Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із заявою, заінтересовані особи: П`ятнадцята київська державна нотаріальна контора про встановлення факту спільного проживання. Вимоги заяви обґрунтовані тим, що [INFO] помер вітчим заявника [PERSON] , з яким заявник проживав однією сім`єю з 1988 року, після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, яка складається з нерухомого майна у визляді частини квартири [ADDRESS] . Після смерті вітчима заявник з метою реалізації спадкових прав звернувся до П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори, про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, після чого нотаріусом Романенко О.М. було відкрито спадкову справу після померлого [PERSON] , однак отримав відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, яка обґрунтовану тим, що відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а відтак заявником не доведено факт проживання з вітчимом. Таким чином, на підставі викладених обставин, заявник звернувся до суду з вищевказаною заявою. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 27.09.2022 року було відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Представник заявника - адвокат Лещенко Ю.В. подала суду письмове клопотання про витребування доказів, а саме просила суд витребувати від державного нотаріуса П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Романенко О.М. належним чином засвідчену копію матеріалів спадкової справи, відкритої після померлого [INFO] [PERSON] , оскільки у заявника виникли складнощі в отриманні вказаних доказів самостійно. Ухвалою судді від 30.11.2022 було витребувано від державного нотаріуса П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Романенко О.М. (адреса: [ADDRESS]) належним чином засвідчену копію матеріалів спадкової справи, відкритої після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] . В призначене судове засідання представник заявника - Лещенко Ю.В. подала від імені заявника заяву про розгляд справи за його відсутності. Вимоги заяви підтримала та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи - П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори, в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду направили витребувану ухвалою суду належним чином засвідчену копію матеріалів спадкової справи. Враховуючи, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, від заявника його представником подано заяву про розгляд справи без їх участі, суд вважає за можливе відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного У відповідності до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , у віці 67 років, про що Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 06.09.2021 року складено відповідний актовий запис № 19305. Після смерті, [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з нерухомого майна у визляді частини квартири [ADDRESS] . [PERSON] , [INFO] , є пасинком померлого спадкодавця [PERSON] , що підтверджуються копією свідоцтв про шлюб померлого та про народження заявника. Заявник [PERSON] з метою оформлення спадкових прав звернувся до П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори, однак постановою від 01.09.2022 отримав відмову нотаріуса обґрунтовану тим, що відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, при цьому документальне підтвердження проживання заявника та спадкодавця разом на час відкриття спадщини, відсутнє. Згідно витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання вбачається те, що останній дійсно зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з копії матеріалів спадкової справи №246/2022 заведеноїпісля смерті [INFO] [PERSON] , а саме з витягу з реєстру територіальної громади м. Києва станом на 05.09.2021 рік, заявник [PERSON] , [INFO] , по теперішній час, померлі [PERSON] , [INFO] по теперішній час та [PERSON] [INFO] по теперішній час зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Крім того, факт постійного проживання заявника з померлим [PERSON] підтверджується виданою на ім`я [PERSON] копією довідки про поховання померлого громадянина на кладовищі м. Києва, а також копією медичної картки амбулаторно хворого за місцем його реєстрації, а саме: [ADDRESS] . Згідно зі ст.3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я утворюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Приписами частини 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України ). Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 95 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, оцінивши надані в ході розгляду справи докази в їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що заявник [PERSON] та його вітчим, [PERSON] , який помер [INFO] , проживали однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини разом за адресою: [ADDRESS] . Встановлення цього факту має для заявника юридичне значення. Юридичний факт встановлюється з метою оформлення спадщини після смерті [PERSON] . В ході розгляду справи, судом було встановлено що інші потенційні спадкоємці до нотаріальної контори, для оформлення спадкових прав відносно майна померлого [INFO] [PERSON] , не звертались. Оскільки спору про майнове або особисте немайнове право не існує, а встановити зазначений факт в позасудовому порядку неможливо, суд вважає вказані вимоги обґрунтованими, які відповідно до вищезазначених норм права підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved