Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 20 січня 2023 [PERSON] звернулась до суду з позовом до Ворожбянської міської ради Сумського району Сумської області про визначення додаткового строку для подання заяви для прийняття спадщини. Вимоги мотивовані тим, що [INFO] в м. Ворожба помер її чоловік [PERSON] , який на день смерті зареєстрований та проживав в [ADDRESS] . Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина на все належне йому майно та права, в тому числі на квартири за вказаною адресою, яка належала йому на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03.08.1994, зареєстрованого в реєстрі за № 315. За життя чоловік заповіту не складав. Вказує, що вона на день смерті чоловіка проживала за іншою адресою. Маючи намір оформити спадщину, вона звернулась до приватного нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав, проте у прийнятті заяви їй було відмовлено у зв`язку з пропуском встановленого законодавством строку для прийняття спадщини, про що винесено відповідне письмове роз`яснення. Позивач зазначає, що заява про прийняття спадщини не була подана нею у встановлений законом термін, оскільки це було обумовлено непереборними і незалежними від неї обставинами, а саме загостренням хвороби та потребування постійного лікування, обмеження фізичної, рухливої активності та психологічним потрясінням через смерть чоловіка, а також через воєнні дії на території країни, що унеможливлювало вільне пересування та обмежувало роботу спадкових реєстрів. Вказане стало об`єктивною перешкодою до реалізації своїх спадкових прав та пропуску шестимісячного строку. На її думку пропуск строку для прийняття спадщини стався через причини, які дають правові підстави вважати їх поважними. Оскільки вона не може реалізувати своє право на спадщину за законом в інший спосіб, строк для прийняття спадщини якою був пропущений через поважні, об`єктивні та незалежні від неї обставини, позивач просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини, що відкрилась після чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , тривалістю два місяці з дня набрання чинності рішення суду. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 23 січня 2023 відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено її до підготовчого засідання за правилами загального провадження. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву у 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження (а. с. 15). Заяви (клопотання) учасників справи. У підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, долучила письмову заяву про розгляд справи у її відсутність через стан здоров`я та підтримання позовних вимог (а. с. 13). Представник відповідача\~ Ворожбянської міської ради Сумського району\~Сумської області у підготовче судове засідання не з`явився. Міський голова надіслав клопотання про розгляд справу без участі їх представника та визнання позовних вимог позивача (а. с. 19). Згідно з ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв`язку з неявкою сторін суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних доказів, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. За змістом ч. 3 та ч. 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Представник відповідача позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже у суду наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні. Повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв`язку, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що [PERSON] є чоловіком позивача у справі [PERSON] , що встановлено із свідоцтва про одруження (а. с. 5). [INFO] в м. Ворожба Сумської області помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а. с. 4). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все належне йому майно та майнові права. Зі свідоцтва про право власності на житло, зареєстрованого 03 серпня 1994 за № 315, [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 50% квартири за адресою: [ADDRESS] (а. с. 7). За даними Ворожбянської міської ради Сумського району Сумської області встановлено, що [PERSON] постійно до дня смерті [INFO] був зареєстрований та проживав один за адресою: [ADDRESS] . Заповіт від імені померлого виконавчим комітетом не посвідчувався. [PERSON] постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , здійснювала догляд за спадковим майном (а. с. 6). 10.01.2023 приватним нотаріусом Сумського районного нотаріального округу Ясинок Ж.В. була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] у зв`язку з тим, що спадкоємець не прийняла спадщину в установлений законом спосіб (а. с. 8). Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Статтями 15 та 16\~ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За загальними правилами про спадкування, передбаченими ст. 1216, 1218, 1220 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною 3 статті 1223 ЦК України визначено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Право на спадщину виникає у спадкоємця лише за умови його волевиявлення, яке полягає у прийнятті спадщини. Відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини- з умовою чи із застереженням. ЦК України встановлено строк для прийняття спадщини у 6-ть місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення права на спадкування у особи залежить від неприйняття або відмови від прийняття спадщини іншим спадкоємцем, строк для прийняття спадщини цією особою встановлюється у три місяці з моменту неприйняття чи відмови від прийняття спадщини іншим спадкоємцем. За позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може призначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини (ч. 3 ст.1272 ЦК України) або він може подати таку заяву безпосередньо до нотаріальної контори, якщо є згода інших спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання такої заяви (ч.2. ст. 1272 ЦК України). Статтею 1269 ЦК України встановлюється два способи прийняття спадщини: 1) подання спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Така заява подається спадкоємцем особисто. Не допускається прийняття заяв про прийняття спадщини, складених від імені спадкоємців їх представниками, що діють на підставі довіреностей; 2) постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ст. 1258 ЦК України: спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Згідно Правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-85цс12, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.\~\~ Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з п. 24\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України.\~ Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Висновки суду. Виходячи з системного аналізу вищенаведених положень законодавства, наданих суду доказів, які не викликають сумнівів у їх допустимості та достовірності, суд дійшов до наступних висновків. Гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Згідно з частиною третьою статті 1272\~ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272\~ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. У відповідності до роз`яснень, що містяться в абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, вирішуючи питання при визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як роз`яснив\~у своїй\~постанові від\~26\~червня 2019\~року у\~справі №\~565/1145/17\~Верховний Суд\~у складі\~Другої судової\~палати Касаційного\~цивільного суду,\~поважними причинами\~пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Законодавство не встановлює конкретний перелік поважних причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини та такі причини оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи. Тобто суд, розглядаючи такі позови встановлює саму по собі наявність причин, що унеможливили своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини, та оцінює їх з точки зору поважності. Суд, дослідивши надані позивачем докази, та виходячи із встановлених обставин, дійшов висновку про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання нею заяви про прийняття спадщини у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку, зокрема: загостренням хвороби та потребування постійного лікування, обмеження фізичної, рухливої активності та психологічним потрясінням через смерть чоловіка, а також через воєнні дії на території країни, що унеможливлювало вільне пересування та обмежувало роботу спадкових реєстрів. Вказане стало об`єктивною перешкодою до реалізації спадкових прав та пропуску шестимісячного строку, що свідчить про поважність причини пропуску такого строку. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04). Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач [PERSON] пропустила строк прийняття спадщини після смерті спадкодавця з поважних причин. Отже право останньої підлягає захисту в судовому порядку. Таким чином, враховуючи встановлені фактичні обставини справи та причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, які суд визнає поважними, на підставі наведених вище норм закону, які діяли на час виникнення спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, підлягають задоволенню. На підставі викладеного

Outcome: approved