Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати зареєстрований між нею шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Свої вимоги мотивує тим, що 26.07.2014 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тальнівського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 65. Від даного шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що у зв`язку з тим, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та є недоцільним, вона просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем, а також стягнути аліменти з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подачі заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою судді від 31.01.2023 року постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву . Відзив на позовну заяву у строк, вказаний в зазначеній ухвалі до суду не надійшов. Також від сторін не надійшло клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, тому відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши докази надані по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення повністю, виходячи з наступного: Згідно свідоцтва про шлюб, сторони зареєстрували шлюб 26.07.2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тальнівського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 65. Згідно свідоцтв про народження позивач та відповідач є батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Як встановлено ст. 56 СК України - кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Питання щодо спору про поділ спільного майна подружжя в даному позові не зазначено. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 5 ст. 183 цього Кодексу той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Оскільки домовленість між сторонами про спосіб виконання обов`язку утримувати дітей відсутня, з урахуванням вимог діючого законодавства, наданих позивачем письмових доказів, при визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню, суд враховує той факт, що діти перебувають на утриманні своєї матері, а також те, що відповідачем не надано суду доказів, які б свідчили про існування в платника аліментів обставин, що мають істотне значення при визначенні розміру стягуваних аліментів на утримання дитини, тому суд приходить до висновку, що в силу ст. 182 СК України з відповідача, який є батьком неповнолітніх дітей слід стягувати аліменти на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей, щомісячно в розмірі 1/3 частин заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності зі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу аліментів за один місяць. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: approved