, а саме частину будинку по [ADDRESS] оформлювала на її ім`я [PERSON] (онука). Наразі свідоцтва про право на спадщину видані на її ім`я на усе спадкове майно померлого чоловіка - [PERSON] . Відповідач зауважила, що від її імені за довіреністю позивач 21 жовтня 2006 року звернувся до нотаріальної контори із підписаною особисто ним заявою про видачу на її (відповідача) ім`я свідоцтва про право на спадщину. У вказаній заяві позивач вказав, що інших спадкоємців за законом немає. Отже, позивач на день отримання свідоцтв про право на спадщину за законом на її (відповідача) ім`я, згідно оформленої довіреності, був ознайомлений про наявність спадкового майна та був згодний з тим, що спадкове майно [PERSON] належатиме відповідачу. Про наявність вказаного у позові заповіту позивач знав. Якщо позивач стверджує, що не знав про наявність заповіту, то виникає питання, чому він, як спадкоємець першої черги, не подав заяву у встановлений шестимісячний строк про прийняття спадщини за законом після смерті його батька - [PERSON] . Вважає, що позивачем не наведено переконливих доводів про поважність причин пропуску строку на прийняття спадщини після померлого батька - [PERSON] , а тому просила у задоволенні позову відмовити. Ухвалою суду від 12 січня 2023 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача [PERSON] - адвокат Горбаченко М.О. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Зауважила, що про смерть батька позивач знав, проте не знав, що батько залишив на його ім`я заповіт. А тому вважає, що необізнаність позивача про наявність заповіту на його ім`я та неповідомлення останнього нотаріусом про існування такого заповіту є поважними причинами пропуску строку на прийняття спадщини після померлого батька позивача - [PERSON] . Представник відповідача [PERSON] - адвокат Науменко В.В. проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позов. Третя особа Бородянська районна державна нотаріальна контора свого представника у судове засідання не направила, просила розглянути справу без його участі, заперечень немає. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [INFO] помер [PERSON] (а.с. 10). [PERSON] належало на праві власності таке майно: частина домоволодіння за адресою: [ADDRESS] ; частина домоволодіння за адресою: [ADDRESS] ; право на земельну частку (пай) в КСП «Дружба», с. Нове Залісся Бородянського району Київської області, розміром 1,66 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж частки в натурі (а.с. 53, 57-58, 47). Згідно до заповіту від 29 вересня 2004 року, посвідченого секретарем виконкому Здвижівської сільської ради Бородянського району Київської області Сергієнко О.В., дублікат якого видано 17 серпня 2021 року, [PERSON] заповів все належне йому майно [PERSON] . Заповіт внесено до Спадкового реєстру 13 березня 2006 року (а.с. 15, 86). Позивач є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача (а.с. 14). Відповідач є дружиною [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 46 зворотній бік). З матеріалів спадкової справи № 736/2005 (а.с. 44-62) встановлено, що 15 листопада 2005 року [PERSON] (відповідач у справі) звернулася до Бородянської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] на право на земельну частку (пай). У вказаній заяві нотаріусом встановлено факт прийняття [PERSON] спадщини за постійним проживанням разом із спадкодавцем по день його смерті. У той же день відповідачу [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) в КСП «Дружба», с. Нове Залісся Бородянського району Київської області, розміром 1,66 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж частки в натурі. 21 жовтня 2006 року до Бородянської районної державної нотаріальної контори звернувся [PERSON] (позивач у справі), який діяв від імені [PERSON] (відповідач у справі) із заявою, у якій просив видати на ім`я його довірительки свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] на частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . У той же день на ім`я [PERSON] (відповідач у справі) було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на частину вказаного житлового будинку. 08 липня 2011 року до Бородянської районної державної нотаріальної контори звернулася [PERSON] , яка діяла від імені [PERSON] (відповідач у справі) із заявою, у якій просила видати на ім`я її довірительки свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] на частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . У той же день на ім`я [PERSON] (відповідач у справі) було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на частину вказаного житлового будинку. Як зазначається позивачем, він звернувся до державного нотаріуса для прийняття спадщини, проте нотаріус не прийняла заяву про прийняття спадщини та повідомила останнього про пропуск шестимісячного строку на прийняття спадщини. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є племінницею позивача та онукою відповідача. [INFO] помер її дід - [PERSON] . На похоронах діда були присутні вона, її мама (рідна сестра позивача та дочка відповідача і спадкодавця [PERSON] ), бабуся (відповідач) та дядько (позивач) зі своєю сім`єю. Зі слів її мами та бабусі їй відомо, що після того як пройшло шість місяців з дня смерті дідуся між її мамою, дядьком (позивачем) та бабусею (відповідачем) відбулася розмова, у ході якої вони вирішили оформити усю спадщину на бабусю (відповідача), а оформленням спадщини на ім`я останньої буде займатися дядько (позивач). У подальшому, оскільки бабуся повідомила, що не усю спадщину оформлено, у 2011 році вона (свідок), її мати, бабуся та дядько зібрались, у ході розмови вирішили оформити іншу частину майна також на бабусю, остання надала довіреність на представлення її інтересів та вона (свідок) оформила іншу частину спадщини на бабусю. Зауважила, що у 2011 році особисто при ній її дядька (позивач) зазначив, що нехай усе майно буде у купі. Її мама (рідна сестра позивача) також не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки вони так домовились, що усе оформлять на бабусю (відповідача). Свідок також зауважила, що особисто бачила у позивача оригінал заповіту у 2014 році, коли надавала останньому консультацію щодо кредиту. Заповіт перебував серед документів, наданих їй позивачем. Вона прочитала його зміст та спитала, чи не буде дядько оформляти спадщину за вказаним заповітом, на що дядько відповів, що вони вже вирішили, що усе майно буде оформлено на мати (відповідача). Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає в день відкриття спадщини. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 та ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Стаття 1272 ЦК України визначає, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її . За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як встановлено судом, та не оспорюється сторонами, [INFO] помер батько позивача та чоловік відповідача - [PERSON] , з дати його смерті відкрилася спадщина. Позивач, як спадкоємець першої черги за законом (ст. 1261 ЦК України), так і спадкоємець за заповітом від 29 вересня 2004 року з урахуванням приписів ст. 1268-1270 ЦК України, у разі прийняття спадщини після смерті батька, за відсутності обставин, визначених у ч. 3 ст. 1268 ЦК України (тобто, постійно не проживаючи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини), повинен був у строк до 15 вересня 2005 року звернутись із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, однак цього не зробив, тобто, пропустив строк для прийняття спадщини. Позивач обґрунтовує поважність причин пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини необізнаністю про наявність заповіту та неповідомлення нотаріусом про відкриття спадкової справи та наявність заповіту. За змістом ч. 3 ст. 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами наявності об`єктивних та істотних труднощів чи перешкод для подання заяви про прийняття спадщини, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач є сином спадкодавця [PERSON] , отже є спадкоємцем першої черги до майна спадкодавця [PERSON] . Позивач був обізнаний з фактом смерті свого батька - [PERSON] та наявністю спадкового майна, а, отже, і з фактом відкриття спадщини на таке майно. Відтак, незалежно від обізнаності позивача про наявність заповіту на його ім`я, позивач міг реалізувати своє волевиявлення на прийняття спадщини після смерті батька як спадкоємець першої черги за законом шляхом подачі відповідної заяви до нотаріуса у встановлений 6-місячний строк, тобто, якщо позивач бажав би прийняти спадщину, мав можливість звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, однак цього не зробив. У випадку якби позивач не був спадкоємцем першої черги він дійсно б не мав підстав звертатися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, аж доки б не дізнався про існування заповіту і така обставина могла бути підставою для подання заяви про надання додаткового строку. Такий висновок суду узгоджується із позицією Верховного Суду, висловленою у постанові № 671/308/20 від 29 червня 2021 року. Таким чином, суд вважає, що позивачем не підтверджено належними доказами існування жодних об`єктивних, непереборних, істотних труднощів чи перешкод, які б завадили позивачу подати заяву про прийняття спадщини після смерті батька. У зв`язку з цим не мають істотного значення доводи позивача про неповідомлення його нотаріусом про відкриття спадщини та наявність заповіту. Крім того, як встановлено судом позивач, діючи в інтересах відповідачки, оформлюючи у 2006 році на її ім`я спадкові права після смерті [PERSON] , знав про наявність спадкового майна та не повідомив нотаріуса про наявність інших спадкоємців першої черги за законом, що свідчить про свідоме небажання прийняти спадщину після смерті його батька. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: dismissed