Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-08 00:00:00

У грудні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 08.02.2023 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Позовна заява обґрунтована тим, що 24 червня 2005 року між сторонами укладено шлюб. Під час перебування у шлюбі, у них народились діти: [INFO] [PERSON] та [INFO] [PERSON] . Починаючи з липня 2021 року подружжя не підтримує подружніх стосунків, не веде спільне господарство, не має спільного бюджету. Після чергової сварки, позивач вирішила, що так далі бути не повинно і їм необхідно жити окремо, так як назвати такі стосунки сім`єю неможливо. По домовленості між сторонами діти проживають разом з позивачем. Добровільно про сплату аліментів домовитися не вдалося тому позивач змушена звернутися до суду та стягнути з відповідача аліменти у вигляді однієї третини усіх видів його доходу (заробітку) на утримання дітей. Позивач зазначає, що у сторін різні погляди на життя, вирішення сімейних проблем та інтереси, життєві принципи. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. Сенсу підтримувати подальші сімейні відносини немає. Позивач до початку судового засідання звернулася до суду із заявою, в якій просила справу розглянути без її участі, відмовилась від позовних вимог у частині стягнення аліментів з відповідача, позовні вимоги стосовно розірвання шлюбу підтримала у повному обсязі, просила вимоги в цій частині задовольнити. Відповідач до початку судового засідання звернувся до суду з заявою, в якій просив справу розглянути без його участі, не заперечував проти розірвання шлюбу, зазначив у заяві, що не має наміру подавати відзив на позовну заяву. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов таких висновків. Судом достовірно встановлено, що між сторонами 24 червня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві укладено шлюб, про що в зроблено запис за №408 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін є неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.08.2012 року, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.01.2006 року. Судом також встановлено, що тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства. Позивач у письмовій заяві просила залишити без розгляду позовні вимоги у частині стягнення аліментів з відповідача на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 УПК України. На час розгляду справи спору щодо поділу майна та спору щодо визначення місця проживання дітей немає. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Сімейного кодексу України. Згідно ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Позивач та відповідач мають різні погляди на сімейне життя, взаємні права та обов`язки подружжя та не мають взаєморозуміння. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З урахуванням встановлених обставин справи та на підставі ст.ст. 104, 105, 110-112 СК України, суд дійшов висновку, що дана сім`я тривалий час носить формальний характер, вжиття заходів щодо збереження сім`ї не може дати позитивного результату, буде суперечити інтересам сторін, впливати на їх психоемоційний стан, тому підстав для збереження надалі міцної та здорової сім`ї не вбачається. Крім того, суд залишає без розгляду позов в частині стягнення аліментів з відповідача на користь відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 УПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 110, 112, 115, 180-183, 185, 191 СК України, та

Outcome: approved