Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

1.Позиція позивача. У грудні 2022 року позивач [PERSON] звернувся до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області із позовом до Акціонерного товариства «Дніпровська ТЕЦ», треті особи: Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), Перша кам`янська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області «про зняття арешту з нерухомого майна». Згідно до позовних вимог позивач просить: -зняти арешт з нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS] , накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 11.06.2007 року, державним виконавцем Домаскіною Л.І. відділу державної виконавчої служби в Заводському районі м. Дніпродзержинськ на підставі виконавчого листа № 2-1878, виданого 27 липня 2004 року Заводським районним судом м.Дніпродзержинська про стягнення з [PERSON] боргу в сумі 322,03 грн. на користь ВАТ «ДДТЕЦ», виконавчого збору в сумі 32,20 грн. та витрати, пов`язані з проведенням виконавчих дій в сумі 14,71 грн. на користь держави; -скасувати (припинити) запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відомості з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, тип обтяження: заборона на нерухоме майно; реєстраційний номер обтяження: 5291164; зареєстровано: 12.07.2007 16:15:02 за №5291164 Дніпропетровська обл.., м. Кам`янське, вул. Медична, буд. 3, 068-587-83-35; підстава обтяження: постанова, б/н, 11.06.2007, [ADDRESS] ; власник: [PERSON] , причина відсутності коду: інша причина відстулності коду; заявник: Перша дніпродзержинська ДНК. В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] померла його мама [PERSON] , яка постійно мешкала до дня смерті за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з нерухомого майна квартири, яка розташована за зазначеною адресою. За час свого життя [PERSON] заповіту не лишила, а тому право на спадщину мають особи за законом. 03.02.2022 року Першою кам`янською державною нотаріальною конторою, після смерті [PERSON] було заведено спадкову справу № 115/2022, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 70256583 від 06.10.2022 року. 06.10.2022 року Першою кам`янською державною нотаріальною конторою [PERSON] видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на майно [PERSON] , яка померла [INFO] , яке складається з квартири [ADDRESS] , зареєстрованого в реєстрі за № 2-1226. Право власності на квартиру за [PERSON] зареєстровано 06.10.2022 року, номер запису: 48074568, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 311802623. При оформленні спадщини у державного нотаріуса, позивачу стало відомо, що постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 11 червня 2007 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби в Заводському районі м. Дніпродзержинськ було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] , а саме: квартиру [ADDRESS] на підставі виконавчого листа №2-1878, виданого 27 липня 2004 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинськ про стягнення з [PERSON] боргу в сумі 322,03 грн. на користь ВАТ «ДДТЕЦ», виконавчого збору у сумі 32,20 грн. та витрати, пов`язані з проведенням виконавчих дій в сумі 14,71 грн. на користь держави. В листопаді 2022 року позивач звернувся до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з заявою про зняття арешту з майна за адресою: [ADDRESS] , власником якого позивач став в порядку спадкування, після померлої матері. Листом від\~04.11.2020\~року вих..№17.18-14/48925\~Заводський відділ\~державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області повідомив, що згідно даних з Реєстру АСВП «Електронний архів», «Спецрозділ» на виконанні у відділі, виконавчий лист № 2-1878 виданий 27.07.2004 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення боргу з [PERSON] на користь ВАТ «ДДТЕЦ» у розмірі 322,03 грн., виконавчого збору у сумі 32.20 грн. та витрат пов`язаних з проведенням виконавчих дій в сумі 14,71 грн. на користь держави на примусовому виконанні до Відділу не пред`являвся та на примусовому виконанні не перебуває. У зв`язку з чим у Відділу відсутні підстави для зняття арешту з майна по номеру обтяження: 5291164. Однак, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 315880891, згідно розділу «Відомості з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна» на квартиру, дійсно продовжує існувати обтяження: заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер 5291164, зареєстроване 12.07.2007 16:15:02 за № 5291164 реєстратором: Перша кам`янська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанова, б/н 11.06.2007, ДВС Заводського району м. Дніпродзержинська; власник: [PERSON] . Позивач зазначає, що у даній постанові боржником зазначено [PERSON] , при цьому попередній власник нерухомого майна була [PERSON] . Іншого власника окрім матері позивача не було. Згідно довідки № б/н, виданою АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль» борг за опалення та гарячу воду за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок № [NUMBER] ), станом на 01 листопада 2022 року сплачено в розмірі 1139,42 грн. Майнові претензії у стягувача по боргу за виконавчим листом, виданим 27 липня 2004 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська відсутні. Між тим, згідно Акту звіряння № 22-333/522000087690 від 30.11.2022 року, складеного ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги», споживач електроенергії [PERSON] (Споживач) і постачальник електроенергії Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» згодні з тим, що протягом звіряння з 01.01.2022 р. по 30.11.2022 рік мали місце наступні факти, зокрема сальдо споживача на 30.11.2022 р. становить 0,00грн.,що підтверджує факт добросовісного споживача. Отже, позивач вважає, що відсутні підстави існування арешту та обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Обтяження № 5291164 перешкоджає позивачу, як власнику, вільно та повноцінно володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном за власним розсудом. Збереження арешту накладеного на вказане вище майно с надмірним та фактично безпідставним обмеженням майнових прав [PERSON] . У відповіді на відзив позивач зазначає, що обрав належний спосіб захисту , а саме про зняття арешту з нерухомого майна, оскільки за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Також позивач вказує, що стягувач АТ «Дніпровська ТЕЦ» до суду з заявою про зміну сторони у виконавчому провадженні, відкритого згідно виконавчого листа № 2-1878, виданого 27.07.2004 року Заводським районним міста Дніпродзержинська на її правонаступника після смерті боржника [PERSON] до суду - не зверталися. Відповідно до вимог п.9.9, 9.10 наказу №2274/5 від 25.12.2008 року (чинний на момент правовідносин), згідно яких строк зберігання завершених виконавчих виконавчих проваджень на зберіганні становить 3 роки, виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися підлягають знищенню. Враховуючи те, що рішення державного виконавця Заводського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ Домаскіної Л.І. про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження постановлено у 2007 році, то беззаперечно термін зберігання виконавчого провадження, в межах якого було накладено арешт на майно [PERSON] сплинув, при цьому заборгованість за виконавчим документом відсутня, що підтверджує у відзиві представник АТ «Дніпровська ТЕЦ». Позивач зауважив, що не має законних підстав звертатися до суду зі скаргою на дію чи бездіяльність державного виконавця, оскільки не є стороною виконавчого провадження, рішення про заміну боржника у виконавчому провадженні на його правонаступника відсутнє, спадкодавець [PERSON] також не є стороною виконавчого провадження, а тому доводи представника відповідача щодо звільнення майна з-під арешту та протиправної бездіяльності державного виконавця є безпідставними, як і твердження, що АТ «Дніпровська ТЕЦ» не є належним відповідачем. Таким чином, доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, позивач вважає необґрунтованими та безпідставними. Просить задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Позивач в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву в якій просила розглянути справу без його участі та без застосування технічних засобів, на задоволенні позовних вимог наполягає. 2. Позиція відповідача. Представник Відповідача, Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль», [PERSON] через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву. Зазначив, що дійсно в провадженні Заводського відділу державної виконавчої служби м. Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) перебувало виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №2-1878, виданого 27.07.2004 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль» 322 грн. 03 коп. заборгованості за послуги теплопостачання та 14 грн. 71 коп. 0 судового збору. Після смерті боржника [PERSON] її спадщина перейшла до спадкоємця [PERSON] . Відповідно до ст.. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Станом на 06.12.2022 року борг перед АТ «Дніпровська ТЕЦ» за виконавчим документом, на підставі якого було відкрито виконавче провадження є погашеним в повному обсязі [PERSON] . У листі Заводський відділ державної виконавчої служби у м. Кам`янське Кам`янського району Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) повідомляв в листопаді 2022 року, що згідно даних з Реєстру АСВП «Електронний архів», «Спецрозділ» не виконанні у відділі, виконавчий лист № 2-1878, виданий 27.07.2004 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська на примусове виконання до Відділу не пред`являвся та на примусовому виконанні не перебуває. Але до позову додана постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. В даному випадку державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) порушуються умови вчинення виконавчих дій та терміни їх виконання, що призвело до безпідставного порушення прав позивача. Така бездіяльність є протиправною. Позовними вимогами [PERSON] до АТ «Дніпровська ТЕЦ», згідно змісту позову є: зняти арешт з нерухомого майна та скасувати (припинити) запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відомості з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Але жодних прав та інтересів Позивача діями чи бездіяльністю АТ «Дніпровська ТЕЦ» порушено не було. Навпаки, АТ «Дніпровська ТЕЦ» вчинено дії щодо забезпечення скасування арешту майна боржника, шляхом подання відповідної заяви про закінчення виконавчого провадження. В разі забезпечення таких позовних вимог АТ «Дніпровська ТЕЦ» не зможе забезпечити його виконання. Із сформованих позовних вимог вбачається, що позивач звернувся до АТ «Дніпровська ТЕЦ» про зняття арешту, як до неналежного відповідача, оскільки, вирішення позовних вимог стосується державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Відповідач просить відмовити в задоволені позову [PERSON] до АТ «Дніпровська ТЕЦ», за участі третіх осіб: Першої кам`янської державної нотаріальної контори та Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про звільнення майна з під арешту. 3.Позиція третіх осіб. Через канцелярію суду від представника третьої особи - Першої кам`янської державної нотаріальної контори надійшло клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника. Третя особа, Заводський відділ державної виконавчої служби у м. Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) правом на подачу\~пояснень не\~скористався,\~будь-яких\~документів на\~адресу суду\~не надав. 4. Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи. 13 грудня 2022 року позивач [PERSON] звернувся до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області із позовом до Акціонерного товариства «Дніпровська ТЕЦ», треті особи: Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), Перша кам`янська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області «про зняття арешту з нерухомого майна». 13 грудня 2022 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу передано до провадження судді Івченко Т.П. 14 грудня 2022 року Ухвалою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Дніпровська ТЕЦ», треті особи: Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), Перша кам`янська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області «про зняття арешту з нерухомого майна», постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. 20 грудня 2022 року відповідач АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль» до канцелярії суду надали клопотання, згідно до змісту якого просять перенести розгляд справи. 20 грудня 2022 року від АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль» до канцелярії суду найшов відзив на позовну заяву. 22 грудня 2022 року позивач [PERSON] подав до суду заяву, згідно до якої просить надати можливість ознайомитись з відзивом. 27 грудня 2022 року на електронну пошту суду від [PERSON] надійшла відповідь на відзив. 04 січня 2023 року від третьої особи Першої кам`янської державної нотаріальної контори до суду надійшло клопотання, згідно до змісту якого просять розгляд справи проводити за відсутністю їх представника. 18 січня 2023 року [PERSON] до суду подав заяву, у якій просить справу слухати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Також 18 січня 2023 року позивач [PERSON] подав до канцелярії суду заяву, у якій зазначив, що додаткових заяв, клопотань не має, просить закрити підготовче провадження та перейти до судового розгляду. 18 січня Ухвалою судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська закрито підготовче провадження у справі [PERSON] до Акціонерного товариства «Дніпровська ТЕЦ», треті особи: Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), Перша кам`янська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області «про зняття арешту з нерухомого майна» та призначено справу до розгляду по суті. 31 січня 2023 року від третьої особи Першої кам`янської державної нотаріальної контори до суду надійшло клопотання, згідно до змісту якого просять розгляд справи проводити за відсутністю їх представника. 22 лютого 2023 року від адвоката Кісілевича Є.Є., який діє в інтересах відповідача АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль», до канцелярії суду надійшло клопотання, згідно до змісту якого просит здійснити розгляд справи без участі представника АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль». В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України. 5. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.10.2022 року зареєстрованого в реєстрі за № 2-1226, спадкова справа № 115/2022 [PERSON] , [INFO] , який є спадкоємцем [PERSON] , 1957 року народження, успадкував квартиру [ADDRESS] . Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 30.11.2021 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), вбачається, що [PERSON] померла [INFO] у віці 64 років, про що в Книзі реєстрації смертей 30.11.2021 року зроблений відповідний актовий запис № 2002. Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 70256583 від 06.10.2022 року до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис, яким зареєстрована спадкова справа № 69082139, спадковий реєстр у нотаріуса 115/2022 Перша кам`янська державна нотаріальна контора, спадкодавець [PERSON] , дата смерті [INFO] . Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №311802623 від 06.10.2022 року, сформованим [PERSON] , Перша кам`янська державна нотаріальна контора, зазначено власником нерухомого майна квартири (адреса: [ADDRESS] ) [PERSON] на праві приватної власності. Постановою державного виконавця Домаскіною Л.І. відділу державної виконавчої служби в Заводському районі м. Дніпродзержинська серія АМ № 129378 від 11.06.2007 року накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , яка належить [PERSON] та накладено арешт на майно боржника на підставі Виконавчого листа № 2-1878 виданого 27.07.2004 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення з [PERSON] боргу в сумі 322,03грн. на користь ВАТ «ДДТЕЦ», виконавчого збору в сумі 32,20 грн. та витрати, пов`язані з проведенням виконавчих дій в сумі 14,71 грн. на користь держави. Згідно листа № 17.18-14/48925 від 04.11.2020 року наданого Заводським відділом державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) позивачу повідомлено, що згідно даних з Реєстру АВСП «Електронний архів», «Спецрозділ», на виконанні у відділі, виконавчий лист №2-1878, виданий 27.07.2004 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинськ про стягнення боргу з [PERSON] , на користь ВАТ «ДДТЕЦ» у розмірі 322,03 грн., виконавчого збору в сумі 14,71 грн. на користь держави, на примусове виконання до відділу, не пред`являвся та на примусовому виконанні не перебуває. Довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно , Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 315880891 від 23.11.2022 року інформація формувалась щодо об`єкта нерухомого майна квартири [ADDRESS] , тип обтяження заборона на нерухоме майно; реєстраційний номер обтяження 5291164; зареєстровано 12.07.2007 16:15:02 за №5291164 реєстратором: Перша кам`янська державна нотаріальна контора, 51931, Дніпропетровська область, місто Кам`янське, вулиця Медична, будинок №3; підстава обтяження постанова, б/н , 11.07.2007, ДВС Заводського району м. Дніпродзержинськ. Довідка № б/н, видана [PERSON] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] , № особистого рахунку [NUMBER] , про те, що борг за теплопостачання та гарячу воду на 01 листопада 2022 року відсутній, борг до 2007 року сплачений в сумі 1139,42 гривні. Актом звіряння №22-333/522000087690 від 30.11.2022 року складеного ТОВ «Дніпровські електричні послуги» щодо споживача [PERSON] встановлено, що сальдо споживача на 30.11.2022 рік становить 0,00 грн. 6. Мотиви, з яких виходить суд при вирішенні спору та застосовані норми права. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Статтею 11 Цивільного кодексу України\~ визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правові, економічні та організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень визначені\~Законом України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~(далі - Закон № 1952-IV). Згідно зі\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення та припинення правовідношення. Відповідно до ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. При цьому, необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність, доведена належними у розумінні\~ст. 79 ЦПК України\~доказами, певного суб`єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) з боку відповідача. У\~рішенні Конституційного\~суду\~України\~№ 18-рп/2004\~від\~01.12.2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій\~статті 4 Цивільного процесуального кодексу України\~та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Конституційний суд України у вказаному рішенні зазначає, що види і зміст охоронюваних\~законом\~інтересів, що перебувають у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" як правило не визначаються у статтях\~закону, а тому фактично є правоохоронюваними. Охоронюваний\~законом\~інтерес перебуває під захистом не тільки\~закону, а й об`єктивного права в цілому, що панує у суспільстві, зокрема, справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права та є його складовою. Відповідно ст. 317 ЦК, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного «панування» власника над майном, не пов`язана з використанням його властивостей. Право користування власністю - це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпорядження розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна. Відповідно\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК України\~встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені\~законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із\~закону\~або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, положеннями цієї статті закріплюється презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, тобто право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону. Статтею 41 Конституції України\~визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1\~ст.316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1\~ст. 321 ЦК України). Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з п.1 ч.1\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вилучення обтяження та скасування арешту можливе на підставі рішення суду. Статтею 386 ЦК України\~встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Відповідно до вимог\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1, 2\~ст. 1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя\~статті 46 цього Кодексу). Відповідно до\~ст. 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною 5\~ст. 1268 ЦК України\~визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, наявність обтяження квартири [ADDRESS] , перешкоджає позивачу здійснювати своє право власності, та порушує її конституційне право, передбачене частиною 1\~статті 41 Конституції України. Відповідно до абз. 2 ч. 3\~ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Відповідно до п.1 ч. 2\~ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. Відповідно до вимог ч.ч.1,2\~ст.56 Закону України «Про виконавче провадження»\~арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Крім того, відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 2004 року, що діяла на час внесення заборони) у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також проводяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ст.59 Закону України« Про виконавче провадження» (редакція 2016 року) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: Дотримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (утому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1 -2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно. Позивач правильно обрав спосіб захисту своїх прав, лише зняттям арешту з майна без вимоги про визнання права власності, оскільки оскарження постанови державного виконавця про арешт майна є недоцільним, бо позивач не є стороною виконавчого провадження, будь-які виконавчі провадження на час розгляду справи відсутні, а зняття арешту з майна не позбавляє позивача право оформити спадкові права після смерті матері, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом, і перешкод у цьому немає. Тому на підставі пункту 2 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України слід припинити дію, яка порушує право . Таким чином належним способом захисту прав позивача є припинення обтяження речового права на нерухоме майно позивача. Відповідно до ч.ч. 1,2,3\~ст.59 Закону України «Про виконавче провадження»\~, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Отже, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Нормою\~ст. 41 Конституції України\~та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до\~Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Аналіз правових норм дає підстави для висновку, що право власності проявляється у правомочностях власника, обмеження яких можливо виключно на підставі закону. Нормами ч.1, 2\~ст. 321 ЦК України\~регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Такі правові регулювання містяться і в ст.1 Першого протоколу Європейської\~Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод». Відповідно до статей\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України\~встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23). Таким чином, враховуючи характер, суть та підстави заявлених позивачем вимог, норми права, якими вони регулюються, суд приходить до висновку, що накладене обтяження обмежує позивача у праві володіння, користування та розпорядження, що призвело до того, що позивач позбавлений можливості належним чином оформити спадкові права після смерті матері, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом. Отже, враховуючи зазначені позивачем обставини та надані ним докази в обґрунтування позову в їх сукупності, приймаючи до уваги, що позивачем надано належні і допустимі докази, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. 7. Розподіл судових витрат. Статтею 141 ЦПК України\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до змісту позовної заяви, позивач просить судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 1984 (одна тисячі дев`ятсот вісімдесят чотири) гривні 80 копійок, залишити за ним.

Outcome: approved