Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-08 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Вінницької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом як за членом колгоспного двору, посилаючись на те, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , [INFO] , в с. Стадниця Вінницького району Вінницької області. [INFO] померла його мати [PERSON] , [INFO] , в с. Стадниця Вінницького району Вінницької області. Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на 1/2 частину у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , що належав померлій як голові колгоспного двору, яка не втратила своє право на майно двору станом на 15.04.1991 року. Саме в зв`язку з тим, що спадкове будинковолодіння відноситься до категорії колгоспних дворів, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Вказує що спадкоємцем першої черги за законом після смерті [INFO] [PERSON] , є сам позивач по справі. Інші спадкоємці першої черги за законом після смерті [INFO] [PERSON] - відсутні. Спадщину після смерті [INFO] [PERSON] позивач [PERSON] прийняв, так як у встановлений законом строк, подав заяву про прийняття спадщини в нотаріальну контору і на іншу частину спадкового майна отримав свідоцтво про право на спадщину за законом від 23 лютого 2022 року, зареєстроване в реєстрі за № 2-228, а саме на земельну ділянку площею 1,5983 га. Згідно записів погосподарських книг житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] відносився до суспільної групи колгоспних дворів станом на 15.04.1991 року і особами, які набули право на майно двору були двоє осіб: [PERSON] та [PERSON] , тобто в рівних частках кожний по частці. До моменту смерті [INFO] [PERSON] він був головою колгоспного двору житлового будинку [ADDRESS] , а після його смерті головою двору стала дружина - [PERSON] . З огляду на вищевикладене позивач звернувсь з даним позовом до суду, яким просить визнати право власності в порядку спадкування за законом. В судове засідання сторони не з`явились, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач [PERSON] та його адвокат Галіцина В.В. подали суду заяву згідно якої позов підтримує в повному обсязі та просять його вимоги задовольнити, змін та доповнень не має, справу просять слухати за її відсутності. Відповідач представник Вінницької міської ради в особі Сторчак Т.В. подали заяву про слухання справи за їх відсутності, позовні вимоги не визнають, просять розглянути справу за наявними матеріалами та при винесені судового рішення покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , в с. Стадниця Вінницького району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , видане повторно 25 листопада 2021 року Вінницьким відділом ДРАЦС у Вінницькій області Центрально-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), а/з № 1 про смерть зареєстрований виконавчим комітетом Стадницької сільської ради Вінницького району Вінницької області 02 січня 1989 року. [INFO] померла моя мати [PERSON] , [INFO] , в с. Стадниця Вінницького району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , видане 19 січня 2021 року Вінницьким районним відділом ДРАЦС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), а/з № 16. Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на 1/2 частину у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , що належав померлій як голові колгоспного двору, яка не втратила своє право на майно двору станом на 15.04.1991 року, що підтверджується виписками з погосподарських книг (оригінали в Стадницькому старостинському окрузі), довідкою Стадницького старостинського округу виконавчого комітету Вінницької міської ради від 29.06.2022 року за № 372 та згідно технічного паспорту виготовленого КП «ВООБТІ» від 06.01.1989 року, відповідно до якого цей будинок дійсно належить колгоспному двору головою якого до 1988 року був [PERSON] , а після його смерті головою двору стала дружина - [PERSON] . Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [INFO] [PERSON] , є позивач по справі, син померлої - [PERSON] , [INFO] свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане 17 листопада 1969 року Стадницькою сільською радою Вінницького району Вінницької області. Інші спадкоємці першої черги за законом після смерті [INFO] [PERSON] - відсутні, що підтверджуються виписками з погосподарських книг. Спадщину після смерті [INFO] [PERSON] я позивач [PERSON] прийняв, так як у встановлений законом строк, подав заяву про прийняття спадщини в нотаріальну контору і на іншу частину спадкового майна отримав свідоцтво про право на спадщину за законом від 23 лютого 2022 року, зареєстроване в реєстрі за № 2-228, а саме на земельну ділянку площею 1,5983 га. Згідно записів погосподарських книг житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] відносився до суспільної групи колгоспних дворів станом на 15.04.1991 року і особами, які набули право на майно двору були двоє осіб: [PERSON] та [PERSON] , тобто в рівних частках кожний по частці. До моменту смерті [INFO] [PERSON] він був головою колгоспного двору житлового будинку [ADDRESS] , а після його смерті головою двору стала дружина - [PERSON] , що підтверджується виписками з погосподарських книг та довідкою Стадницького старостинського округу виконавчого комітету Вінницької міської ради від 29.06.2022 року за № 372. За змістом ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно до ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування майна померлого громадянина може здійснюватися за законом чи за заповітом. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від спадкодавця до спадкоємців, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. За 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку , встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 120 Цивільного кодексу Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно статті 123 ч. 2 Цивільного кодексу Української РСР, розмір долі члена двору встановлюється виходячи з рівності долей всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно Закону України „Про власність" від 15.04.1991 року (який діяв на момент смерті батька), пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України „ Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності " № 20 від 22.12.1995 року: «Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею та коштами у веденні спільного господарства двору». Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Частинами 1-3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Стаття 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з нормами ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що на теперішній час дійсно існують перешкоди для оформлення позивачем спадкових прав у нотаріальному порядку і за таких обставин визнання права власності на майно в порядку спадкування є компетенцією суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved