Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

Позивач Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Провідна" (далі - ПрАТ "СК "Провідна") звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] матеральної шкоди в порядку регресу. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 26.11.2018 о 14 год. 20 хв. на 5 км автодороги Полтава-Гадяч, відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 211440, державний номерний знак [NUMBER] з причепом, державний номерний знак [NUMBER] , перед виїздом не впевнися в технічній справності причіпа та в русі, в результаті чого від причіпа від`єдналося ліве переднє колесо, яке зіткнулося з автомобілем MAN, державний номерний знак [NUMBER] , з напівпричіпом, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався назустріч, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Полтавського районного суду Полтавської області від 12.12.2018 у справі № 545/3275/18 відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Позивач вказує, що на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ВАЗ 211440, державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ "СК "Провідна" на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Після звернення власника пошкодженого автомобіля MAN, державний реєстраційний номер [NUMBER] із заявою до ПрАТ "СК "Провідна" про настання страхового випадку та виплату суми страхового відшкодування, ПрАТ "СК "Провідна" було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 11 123,00 грн. Після проведення вказаної виплати у ПрАТ "СК "Провідна" виникло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача [PERSON] . Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути на його користь з відповідача [PERSON] в порядку регресу суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 11 123,00 грн та судові витрати у справі у вигляді сплаченого судового збору за подання позову до суду у розмірі 2 481,00 грн. 03.10.2022 ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області вказаний позов прийнято до провадження і справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи та без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Відповідач [PERSON] надав суду відзив на позов, згідно якого позов не визнав та просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. У відзиві на позов відповідач вказує, що ПрАТ "СК "Провідна" виплатила страхове відшкодування 21.02.2019, що підтверджується платіжним дорученням № 007472 від 21.02.2019, а тому позов про стягнення матеріальної шкоди у порядку регресу вказана страхова компанія повинна була подати до 21.02.2022. Натомість позов страхової компанії було зареєстровано у Диканському районному суді Полтавської області лише 02.08.2022. Тому, позивач по справі пропустив строк позовної давності. У зв`язку із цим, відповідач просить застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з цієї підстави. Позивач ПрАТ "СК "Провідна" надав суду відповідь на відзив, у якій просив повністю задовольнити позовні вимоги. У відповіді на відзив вказано, що згідно чинного законодавства України, у зв`язку із введенням на всій території Україні карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, строки загальної та спеціальної позовної давності продовжуються на строк дії карантину. Враховуючи вказане та те, що останнім днем звернення до суду з позовом у межах строку позовної давності було 21 лютого 2022 року, Закон України від 30.03.2020 № 540-ІХ щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину набрав чинності 02.04.2020, у даному випадку застосування позовної давності, як на тому наполягав відповідач, є безпідставним. Тому, звернувшись до суду 02.08.2022, позивач дотримався строку позовної давності та мав право звернутися з цим позовом до відповідача. Відповідач [PERSON] заперечення на відповідь на відзив суду не надав, у переданій суду телефонограмі повідомив, що не буде подавати заперечення на відповідь на відзив, просив відмовити у задоволенні позову у зв`язку із пропуском строку позовної давності, як про те просив у раніше наданих суду відзиві на позов та заяві про застосування строку позовної давності. Враховуючи те, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без проведення судового засідання, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Відповідно до наявної у матеріалах справи копії постанови Полтавського районного суду Полтавської області від 12 грудня 2018 року у справі № 545/3275/18, 26 листопада 2018 року о 14 год. 20 хв. на 5 км автодороги Полтава-Гадяч, [PERSON] , керуючи керуючи автомобілем ВАЗ 211440, державний номерний знак [NUMBER] з причіпом, державний номерний знак [NUMBER] , перед виїздом не впевнися в технічній справності причіпа та в русі, в результаті чого від причіпа від`єдналося ліве переднє колесо, яке зіткнулося з автомобілем MAN, державний номерний знак [NUMBER] , з напівпричіпом, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався назустріч, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Таким чином, [PERSON] своїми діями порушив вимоги п. 2.3.а, п. 2.3.б Правил дорожнього руху України. Відповідно до цієї постанови суду [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 340,00 грн /а.с. 5/. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, вказані у постанові Полтавського районного суду Полтавської області від 12.12.2018 у справі № 545/3275/18 обставини доказуванню не підлягають. Судом встановлено, що на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність користувача автомобіля 211440, державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] була застрахована в ПрАТ "СК "Провідна" на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АМ № 001901090 /а.с. 6/. 27 листопада 2018 року потерпілий [PERSON] , як водій автомобіля МАN державний номерний знак [NUMBER] , власником якого є ТОВ "Українське зерно", пошкодженого внаслідок вищевказаної ДТП, звернувся до ПрАТ "СК "Провідна" із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду /а.с. 9/. 11 лютого 2019 року власник автомобіля МАN, державний номерний знак [NUMBER] , ТОВ "Українське зерно" в особі керівника цього товариства Бакума С.А. та ПрАТ "СК "Провідна" уклали договір про врегулювання страхового випадку № 2300249754 за Договором АМ/1901090/1737/18 від 28.01.2018 /а.с. 4/. 21 лютого 2019 року ПрАТ "СК "Провідна" було здійснено виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобіля МАN, державний реєстраційний номер [NUMBER] , ТОВ "Українське зерно" у розмірі 11 123,00 грн /а.с. 11/. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", до страховика який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 38.1.1 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Враховуючи те, що вина відповідача [PERSON] у спричиненні шкоди належному ТОВ "Українське зерно" автомобілю МАN, державний номерний знак [NUMBER] , під час ДТП, яка трапилась 26.11.2018, підтверджується постановою суду, яка набрала законної сили, у зв`язку із чим завдану шкоду потерпілій особі було відшкодовано згідно вимог чинного законодавства позивачем, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь ПрАТ "СК "Провідна" грошових коштів в розмірі 11 123,00 грн у рахунок відшкодування в порядку регресу здійсненого страхового відшкодування. Щодо заяви відповідача [PERSON] про застосування строку позовної давності до позовних вимог, суд дійшов такого висновку. Згідно з ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність (ст. 258 ЦК України). Проте, відповідно до пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Вказаний пункт набрав законної сили 02.04.2020. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року на території України був встановлений карантин. Дія вказаного карантину неодноразово продовжувалася, станом на день подання позову до суду та на день ухвалення судом рішення у справі карантин не скасований. Враховуючи вказані вище правові норми, суд дійшов висновку, що загальна позовна давність у 3 роки за позовними вимогами про відшкодування шкоди в порядку регресу, станом на день подання позову до суду не спливла, так як згідно чинного законодавства України була продовжена на строк дії карантину, який ще не скасовано, а тому у задоволенні заяви відповідача про відмову у задоволенні позову у зв`язку із пропуском строку позовної давності слід відмовити, а позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Враховуючи, що позов задоволено в повному обсязі, відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача понесені останнім судові витрати у справі у вигляді сплаченого судового збору за подачу позову до суду у розмірі 2 481,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved