Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

Позивач звернулася до Южного міського суду Одеської області з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в здійсненні права власності, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] . Право власності на квартиру підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 21.10.2008 та договором купівлі-продажу частки квартири від 20.11.2020. Відповідач по справі - колишній чоловік, зареєстрований за вищевказаною адресою, але фактично не проживає там з січня 2019 р. Відповідно договору купівлі- продажу частки квартири від 20.11.2020. [PERSON] продав позивачу 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належала йому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 13.01.2023 відкрито провадження у справі за вищевказаною позовною заявою, ухвалено розгляд справи здійснити у порядку спрощеного провадженням з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні позивач та її представник - адвокат Беліогло А.В. позов підтримали в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві та зазначили, що через реєстрацію колишнього чоловіка в її квартирі змушена нести моральні незручності та додаткові матеріальні втрати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, із заявами та клопотаннями не звертався. Свідок [PERSON] , голова ОСББ та сусідка позивача, пояснили суду, що відповідач у вказаній квартирі не проживає вже кілька років, квартирою не цікавиться, перешкоди в користуванні житлом йому ніхто не чинить, про наявність житлових спорів їй не відомо. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та відповідні їм правовідносини, перевіривши їх доказами, суд доходить наступного висновку. [PERSON] є власником квартири за адресою [ADDRESS] : 1/2 відповідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.10.2008, 1/2 відповідно договору купівлі- продажу частки квартири від 20.11.2020 (а.с.9-13). Згідно до Довідки про склад сім`ї відповідач [PERSON] зареєстрований у вищезгаданій квартирі, як колишній чоловік (а.с.6). Як вбачається із Акту про фактично проживаючих від 22.09.2022 [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактично не проживає за вказаною адресою з 2019 року. (а.с.5). Оскільки відповідач до теперішнього часу зареєстрований у зазначеній квартирі, позивач несе додаткові витрати на оплату комунальних платежів та квартирної плати, тобто сплачує за особу, яка зареєстрована, але не проживає за вказаною адресою, вартість житлово-комунальних послуг, що призводить до матеріальних витрат. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У Постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 у справі №6-709цс16 зазначено, що стаття 391 ЦК України визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому, не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Згідно правової позиції Верховного Суду у справі № 209/2642/18 від 09.12.2020 при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Відповідач не є членом сім`ї позивача, а також не відноситься до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, будь-яких угод щодо користування відповідачем житлом позивача між сторонами не укладалось, таким чином він не має законних підстав для користування нерухомим майном позивача. Згідно ст.71 Житлового Кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 Житлового Кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в здійсненні права власності необхідно задовольнити.

Outcome: approved