Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до Ковельського міськрайонного суду Волинської області з позовною заявою, в якій просить визнати визнати за ним право власності в порядку набувальної давності на автомобіль марки Citroen, 2005 року випуску, № шасі (кузова, рами) [NUMBER] , модель Jumpy, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , зняти арешт з автомобіля марки Citroen, 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , що накладений постановою Ковельського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) та припинити розшук автомобіля марки Citroen, 2005 року випуску державний номерний знак [NUMBER] , який було оголошено в розшук. В обґрунтування позову зазначив, що в березні 2013 року він придбав легковий автомобіль марки Citroen 2005 року випуску, № шасі (кузова, рами) - [NUMBER] , модель Jumpy у громадянки [PERSON] за 7500 доларів США. Отримавши кошти [PERSON] залишила позивачу автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . З моменту придбання вказаного транспортного засобу позивач вважав, що набув права власності на легковий автомобіль. В подальшому він дізнався, що реєстраційні дії відносно вказаного автомобіля здійснити не може, оскільки не є власником транспортного засобу на законодавчому рівні. Після чого, неодноразово просив [PERSON] посвідчити нотаріальну довіреність, яка б давала йому право вільно розпоряджатися автомобілем, для чого передав їй свої точні паспортні дані. Однак, тривалий період позивач не зміг отримати від [PERSON] такої довіреності. Восени 2019 року через далеких спільних знайомих позивач дізнався, що така довіреність нотаріально посвідчена і знаходиться на Україні в знайомих [PERSON] . Пізніше вказана довіреність була передана за місцем проживання позивача в смт Маневичі Волинської області. Однак, на момент її отримання, строк дії довіреності закінчився, в зв`язку з чим він не зміг здійснити перереєстрацію транспортного засобу в МРЕВ. Неодноразово позивач намагався зв`язатися із [PERSON] , їздив до неї за її місцем останньої реєстрації, де його повідомили, що нерухоме майно, в якому вона проживала продане. В ньому живуть інші власники, а попередня власниця [PERSON] переїхала проживати в Республіку Польща. Також йому стало відомо, що [PERSON] змінювала прізвище на [PERSON] , а в подальшому знову змінила прізвище на [PERSON] . В позовній заяві позивач зазначає, що тривало володів та користувався транспортним засобом укомплектовував автомобіль, здійснював його ремонт та страхування, не приховуючи свого володіння. 16 липня 2022 року був зупинений працівниками правоохоронних органів та повідомлений, що на даний транспортний засіб накладено арешт, оскільки він перебуває в розшуку, а у Ковельському відділі ДВС наявне виконавче провадження, в якому [PERSON] , прізвище змінено на [PERSON] , є боржником. Після чого, транспортний засіб був вилучений працівниками поліції та переданий на тимчасове зберігання у Любешівське відділення поліції Управління поліції ГУНПІ у Волинській області. Позивач вважає, що в 2013 році він добросовісно заволодів легковим автомобілем марки Citroen, 2005 року випуску, № шасі (кузова, рами) [NUMBER] , модель Jumpy у громадянки [PERSON] , оскільки розрахувався з нею, та від якої не має претензій майнового характеру. Вказаним автомобілем відкрито, безперервно володів протягом тривалого часу - 9 років. При заволодінні майном [PERSON] не знав і не міг знати про відсутність у нього підстав для набуття права власності, оскільки вважав, що здійснивши повний розрахунок та отримавши ключі і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу став власником рухомого майна. Вважає, що дане майно належить позивачу, а не боржникові за виконавчим провадженням [PERSON] /прізвище змінено на [PERSON] /. Враховуючи, що позивач не знає ні місця проживання, ні місця перебування [PERSON] , що унеможливлює врегулювання спору в досудовому порядку, то він змушений звернутися до суду з позовом про визнання права власності на автомобіль за набувальною давністю, зняття арешту з автомобіля та припинення його розшуку. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19.08.2022 позовну заяву залишено без руху через невідповідність вимогам ст. 177 ЦПК України. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30.09.22 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 27.10.2022. 24.10.2023 до Ковельського міськрайонного суду Волинської області від відповідача, Ковельського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), надійшов відзив на позовну заяву. В відзиві представник відповідача зазначає, що в провадженні Ковельського відділу державної виконавчої служби в Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управлінні Міністерства юстиції (м. Львів) знаходиться зведене виконавче провадженні номер за АСВП 64116361 з примусового виконання виконавчих документів, а саме: вимог про сплату боргу (недоїмки) про стягнення з [PERSON] на користь ГУ ДФС у Волинській області на загальну суму 32081,56 грн. За вказаними зведеними виконавчими документами боржником є - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] . Дані виконавчі провадження відкриті державними виконавцями на підставі заяв стягувача відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження". В ході виконавчих дій державними виконавцями були надіслані запити щодо наявності рухомого та нерухомого майна зареєстрованого за боржником. Відповідно до відповідей Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів встановлено, що за боржником [PERSON] зареєстровано транспортний засіб: марки Citroen, модель Jumpy, категорія ТЗ: легковий, рік виробництва ТЗ: 2005; номер кузова: [NUMBER] , номерний знак: [NUMBER] ; колір ТЗ: білий; РІЮКПП/ЄДРПОУ: 3068618983; назва боржника: [PERSON] ; серія/номер паспорта: [NUMBER] . На підставі статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" та з метою забезпечення повного, своєчасного та реального виконання вимог закону державними виконавцями були винесені постанови про арешт майна боржника. Також на підставі частини 3 статті 36 Закону України "Про виконавче провадження" державними виконавцями були винесені постанови про розшук майна боржника. У відзиві представник відповідача зазначає, що наведені позивачем в позовній заяві обставини та факти не можуть бути підставами для скасування постанов про арешт майна боржника та постанов про розшук майна боржника, оскільки у боржника станом на 21.10.2022 по зведеному виконавчому провадженні № 64116361 існує не стягнутий борг на користь стягувача ГУ ДПС у Волинській області в сумі 32081,56 грн, виконавчий збір в сумі 3208,17 грн та витрати виконавчого провадження в сумі 1005,56 грн. Загальна сума боргу складає 36295,29 грн. Крім того зазначає, що згідно копії довіреності наданої до позовної заяви позивачем [PERSON] строк дії даної довіреності виданий на три роки та дійсний до 29.08.2016 року. Отже транспортний засіб в повній мірі належить боржнику [PERSON] . Вважає, що постанова про арешт майна боржника від 10.04.2019 року ВП № 58853836, постанова про арешт майна боржника від 25.04.2019 року ВП № 58412961, постанова про розшук майна боржника від 31.01.2020 року ВП № 60247747, постанова про розшук майна боржника від 03.08.2020 року ВП № 5885383, постанова про розшук майна боржника від 04.08.2020 року ВП № 5841296 винесені з дотриманням ст. ст. 18, 36, 56 Закону України "Про виконавче провадження" та скасуванню не підлягає. В задоволенні позовної заяви просять відмовити в повному обсязі. 27.10.2022 підготовче судове засідання відкладено за клопотанням представника позивача. 29.11.2022 підготовче судове засідання не відбулося через відсутність в приміщенні Ковельського міськрайонного суду Волинської області електропостачання. 29.12.2022 підготовче засідання не відбулося через перебування головуючого судді у щорічній відпустці. 30.01.2023 суд ухвалив закрити підготовче судове засідання та призначити справу до судового розгляду по суті на 28.02.2023. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просили суд задовольнити позов в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача, Ковельського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), заперечувала проти задоволення позовних вимог з підтав, викладених у відзиві на позовну заяву. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , власником автомобіля марки Citroen, 2005 року випуску, № шасі (кузова, рами) [NUMBER] , модель Jumpy, державний номерний знак [NUMBER] , являється [PERSON] . З полісу № АР/9650687 від 23.03.2021 та полісу №АР/3078296 від 07.05.2022 вбачається, що [PERSON] є страхувальником по забезпеченню транспортного засобу марки Citroen Jumpy, 2005 року випуску, № шасі (кузова, рами) [NUMBER] . Строк довіреності, якою [PERSON] уповноважила [PERSON] та [PERSON] користуватися та розпоряджатися належним їй транспортним засобом марки Citroen, 2005 року випуску, № шасі (кузова, рами) [NUMBER] , модель Jumpy, державний номерний знак [NUMBER] закінчився 29 серпня 2016 року. З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Ковельського\~відділу державної\~виконавчої служби\~в Ковельському\~районі Волинської\~області Західного\~міжрегіонального управлінні\~Міністерства юстиції\~(м.\~Львів)\~знаходиться зведене\~виконавче провадження\~номер за\~АСВП 64116361\~з примусового\~виконання виконавчих\~документів,\~а саме:\~вимог про\~сплату боргу\~(недоїмки)\~про стягнення\~з [PERSON] на користь ГУ ДФС у Волинській області на загальну суму 32081,56 грн, до складу якого входять: - виконавче провадження номер за АСВП 58412961 від 19.02.2019 року з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1546-52 У від 12.11.2018 виданої ГУ ДФС у Волинській області про стягнення боргу з [PERSON] в сумі 12312,36 грн. Станом на 21.10.2022 борг в сумі 12312,36 грн, виконавчий збір в сумі 1231,24 грн та витрати виконавчого провадження в сумі 137,64 грн не погашено; - виконавче провадження номер за АСВП 58853836 від 10.04.2019 року з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1546-52 У від 14.02.2019 виданої ГУ ДФС у Волинській області про стягнення з [PERSON] в сумі 2457,18 грн. Станом на 21.10.2022 борг в сумі 2457,18 грн, виконавчий збір в сумі 245,72 грн та витрати виконавчого провадження в сумі 137,64 грн не погашено; - виконавче провадження номер за АСВП 59966384 від 04.09.2019 року з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1546-52 У від 13.05.2019 виданої ГУ ДФС у Волинській області про стягнення з [PERSON] в сумі 2754,18 грн. Станом на 21.10.2022 борг в сумі 2754,18 грн, виконавчий збір в сумі 275,42 грн та витрати виконавчого провадження в сумі 137,64 грн не погашено; - виконавче провадження номер за АСВП 61112020 від 31.01.2020 року з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1546-52 У від 11.11.2019 виданої ГУ ДФС у Волинській області про стягнення з [PERSON] в сумі 2754,18 грн. Станом на 21.10.2022 борг в сумі 2754,18 грн, виконавчий збір в сумі 275,42 грн та витрати виконавчого провадження в сумі 143 грн не погашено; - виконавче провадження номер за АСВП 64120387 від 14.01.2021 року з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1546-52 У від 12.11.2020 виданої ГУ ДФС у Волинській області про стягнення з [PERSON] в сумі 6295,30 грн. Станом на 21.10.2022 борг в сумі 6295,30 грн, виконавчий збір в сумі 629,53 грн та витрати виконавчого провадження в сумі 137,64 грн не погашено. Постановою про арешт майна боржника від 25.04.2019 у виконавчому провадженні №58412961, постановою про арешт майна боржника від 04.08.2020 у виконавчому провадженні №58412961, постановою про арешт майна боржника від 10.04.2019 у виконавчому провадженні №58853836 накладено арешт на належне боржнику, [PERSON] , майно. Постановою головного державного виконавця Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Львів від 03.08.2020 та Постановою головного державного виконавця Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Львів від 31.01.2020 оголошено в розшук транспортний засіб марки Citroen, 2005 року випуску, № шасі (кузова, рами) [NUMBER] , модель Jumpy, державний номерний знак [NUMBER] , який на належить [PERSON] . Згідно Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 16.07.2022, поліцейський СРПП ВДП №1 м. Любомль здійснив огляд та тимчасове затримання транспортного засобу марки Citroen Jumpy, державний номерний знак [NUMBER] . Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Відповідно до частин першої та четвертої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Як вбачається з матеріалів справи предметом спору у даній справі є визнання права власності за набувальною давністю на транспортний засіб, як на об`єкт рухомого майна, у зв`язку з відкритим, добросовісним, безперервним володінням ним позивачем з 2013 року. Згідно із статтею 328 ЦК України набувальна давність є однією із підстав набуття права власності. В постанові від 14 травня 2019 року по справі № 910/17274/17(провадження № 12-291гс18), п. 43, 49-54 Велика Палата Верховного Суду зазначила: «Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України необхідно виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном). Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі без титульне, заволодіння майном особою, яка у подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, довіреність, що опосередковує передання майна особі у володіння (користування та розпорядження), проте не у власність. Володіння майном за довіреністю, що опосередковує передання майна особі у володіння (користування та розпорядження), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю, якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію. Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років. Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду. Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. Тлумачення статті 344 ЦК України свідчить, що для набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю необхідні такі умови: річ, що опинилася у володінні особи, є об`єктивно чужою; володілець суб`єктивно вважає майно своїм; володілець майна має бути добросовісним; володіння здійснювалось протягом усього строку відкрито; володіння майном продовжувалось безперервно. Таких висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 13 квітня 2022 року по справі № 740/3305/20(провадження № 61-5786св21). Аналізуючи наведені позивачем в позовній заяві доводи на предмет відповідності критеріям добросовісності, відкритості та давності, суд вважає за необхідне зазначити таке. У постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц, провадження № 61-19156св18, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних з набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. Володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Так,\~суд погоджується\~із доводами\~позивача щодо\~тривалого та відкритого володіння майном. Разом з тим, суд бере до уваги те, що строк дії довіреності, якою [PERSON] уповноважувала позивача, [PERSON] користуватися та розпоряджатися транспортним засобом закінчився 29.08.2016. Таким чином, позивач був достовірно обізнаний, що власником спірного автомобіля є [PERSON] ,\~однак переходу права власності на зазначене майно у встановленому законом порядку оформлено та зареєстровано не було. Суд ще раз звертає увагу, що якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном. Більш того, суду не надано належних та допустимих доказів того, що [PERSON] відмовилася від права власності на свій транспортний засіб. Суд зауважує, що за набувальною давністю може бути визнане право власності на рухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому рухоме майно, а також на майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 26 травня 2021 року у справі № 214/3083/18. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення його позовних вимог, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах по справі, які доводять добросовісність набуття ним спірного майна, як необхідної обставини для визнання за ним права власності за набувальною давністю. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що позивачем не було доведено наявність всіх складових для визнання права власності за набувальною давністю, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Відповідно до положень п.2 ч.2\~ст.141 ЦПК\~у разі відмови у задоволенні позову судові витрати, зокрема судовий збір, покладається на позивача.

Outcome: dismissed