Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. У червні 2022 року позивач акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , який обґрунтовує тим, що 26 вересня 2007 року акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 07-962/26-632-16 за яким йому надано кредит в сумі 43 500 доларів США. [PERSON] неналежно виконував взяті на себе зобов`язання, порушував істотні умови Кредитного договору в результаті чого станом на 27.05.2022 року сума заборгованості за кредитом складає 37 834,19 доларів США. З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором від 26.09.2007 року між кредитором та іпотекодавцем [PERSON] укладено іпотечний договір з майновим поручителем відповідно до якого останній передав в іпотеку нерухоме майно, зокрема двокімнатну квартиру під номером [ADDRESS] . Просить звернути стягнення на предмет іпотеки. В свою чергу відповідач [PERSON] подав зустрічний позов про визнання іпотеки за іпотечним договором від 26 вересня 2007 року припиненою у зв`язку із припиненням основного зобов`язання за кредитним договором №07-962/26-632-16 Поданий зустрічний позов обґрунтовує тим, що вказана квартира є єдиним житлом, що належить його сім`ї, право користування яким має його малолітня донька [PERSON] , [INFO] , зареєстрована і проживає в зазначеній квартирі з народження. Таким чином іпотека є припиненою, оскільки предметом застави за ним є нерухоме майно, право користування яким має малолітня дитина. Звернення стягнення на вказану квартиру унеможливить користування користування ним нерухомим майном дитиною. Вважає, що його зобов`язання виникло не з договору чи іншого правочину, як передбачено п. 1 ч.2 ст.11 ЦК України, а з рішення третейського суду від 29.11.2010 року по справі № 1297/10, тобто згідно ч.5 ст.11 ЦК України. Таким чином, іпотека є припиненою, оскільки відмова банку упродовж 10 років від будь-яких дій щодо стягнення заборгованості з недобросовісного боржника, погашення заборгованості за рахунок отримання іпотеки порушує принцип рівності прав та обов`язків сторін договорів та штучно призводить до збільшення заборгованості за кредитом. Просить припинити іпотеку нерухомого майна - дваокіминатної квартири, вилучити з Державного реєстру іпотек запис про іпотеку та вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження двокімнатної квартири. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом позовні вимоги підтримав та просить його задовольнити, зустрічного позову не визнав. Суду пояснив, що дійсно додатковою угодою №2 від 26 листопада 2008 року, укладеною первісним кредитором та позичальником [PERSON] внесено зміни до кредитного договору щодо збільшення відсоткової ставки до 12,5 % річних, однак до іпотечного договору зміни щодо збільшення відсоткової ставки не вносились. Рішенням постійно діючого третейського суду при Асоціації Українських банків від 29 листопада 2010 року заборгованість за кредитним договором № 07-962/26-632-16 станом на 26.07.2020 року стягнута достроково на загальну суму 40 039.05 доларів США, що за курсом станом на момент проведення розрахунку складає 316 188.37 грн. Розрахунок за кредитним договором проводився виходячи із процентної ставки 12.5 річних. Оскільки строк дії іпотечного договору сторонами не встановлено, а основне зобов`язання не припинилося, тому заява про застосування строку позовної давності не застосовується. Окрім того, Законом України «Про іпотеку» не передбачена така підстава припинення іпотеки як сплив позовної давності. Водночас вважає. що позивач за зустрічним позовом пропустив такий строк про визнання іпотеки за іпотечним договором припиненою, вилучення з Державного реєстру іпотек запису про іпотеку та заборон відчуження об`єкту нерухомого майна.. Представник [PERSON] в судовому засіданні зустрічний позов підтримав та просить його задовольнити. Первісного позову не визнав, вважає його безпідставним, а зобов`язання по іпотечному договору припиненнми у зв`язку із припиненням основного зобов`язання за договором кредиту № 07-962/26-632-16 від 26 вересня 2007 року. Вказана квартира є єдиним житлом [PERSON] в якому право користування ним має малолітня дитина. Подав заяву про застосування строків позовної давності щодо звернення з таким позовом. Відповідно до п.1 ч. 1 ст.17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання. Так як, строк виконання основного зобов`язання за договором кредиту настав 10 травня 2009 року, банк пропустив пред`явлення вимоги до [PERSON] у зв`язку з чим іпотека є припиненою. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заперечення на позові в якому зазначає, що кредитор АКІБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є акціонерне товариство «Альфа-банк» визначив розмір заборгованості у національній валюті на суму 316 188,37 грн., яку достроково стягнуто за рішенням Третейського суду від 29.10.2010 року в солідарному порядку з нього та поручителя [PERSON] , тому твердження, що заборгованість за договором кредиту станом на 10.02.2022 року становить 97 648,02 грн. не відповідає закону та обставинам справи. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дотрокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 27.06.2022 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. 07 жовтня 2022 року прийнято зустрічний позов [PERSON] 27 червня 2022 року [PERSON] подав відзив на позов, в якому заперечує проти задоволення позову. Вважає іпотечний договір припиненим відповідно до п.1 ч.1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», оскільки припинено основне зобов`язання. За таких обставин у АКіБ «Укрсоцбанк» виникло право пред`явити вимогу до іпотекодавця протягом шести місяців про звернення стягнення на предмет іпотеки, починаючи з 10 травня 2009 року, чого банк не зробив. В даному випадку банк пропустив шестимісячний строк для пред`явлення вимоги до [PERSON] , у зв`язку з чим іпотечний договір є припиненим. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 07 жовтня 2022 року прийнято зустрічний позов [PERSON] про визнання іпотеки за іпотечним договором припиненою, вилучення з Державного реєстру іпотек запису про іпотеку та заборон відчуження об`єкту нерухомого майна. 08.09.2022 року представник [PERSON] подав заяву про застосування строків позовної давності. 02.11.2022 року представник АТ «Альфа-бАнк» подав відзив на зустрічний позов та заяву про застосування строків позовної давності. 28.02.2023 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення суду. 3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Заслухавши доводи представника позивача та заперечення за первісним позовом, заперечення представника відповідача та доводи за зустрічним позовом, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, проаналізувавши законодавство, що регулює дані правовідносини, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом достовірно установлено, що 26 вересня 2007 року між акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 07-962/26-632-16. за яким йому надано кредит в сумі 43 500 доларів США із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 11,5% з кінцевим терміном повернення кредитних коштів до 20 вересня 2022 року. 26 листопада 2008 року акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено додаткову угоду №2 підпунктом 1.1 пункту 1 у зв`язку із зміною умов кредитування за Договором кредиту № 07-962/26-632-6 від 26 вересня 2007 року сторони домовились з 17.11.2008 року встановити процентну ставку за користування кредитом на рівні 12.5 процентів річних та відповідно зазначити по тексту договору процентну ставку 12.5% річних. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 26 вересня 2007 року АКіБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений іпотечний договір згідно умов якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодерждателю у якості забезпечення виконання зобов`язань за Договором кредиту № 0-7-962/26-632-16 від 26.09.2007 року, укладеного між Іпотекодержателем та Позичальником [PERSON] двокімнатну квартиру під номером [ADDRESS] . Згідно пункту 1.4.2 сплата процентів за користування кредитом в розмірі 11.5 % річних та комісій у розмірі, в строки та в порядку, що визначені Договором, яким обумовлене основне зобов`язання. Проте, додаткової угоди до вказаного іпотечного договору сторони не укладали, а умови погашення кредитної заборгованості викладені у додатковій угоді №2 від 26.09.2008 року збільшили обсяг відповідальності іпотекодавця.Належним чином позичальник своїх зобов`язань за кредитним догвром не виконував. З цих підстав позичальнику [PERSON] 01.06.2009 року та 01.03.2010 року АКіб «Укрсоцбанком» були направлені претензії про дострокове погашення кредиту. Із позовною заявою про стягнення кредитних коштів до [PERSON] і [PERSON] у третейський суд ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось 27.03.2010 року. Рішенням Постійно діючого Третейського суду при асоціації Українських банків від 29 листопада 2010 року стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] достроково на корись АкІБ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 316 188,37 грн. Слід константувати, що цим рішенням достроково стянуто із позичальника та майнового поручителя [PERSON] заборгованість за цим кредитним договором. [PERSON] , не погоджуючись з таким рішенням звернувся із позовом до суду про припинення майнової поруки, Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 11 вересня 2013 року визнано припиненою поруку [PERSON] перед акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» за виконання [PERSON] зобов`язання по кредитному договору № 07-962/26-632-16 від 26.09.2007 року. Цим рішенням встановлено, що повідомленням про погашення заборгованості по кредитному договору банком, як кредитором, було надіслано боржнику [PERSON] 15.04.2009 року в якому вказано про невиконання боржником умов договору, який у зв`язку з цим вважається закінченим. У цій вимозі міститься вимога про дострокове повернення всіх грошових коштів у вигляді тіла кредиту. відсотків, неустойки до 10.05.2009 року. Письмова вимога кредитором поручителю [PERSON] не надсилалась. Позивач обґрунтовуючи поданий позов зазначає, що заборгованість за кредитним договором становить 97 648,02 доларів США, у судовому засіданні підтвердив розмір такої заборгованості та зазначив, що вимога надіслана [PERSON] та [PERSON] 18.02.2022 року містить посилання на те, що станом на 10.02.2022 року загальна сума заборгованості за кредитом становить 96 173.57 доларів США. Означений розмір заборгованості позивач підтверджує розрахунком заборгованості обрахований станом на 27.05.2022 року із застосуванням процентної ставки розміром 12,5% річних. Така позиція позивача стосовно розрахунку заборгованості є хибною та не відповідає вимогам закону, оскільки матеріалами справи підтверджено про дострокове погашенння кредиту ухваленням рішення Постійно діючого Третейського суду при асоціації Українських банків від 29 листопада 2010 року, яким стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] достроково на корись ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 316 188,37 грн., Цим рішенням в повному обсязі достроково стягнено заборгованість за основним тілом кредиту та відсотками. Згідно положень частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За положеннями статті 1050 ЦК України кредитодавець втрачає право нараховувати відсотки за користування кредитом у разі дострокового стягнення заборгованості за кредитом. Однак, здійснивши дострокове погашення кредиту позивач, і надалі прожовжував нараховувати підвищені відсотки іпотекодавцеві, розмір яких з ним погоджений не був. Направляючи повідомлення-вимогу позичальнику про дострокове повернення повної суми заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії, банк вчинив дії, спрямовані на зміну правовідносин, що свідчить про вчинення цією кредитною установою одностороннього правочину, який змінює в односторонньому порядку умови двостороннього договору. Тому в подальшому нарахування відсотків за кредитом в розмірі 12.5% після ухвалення рішення про дострокове погашення заборгованості є неприпустимим, оскільки самим позивачем змінено термін кредитування. Позивач вважає, що оскільки позичальник за кредитним договором рішення третейського суду виконав лише частково в сумі 24 671,40 грн., тому злід звернути стягнення на предмет іпотеки. Натомість, іпотекодавець [PERSON] заявленого позову не визнав, та вважає, що строк вимоги сплинув у зв`язку із пропуском строку давності, а іпотека нгерухомомго майна припиненою. Підстави припинення іпотеки окремо визначені статтею 17 Закону «Про іпотеку» і припинення іпотеки можливе лише з підстав визначених законом. Так, цим законом визначено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Відповідно до пункту 6.3 іпотечного договору від 26.09.2007 року договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до припинення основного зобов`язання. Виконання основного зобов`язання не припинене, позаяк перебуває на виконанні у Красилівському відділі Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що підтверджується відповідною довідкою. Звідси, суд приходить до висновку, що основне зобов`язання не припинене, і строк дії іпотечного договору не закінчився, договір іпотеки не визнано недійсним, також інших підстав припинення договору іпотеки немає, тому підстав для припинення іпотеки нерухомого майна відсутні. Щодо застосування судом строку позовної двності Зважаючи на те, що строк іпотечного договору не закінчився, і на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист Дніпровського районного суду м. Києва (ВП №31015735) щодо стягнення кредитної заборгованості за креждитним договором № 07-962/26-632-16, укладеного з позичальником [PERSON] 26.09.2007 року, тому строку звернення позивача з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки позив не пропустив. Позивач вважає свої права порушеними та просив звернути стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру [ADDRESS] в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 07-962/26-632-16 від 26.09.2007 року в розмірі 97 648,02 доларів США, з них 37 834,19 доларів США заборгованості за кредитом, 59 813,83доларів США заборгованості за відсотками. Однак, суд не вбачає підстав щодо задоволення позову в частині зарахування в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 97 648, 02 доларів США, зокрема, сума заборгованості за кредитом 37 834,19 доларів США та заборгованості за відсотками 59 813,83 доларів США. Позивач звертаючись до третейського суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором достроково, визначив суму заборгованості в розмірі 316 188.37 грн. на користь ПАТ «Укрсоцбанк». Оскільки строк виконання основного зобов`язання було змінено банком внаслідок пред`явлення 29 вересня 2009 року вимоги про дострокове погашення заборгованості, то вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за процентами після такого строку є незаконним. Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц у ЦК та в Законі "Про іпотеку" відсутня така підстава для припинення іпотеки як сплив позовної давності за вимогами кредитора за основним зобов`язанням. У цій справі Велика Палата Верховного Суду відхилила довід позивачки про відсутність у кредитора права на звернення стягнення на предмет іпотеки у зв`язку з пропуском позовної давності. Відповідно до умов іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено Іпотекодержателем на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання. Забезпечувальне зобов`язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (стаття 3 Закону "Про іпотеку"). Представник відповідача, заперечуючи проти позову, вважає, що слід припинити іпотеку нерухомого майна у зв`язку з припиненням основного зобов`язання за договором кредиту №07-962/26-632-16. У зустрічному позові посилається на те, що рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 11.09.2013 року порука [PERSON] перед АКіБ «Укрсоцбанк» за виконання [PERSON] зобов`язання по кредитному договору № 07-962/26-62 від 26.09.07 року. Вважає, що оскільки обов`язок по кредитному договору № 07-962/26/632/16 відсутній, значить іпотека є припиненою. Вказана квартира є єдиним житлом, що належить його сім`ї і право користування яким має малолітня донька [PERSON] , [INFO] , зареєстрована і проживає у вказаній квартирі, що є предметом іпотеки. Так як строк виконання основного зобов`язання за кредитним договором настав 09 травня 2009 року, банк пропустив на 10 років строк пред`явлення вимоги до [PERSON] у зв`язку з чим іпотека є припиненою. Аналізуючи зібрані у справі докази суд приходить до наступного висновку. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону № 898-IV). Згідно з пунктом 1.3 договору іпотеки від 21 квітня 2009 року сторони підтвердили, що ознайомлені з усіма умовами договорів, що обумовлюють основне зобов`язання, в тому числі стосовно можливості зміни розміру зобов`язань у більшу та/або меншу сторону, строку і порядку його виконання, забезпеченого цим договором та/або договорами. Сторони досягли згоди відносно розміру, строку і порядку виконання зобов`язань, що забезпечуються іпотекою відповідно до цього договору, розуміючи при цьому можливість зміни розміру зобов`язань у більшу та/або меншу сторону, строку і порядку його виконання у випадках, передбачених умовами договорів, що обумовлюють основне зобов`язання. Сторони підтвердили, що іпотекою забезпечується також і розмір зобов`язань, строк і порядок їх виконання, який може бути змінено відповідно до умов договорів, що обумовлюють основне зобов`язання. Представник [PERSON] , заперечуючи проти позову подав заяву про застосування строків позовної давності та сплив таких строків, передбачених законом. Однак суд з такими доводами погодитись не може, оскільки іпотека припиняється у разі відсутності заборгованості позичальника та вимог кредитора про стягнення заборгованості. Оскільки основне зобов`язання не виконане, і [PERSON] не погасив в повному обсязі заборгованість, яка була стягнута на користь банку рішенням Третейського суду, то доводи про сплив позовної давності є безпідставними. При цьому, суд виходить з того, що лише 15 лютого 2022 року банк направив досудову вимогу відповідачу як іпотекодавцю, а спір між сторонами, який розглянутий судом 29.11.2010 року про стягнення заборгованості за кредитним договором, та спір в цій справі мають різні предмети. Зазначений правовий висновок викладено, зокрема у постановах Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 522/31199/13-ц (провадження 61-3872св18), від 10 жовтня 2019 року у справі № 357/9126/17-ц (провадження № 61-36495св18), від 13 листопада 2019 року у справі № 148/1923/16-ц (провадження № 61-21009св18). Тому, зустрічний позов [PERSON] задоволенню не підлягає. Оскільки не підлягає до задоволення вимога про припинення іпотечного договору, тому похідні вимоги про вилучення з Державного реєстру заборон про іпотеку запису про іпотеку та записау про заборону відчуження іпотечного майна задоволенню не підлягають. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18, зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. За змістом вищенаведеної статті 39 Закону України "Про іпотеку" суд зобов`язаний встановити дійсний розмір заборгованості за Кредитним договором, включно з усіма її складовими, в рахунок стягнення якої звертається стягнення на предмет іпотеки, і зазначити в рішенні цей розмір. Тобто вказані обставини входять в предмет доказування у справі про звернення стягнення на предмет іпотеки. Судом встановлено, що розмір заборгованості за кредитним договором з врахуванням погашеної суми заборгованості згідно довідки Красилівського ДВС становить 291 516,97 грн., іншого розміру позивач не довів?а суд такого не встановив. Тому з наведених підстав первісний позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до вимог статті 1451 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судові витрати на користь позивача пропорційно до задоволених вимог в сумі 4372,75 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial