Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, указуючи, що 31.08.2021 року між КС «САМАРА», як кредитором, та відповідачем [PERSON] був укладений Договір споживчого кредиту №29/21. Відповідно до вказаного договору КС «САМАРА» надав відповідачу кредитні кошти у сумі 10 000,00 грн. строком на 12 місяців, починаючи з 31.08.2021 року по 30.08.2022 року. Відповідач, в свою чергу, зобов`язався повернути отриманий кредит, зі сплатою процентів за користування кредитом. Згідно Видаткового касового ордеру №150 від 31.08.2021 року відповідачем того ж дня відповідачем було отримано вказаний кредит. Відповідно до умов Договору [PERSON] зобов`язався погашати заборгованість по Договору споживчого кредиту щомісячно у період з 20 по 30 число кожного місяця згідно графіку погашення заборгованості, котра складається із заборгованості по кредиту та процентів за користування кредитом. Однак, відповідач належним чином зобов`язання зі сплати кредиту не виконав. У зв`язку з чим станом на 31.08.2022 року залишок суми несплаченої кредитної заборгованості становить 4\~760,79 грн. Вказану суму та судові витрати у справі позивач просив стягнути з відповідача на його користь. В судове засідання представник позивача голова правління КС «Самара» Зінгер А.М. не з?явився, на адресу суду надіслав заяву, в котрій підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач,\~будучи належним\~чином повідомленим, в судове засідання не з?явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав. За згодою позивача суд відповідно до вимог ст.280 ЦПК України розглядає справу на підставі наявних доказів, заочно. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31.08.2021\~ року між Кредитною спілкою «Самара» та [PERSON] був укладений Договір споживчого\~кредиту №29/21 про надання останньому кредитних коштів в розмірі 10 000,00 грн. строком на 12 місяців, починаючи з 31.08.2021 року по 30.08.2022 року. Відповідно до умов договору позивач передав відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн., згідно Видаткового касового ордеру №150 від 31.08.2021 року на суму 10 000,00 грн., а відповідач згідно п.1.1 договору зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки, нараховані згідно розділу 6 цього договору, тобто у розмірі 42,41% річних, при цьому погашення заборгованості за кредитом необхідно було здійснювати згідно встановленого договором графіку погашення кредиту та сплати відсотків щомісячно у період з 20 по 30 число кожного місяця. Відповідач [PERSON] порушив умови договору, несвоєчасно та не в повному обсязі сплачував заборгованість по кредиту, у зв`язку з чим, згідно розрахунку заборгованості [PERSON] за договором споживчого кредиту №229/21 від 31.08.2021 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за кредитом у розмірі 4\~760,79 грн., котра складається із залишку суми несплаченої кредитної заборгованості. Крім того, 15.11.2022 року кредитором [PERSON] було направлено повідомлення про погашення заборгованості за кредитом, проте відповідачем не було виконано зобов`язання за кредитним договором по поверненню кредиту, що свідчить про істотне порушення ним в односторонньому порядку умов укладеного кредитного договору. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилися, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.625 ЦК України відповідач, який прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу, відсотки, відповідно до умов договору. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами Договору або встановлений законом. Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідач жодного доказу на спростування наданого позивачем розрахунку, контррозрахунку не надав. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог КС «САМАРА» в повному обсязі шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором споживчого кредиту №29/21 від 31.08.2021 в сумі 4\~760,79 грн., котра складається із залишку за кредитом на кінець періоду. Відповіднодо статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 481,00 грн.

Outcome: approved