Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-23 00:00:00

У листопаді 2022 року позивач Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулося до суду із вищевказаним позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] у рахунок відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення грошові кошти у розмірі 4346,74 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21 липня 2022 року вироком Оболонського районного суду м. Києва, який набрав законної сили, визнано [PERSON] винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України. Під час розгляду кримінальної справи встановлено, що 20 лютого 2022 року [PERSON] перебуваючи за адресою: м. Київ, просп. М. Рокосовського, 8-Б, маючи злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище - салон зачиненого автомобіля марки «Citroen Berlingo», д.н.з. [NUMBER] , який належав КП «Київтеплоенерго», розбив невстановленим предметом заднє скло багажного відсіку та викрав з салону автомобіля майно, яке належало КП «Київтеплоенерго». Після цього [PERSON] підійшов до іншого автомобіля марки «Citroen Berlingo», д.н.з. [NUMBER] , що належав КП «Київтеплоенерго», розбив невстановленим предметом заднє скло багажного відсіку та викрав з салону автомобіля майно, яке належало КП «Київтеплоенерго». Після цього [PERSON] підійшов до ще одного автомобіля марки «Citroen Berlingo», д.н.з. [NUMBER] , що належав КП «Київтеплоенерго», розбив невстановленим предметом заднє скло багажного відсіку, однак нічого не взяв. Загальний розмір завданої матеріальної шкоди становить 4346,74 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 грудня 2022 року справу передано для розгляду головуючому судді Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 11 січня 2023 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. За змістом п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Представник позивача у судовому засіданні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав та мотивів наведених у позові. Просила задовольнити позов, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатками, судова повістка направлялися судом до Державної установи «Київський слідчий ізолятор», де утримується [PERSON] . Відповідач відзив на позовну заяву до суду не подав. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, з метою дотримання розумного строку розгляду справи, суд вважає можливим провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам наявним у справі, в їх сукупності, дотримуючись принципів об`єктивності, диспозитивності цивільного судочинства, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідно ним правовідносини. Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 21 липня 2022 року, встановлено, що 20.02.2022 року, приблизно о 07 год. 30 хв., [PERSON] , [INFO] , знаходився за адресою: м. Київ, просп. Рокосовського 8-Б, де побачив 3 (три) автомобілі марки «Citroen», д.н.з. [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , які належать КП «Київтеплоенерго», та в цей час у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище (салон зачиненого автомобіля). Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище, діючи умисно, переслідуючи мету особистого матеріального збагачення, [PERSON] , підійшов до автомобіля марки «Citroen Berlingo», д.н.з. [NUMBER] , який належить КП «Київтеплоенерго», розбив невстановленим предметом заднє скло багажного відсіку, тим самим незаконного проник до нього. В подальшому, [PERSON] викрав з салону автомобіля автокомплект «Стандарт» citroen/pegueot lis001046p, у кількості 1 шт., автокомпресор 2-циліндровий марки «Storm» моделі «Bi-Power» у кількості 1 шт., які належали КП «Київтеплоенерго». Після цього, [PERSON] , підійшов до автомобіля марки «Citroen Berlingo», д.н.з. [NUMBER] , який належить КП «Київтеплоенерго», розбив невстановленим предметом заднє скло багажного відсіку, тим самим незаконного проник до нього. В подальшому, [PERSON] викрав з салону автомобіля автокомплект «Стандарт» citroen/pegueot lis001046p, у кількості 1 шт., автокомпресор 2-циліндровий марки «Storm» моделі «Bi-Power» у кількості 1 шт., які належали КП «Київтеплоенерго». Після цього, [PERSON] , підійшов до автомобіля марки «Citroen Berlingo», д.н.з. [NUMBER] , який належить КП «Київтеплоенерго», розбив невстановленим предметом заднє скло багажного відсіку, тим самим незаконного проник до нього, однак із останнього нічого не взяв. Із вказаним майном вiдiйшов від автомобілів та попрямував у невстановленому напрямку, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Також у цьому вироці вказано, що ринкова вартість викрадених 2 (двох) автокомплектів «Стандарт» citroen/pegueot lis001046p станом на 20.02.2022 року становила 1980 грн. 94 коп., 2 (двох) автокомпресорів 2-циліндрових марки «Storm» моделі «Bi-Power» станом на 20.02.2022 року становила 2365 грн. 80 коп. Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, [PERSON] , [INFO] , завдав КП «Київтеплоенерго» майнову шкоду у розмірі 4346 грн. 74 коп. Цим же вироком [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України. Згідно положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 25 постанови пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» розмір майна, яким заволоділа винна особа в результаті вчинення відповідного злочину, визначається лише вартістю цього майна, яка виражається у грошовій оцінці. Вартість викраденого майна визначається за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину, а розмір відшкодування завданих злочином збитків - за відповідними цінами на час вирішення справи в суді. За відсутності зазначених цін на майно його вартість може бути визначено шляхом проведення відповідної експертизи. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказовий процес у цивільному судочинстві має велику значимість через його важливість для вирішення кожної справи і загальнообов`язковість, оскільки без належного підтвердження необхідних обставин особа не отримає бажаного результату та не зможе повною мірою використати надані державою юрисдикційні гарантії захисту прав, свобод та інтересів осіб у разі їх порушення, невизнання або їх оспорення. Належність та допустимість доказів визначають ст. ст. 77,78 ЦПК України. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Отже, на підставі викладеного, та досліджених в сукупності доказів й матеріалів кримінального провадження, суд прийшов до переконання, що позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» підлягає задоволенню в повному обсязі. З [PERSON] на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» у рахунок відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 4346,74 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положенням ст. 141 ЦПК України. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач при зверненні до суду із позовом звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави судовий збір у мінімальному розмірі вставленому законодавством в сумі 2481,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved