Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 02 червня 2007 року, зареєстрованого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №1164. В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що уклав з відповідачем шлюб та у подружжя є спільна дитина: [PERSON] , [INFO] . Зазначив, що протягом десяти років проживає за межами України та його відсутність не впливала на сімейні відносини, відповідач з сином часто відвідували його, разом відпочивали. Сторони продовжували підтримувати подружні відносини та вести спільне господарство. Протягом останній двох років відносини з дружиною погіршились, між ними зникло взаєморозуміння, часто вникали сварки, спілкування звелось до мінімуму та стосувалось лише виховання сина. Протягом цього часу не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет. Зазначив, що продовжує брати участь в утриманні і вихованні сина. Вважає, що примирення між ними є неможливим, шлюб існує формально, а збереження такого суперечитиме його інтересам. У судове засідання позивач не з`явився, представник позивача звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила суд такий задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого не заперечує проти розірвання шлюбу, однак не погоджується з обґрунтування позовних вимог. Зокрема, зазначила, що позивач більше десяти років проживає за кордоном, вона з сином приїжджала до нього на літні канікули. Позивач ніколи не забирав сина до себе. Розірвати шлюб сторони вирішили влітку 2022 року. Син знаходиться на утриманні відповідача, позивач інколи надає кошти на утримання сина та на прохання дитини. Оскільки утримання дитини потребує значних коштів, відповідач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів. Просила розгляд справи здійснювати за її відсутності. У зв`язку з неявкою сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 02 червня 2007 року, зареєстрували такий у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №1164. У подружжя є спільний син: [PERSON] , [INFO] .. Сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечила проти задоволення позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам сторін, а відтак шлюб необхідно розірвати. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, згідно з якими у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позивачем при поданні позову понесено витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 992,40 грн., останньому необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що становить 496,20 грн., а решту судових витрат у розмірі 496,20 грн. стягнути з відповідача на його користь.

Outcome: approved