Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

У грудні 2022 року акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №б/н від 17.09.2011 в сумі 19 677 гривень 15 копійок і понесених судових витрат у сумі 2 481 гривень 00 копійок. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що з метою отримання банківських послуг [PERSON] підписала анкету-заяву №б/н від 17.09.2011, чим підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач ознайомлена із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 25 000 грн 00 коп. Оскільки відповідач належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконувала, станом на 07 грудня 2022 року виникла заборгованість на суму 19 677 грн 15 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 16 448 грн 36 коп., заборгованості за простроченими відсотками - 3 228 грн 79 коп. Посилаючись на те, що анкета-заява в сукупності з тарифами, а також умовами та правилами надання банківських послуг складають умови договору про надання банківських послуг, який відповідач не виконує, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість, що виникла станом на 07.12.2022 в сумі 19 677 грн 15 коп. і складається із: заборгованості за тілом кредиту - 16 448 грн 36 коп., заборгованості за простроченими відсотками - 3 228 грн 79 коп. Ухвалою від 04 січня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, постановлено розгляд справи проводити в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 21 лютого 2023 року. Представник позивача - акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, до суду надав клопотання про розгляд справи за їх відсутності, підтримку позову та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи сповіщалася засобами поштового зв`язку за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання згідно із п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена, не подала відзив, суд відповідно до ст.280, 281 ЦПК розглядає справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення з урахуванням того, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Фіксування судового засідання технічним записом відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини, і дійшов наступного висновку. Встановлено, що 17 вересня 2011 року [PERSON] звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, оформлення платіжної картки кредитка "Універсальна" з бажаним кредитним лімітом 1000 грн. У цей же день відповідач підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 33), у якій погодилася, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування складають між нею і банком договір про надання банківських послуг. Банком також надано довідку про умови кредитування від 17.09.2011 (а.с. 38) та паспорт споживчого кредиту від 12.02.2021 (а.с. 34-37), підписані відповідачкою, витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, які підпису відповідача не містять (а.с. 39-64). Зі змісту споживчого паспорту вбачається, що процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту за карткою "Універсальна" становить 84,00 % річних. З довідки АТ КБ "ПРИВАТБАНК" вбачається, що [PERSON] на підставі укладеного кредитного договору б/н від 17 вересня 2011 року видані платіжні картки: № [NUMBER] , дата відкриття 17 вересня 2001 року зі строком дії до серпня 2015 року, № [NUMBER] , дата відкриття 06 грудня 2013 року зі строком дії до грудня 2017 року,№ [NUMBER] , дата відкриття 06 грудня 2017 року зі строком дії до жовтня 2021 року, № [NUMBER] , дата відкриття 02 квітня 2018 року зі строком дії до жовтня 2021 року, № [NUMBER] , дата відкриття 29 березня 2019 року зі строком дії до січня 2023 року, №4149629341432896, дата відкриття 12 лютого 2021 року зі строком дії до вересня 2024 року (а.с. 32). Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки № [NUMBER] , оформленої на [PERSON] (договір б/н), старт карткового рахунку відбувся 17 вересня 2011 року зі встановленим кредитним лімітом 300 грн, який збільшувався до максимального розміру 25 000,00 грн У подальшому, 26 жовтня 2020 року розмір кредитного ліміту було зменшено до 0,00 грн (а.с. 31). Випискою по картковому рахунку карток на ім`я [PERSON] за період з 17 вересня 2011 року по 01 червня 2022 року підтверджується факт користування позичальником кредитними коштами та часткового погашення кредитної заборгованості (а.с. 23-30). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] до банківської установи із заявою про закриття карткового рахунку не зверталася. Відповідачем умови укладеного договору щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків не виконувалися. Згідно з наданим банком розрахунком станом на 07 грудня 2022 року утворилася заборгованість, яка становить 19 677 грн 15 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 16 448 грн 36 коп., заборгованість за простроченими відсотками - 3 228 грн 79 коп. Відповідно до ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За приписами ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (у цьому випадку АТ КБ "ПРИВАТБАНК" ). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши наведені норми та обставини справи, суд, вирішуючи питання про правомірність заявленої вимоги банку щодо стягнення з відповідача заборгованості за процентами, враховує наступне. Банк, заявляючи позов про стягнення кредитної заборгованості, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема й заборгованість за відсотками. Згідно з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду від 09 листопада 2018 року у справі № 911/3685/17 та від 04 червня 2020 року у справі №640/18354/14-ц, до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, також можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звіряння взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. За інформацією банку [PERSON] було видано кредитні картки зі строком дії до останнього дня 09/24 року. Згідно з випискою по рахунку відповідач після підписання анкети-заяви отримала кредитну картку зі встановленим кредитним лімітом, систематично користувалася кредитними коштами та частково погашала заборгованість. Отже, наявні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. За таких обставин, наявні правові підстави для стягнення з відповідача нарахованої позивачем суми відсотків за ставкою 84% річних, як передбачено підписаним відповідачкою паспортом споживчого кредиту. Отже, пред`явлений позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved