Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах якого діє адвокат Притула О.Б. звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про поділ майна подружжя. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, однак на даний час триває процес розірвання шлюбу, зокрема у провадженні Тернопільського міськрайонного суду знаходиться справа за позовом відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, провадження у якій відкрито ухвалою від 29.12.2022 (справа №607/18902/22). За час перебування у шлюбі ними був придбаний автомобіль DACIA LOGAN 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , сірого кольору, який було зареєстровано за відповідачем [PERSON] та який є їхньою спільною сумісною власністю. Оскільки між ним та відповідачем не досягнуто домовленості про добровільний поділ спільного сумісного майна подружжя, позивач просить суд: у порядку поділу спільного майна подружжя, визнати за [PERSON] право приватної власності на автомобіль марки DACIA LOGAN 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER] ; стягнути із [PERSON] в користь [PERSON] 113 335, 00 грн, грошової компенсації вартості частини автомобіля марки DACIA LOGAN 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER] . Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.01.2023 відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача [PERSON] - адвокат Притула О.Б. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити з підстав у ньому викладених. Додатково зазначила, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області шлюб між сторонами розірвано, проте дане рішення на даний час не набрало законної сили. Також подала клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів, зокрема відповіді від РСЦ ГСЦ МВС В Тернопільській області та відкликання клопотання про витребування доказів. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала та зазначила, що спірний автомобіль придбаний у шлюбі з позивачем та вона не заперечує з приводу визнання за нею права приватної власності на цей автомобіль та стягнення з неї його вартості на користь позивача. Також зазначила, що визначена позивачем вартість автомобіля відповідає дійсності. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві, а також у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне: Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 28.10.2004 у Держівській сільській раді Миколаївського району, про що складено актовий запис №17. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.12.2022 у справі №607/18902/22 відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбуза правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Як вбачається з відповіді РСЦ ГСЦ МВС В Тернопільській області №31/19-П-5аз від 17.01.2023, згідно ЄДР МВС станом на 17.01.2023 за [PERSON] , зареєстрований автомобіль DACIA LOGAN, 2008 року випуску, об`єм двигуна 1461 см. куб, дата реєстрації 19.10.2016. Станом на дату звернення із цим позовом реальна вартість автомобіля DACIA LOGAN, 2008 року випуску, об`єм двигуна 1461 см. куб. становить 6 200 доларів США, згідно курсу НБУ встановленого на дату звернення із цим позовом еквівалентно 226 670,00 грн. Вказана вартість автомобіля відповідачем не оспорюється. Як передбачено ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 1 та 3 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до вимог ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч. 1 та 2 ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. На підстав ч. 1 та 2 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно роз`яснень даних в п.п. 23, 30 Постанови пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст. 63, ч.1 ст. 65 СК. Суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. При цьому, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст. 60 СК України. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що транспортний засіб DACIA LOGAN, 2008 року випуску, об`єм двигуна 1461 см. куб., був придбаний сторонами у шлюбі. Виходячи з характеру спірних правовідносин сторін, фактичних обставин справи, судом встановлено, що спірний транспортний засіб придбано за час шлюбу сторін, в інтересах сім`ї. Незалежно від того, на кого з подружжя оформлено рухоме майно, придбаний ними автомобіль згідно ст. 60 СК України належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від доходів кожного з них та суми вкладених у придбане майно коштів. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини 1 та 2 ст. 71 СК України). Частинами 1 та 2 статті 364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Враховуючи, що відповідач [PERSON] визнала позов у повному обсязі, та фактично бажає залишити автомобіль у власному користуванні, а позивач згоден одержати від відповідача матеріальну компенсацію за належну йому частку автомобіля, суд приходить до висновку, що вказаний автомобіль DACIA LOGAN 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER] підлягає поділу між сторонами у справі шляхом виділення відповідачу спірного транспортного засобу з визнанням за нею права приватної власності на цей автомобіль, із стягненням з відповідача на користь позивача 1/2 частини вартості даного транспортного засобу у розмірі 113 335,00 грн. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладена у постанові від 25.05.2020 у справі № 347/955/16. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Приймаючи до уваги, що при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 1133,36 грн, що підтверджується квитанцією GOVPAY24 № 7085-5042-7075-6556 від 19.01.2023, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору у сумі 566,68 грн, а інші 50 відсотків судового збору у сумі 566,68 грн необхідно повернути позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved