Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

У поданій заяві представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 18936,94 доларів США, що еквівалентно 530234 грн. 32 коп. та судові витрати по справі. В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що 21 серпня 2007 року між сторонами укладено договір №ROOWGA00000688, за яким [PERSON] отримав кредит у розмірі 10000 доларів США на термін до 18 серпня 2017 року та зобов`язувався повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитом в строки та порядку, встановлених договором. Отримавши кредит, відповідач належним чином взяті по договору зобов`язання не виконував, порядку погашення кредиту не дотримувався, що призвело до утворення заборгованості. Невиконання відповідачем умов договору дають право позивачу стягнути з нього заборгованість за кредитом у судовому порядку. Відзив на позов відповідач не подавав, проте надіслав письмові пояснення, за якими позовні вимоги не визнає за їх безпідставністю та просить застосувати до вимог банку позовну давність. Сторони у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибуття з поважних причин не надходило, а підстави для зупинення провадження в даній справі до розгляду справи №562/1499/22 за позовом [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів відсутні. Згідно поданого представником позивача клопотання позовні вимоги підтримує повністю та просить розглянути справу без його участі. З`ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Установлено, що 21 серпня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (яке змінило назву на АТ КБ «ПриватБанк») укладено кредитний договір №ROOWGA00000688, за яким [PERSON] отримав кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк по 18 серпня 2017 року включно у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 12100 доларів США на наступні цілі: споживчий під заставу нерухомості в розмірі 10000 доларів США та 2100 доларів США на сплату страхових платежів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 0,20% щомісячно в період сплати та 1,5% від суми кредиту на момент надання кредиту від суми виданого кредиту (пункти 7.1, 7.7 договору). Позивальник в свою чергу зобов`язувався здійснювати погашення кредиту погашення кредиту та відсотків за користування кредитом згідно графіка погашення кредиту (Додаток №1). Банк виконав свої зобов`язання, відкривши позичальнику рахунок для зарахування коштів та надавши кредитні кошти в межах обумовлених сум, що підтверджується заявою на видачу готівки та не заперечується відповідачем. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то відповідно до ст.530 ЦК України воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач передбачені кредитним договором обов`язкові платежі по поверненню суми кредиту та відсотків за його користування у встановлені строки не сплачував, чим порушив умови договору. Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом строк. Відповідно до ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит. З представленого позивачем розрахунку заборгованості, яку позивач просить стягнути на користь банку, вбачається, що станом на 20 квітня 2021 року заборгованість відповідача за договором №ROOWGA00000688 від 21 серпня 2007 року складається з тіла кредиту 6818,88 доларів США, відсотків за користування кредитом 11038,06 доларів США та комісії 1080 доларів США, а всього на загальну суму 18936,94 доларів США. З викладених в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі №444/9519/12 та від 31 жовтня 2018 року в справі №202/4494/16-ц правових позицій вбачається, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, однак таких вимог позивач в даній справі не пред`являв. Кредитним договором №ROOWGA00000688 від 21 серпня 2007 року строк кредитування між сторонами визначено до 18 серпня 2017 року, а судове рішення в цивільній справі №1708/3019/12 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення на майно на даний час не ухвалено. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими в частині стягнення з відповідача заборгованість станом на 19 серпня 2017 року за кредитним договором №ROOWGA00000688 від 21 серпня 2007 року щодо тіла кредиту в розмірі 6818,88 доларів США, відсотків за користування кредитом в розмірі 7323,36 доларів США та комісії 1080 доларів США, а всього на загальну суму 15222,24 доларів США і правильність цього розрахунку відповідач належними доказами не спростував. Разом з тим, відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, яка обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) позовна давність застосовується в один рік (п.1 ч.2 ст.258 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). З позовом про стягнення заборгованості позивач звернувся до суду 26 травня 2021 року, тобто до після спливу трирічного строку позовної давності, про яку заявив відповідач до винесення рішення, а тому в задоволенні позову слід відмовити за спливом позовної давності. На підставі\~наведеного та\~

Outcome: dismissed