Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

Позивач звернулась до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області із позовною заявою, в якій просить встановити між сторонами порядок користування квартирою [ADDRESS] , виділивши їй у користування житлову кімнату, що позначена в технічному паспорті №4 площею 16,5 кв.м з балконом площею 0,8 кв.м. та житлову кімнат, що позначена в технічному паспорті №6 площею 9,8 кв.м. Відповідачу виділити у користування житлову кімнату № 5, що позначена в технічному паспорті №9 площею 11,6 кв.м. з лоджією 2,8 кв.м. В спільному користуванні сторін залишити кухню, що позначена в технічному паспорті за № 1 7,7 кв.м., вбиральню, що позначена за № 8 - 1,2 кв.м., ванну кімнату, що позначена за № 7 - 2,7 кв.м., комору, що позначена в технічному паспорті №2 1,4 кв.м. та вбудовану шафу, що позначена в технічному паспорті №5 0,5 кв.м. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона разом з [PERSON] є власниками трикімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на праві спільної часткової власності\~ по 1/2 частині, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири. Загальна площа квартири становить 65,7 кв.м. У вищевказаній квартирі проживають: позивач, її неповнолітня донька та відповідач. з грудня 2021 року між сторонами виникає конфлікт з приводу користування кімнатами та платі комунальних послуг. Організації, що надають комунальні послуги відмовляються розподілити особові рахунки без відповідного судового рішення. Мирно врегулювати питання користування квартирою у сторін не виходить. Наразі позивачка з дитиною займають дві житлові кімнати площею 16,5 кв.м. з балконом 0,8 кв.м. та кімнату площею 9,8 кв.м. Відповідач зайняв кімнату площею 11,6 кв.м. з лоджію 2,8 кв.м. В зв`язку з чим, [PERSON] просить суд, встановити прядок користування квартирою в запропонованому нею вигляді. 20 липня 2022 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження\~ про розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали та направлена відповідачу за місцем його реєстрації. 15 лютого 2023 року надійшов відзив на позовну, в якому представник відповідача [PERSON] вказала, що відповідач по справі [PERSON] її син, який є військовослужбовцем. З 24.02.2022 року [PERSON] не знаходиться в м. Шостка, тому належна на праві спільної часткової власності квартира [ADDRESS] знаходиться в повному користуванні позивачки. Речі [PERSON] знаходяться в кімнаті, зайнятою ним раніше, площею 11,6 кв.м. Жодних конфліктних ситуацій з приводу користування квартирою між сторонами не виникало, тим більше, позивачка ні в усній, ні в письмовій формі не висувала відповідачу претензій або пропозицій з приводу користування квартирою. Позивачка в свою чергу змінила замки на вхідні двері, не надавши при цьому ключа власнику іншої частини квартири [PERSON] , чим спровокувала негативне ставлення до себе з боку відповідача. Крім того, відповідач сплачує комунальні послуги у розмірі відповідно до його частки майна та боргів не має. Відповідач в свою чергу пропонував позивачці викупити його частку в майні, але врегулювати це питання так і не вдалося. Відповідач залишає за собою право провести зміну власника 1/2 частини вищевказаної квартири, тому вважає, що на даний час не має сенсу задовольняти вимоги позивача. В своїй відповіді на відзив, наданою суду 27.02.2023 року, позивачка просила задовольнити позов, мотивуючи тими самими обставинами. Крім того, зазначила, що та обставина, що відповідач з 24.02.2022 року не знаходився в м. Шостка не відповідає дійсності. Відповідач періодично з`являється до квартири, вживає там спиртні напої, після чого влаштовує сварки і тільки приїзд співробітників поліції може його вгамувати. Також вказала, на те, що співвласниками на даний час врегульоване питання щодо порядку користування квартирою, він є сталим та існує протягом тривалого часу. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позов, об`єктивно дослідивши всі докази, які мають важливе юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з договору купівлі-продажу квартири від 21.12.2021 року, сторони мають на праві спільної часткової власності по 1/2 частині квартиру [ADDRESS] ./а.с.9-10, 11/ Згідно технічного паспорта квартира [ADDRESS] розташована на восьмому поверсі дев`ятиповерхового будинку. Квартира є трикімнатною і її загальна площа становить 65,7 кв.м. Коридор, позначений на схематичному плані №1, має площу 10,7 кв.м.; комора, позначена на схематичному плані №2, має площу 1,4 кв.м., кухня, позначена на схематичному плані №3, має площу 7,7 кв.м., житлова кімната, позначена на схематичному плані №4, має площу 16,5 кв.м.; вбудована шафа, позначена на схематичному плані №5, має площу 0,5 кв.м.; житлова кімната, позначена на схематичному плані №6, має площу 9,8 кв.м.; ванна кімната, позначена на схематичному плані №7, має площу 2,7 кв.м.; вбиральня, позначена на схематичному платі №8, має площу 1,2 кв.м.; житлова кімната, позначена на схематичному плані №9, має площу 11,6 кв.м.; лоджія, маж площу 2,8 кв.м.; балкон, має площу 0,8 кв.м./а.с.13-14/ У вищевказаній квартирі зареєстровані: власник [PERSON] , співвласник [PERSON] , малолітня донька [PERSON] проживає в квартирі з 25.05.2022 року без реєстрації./а.с.15/ Згідно з ч.1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Виходячи з приписів ст.ст.317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до частин 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Як вбачається із положень ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Пленум Верховного Суду України в п. 14 постанови від 22.12.1995 року N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності" роз`яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Оскільки, спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд може виділити в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому, допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Однак, учасники права спільної часткової власності, як і індивідуальні власники, наділяються правами володіння, користування та розпорядження майном. Але, оскільки право кожного співвласника не обмежується якоюсь чітко визначеною частиною, а поширюється на усе спільне майно, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Здійснення права на засадах спільної згоди учасників має розглядатися як загальне правило, винятки з якого можуть встановлюватись законом. Так, за ст. 361 ЦК кожен співвласник наділений правом самостійного розпорядження часткою у праві спільної часткової власності. Звертаючись до суду з позовом про визначення порядку користування квартирою з відповідачем, позивач у порядку ст.ст.12, 81 ЦПК України зобов`язаний довести ті обставини, на які посилається, тобто наявність умов, що йому як власнику перешкоджають належно користуватися належною власністю. Поміж тим, перешкод у реалізації права власності для позивача судом не встановлено. Позивач не виконав свого процесуального обов`язку та не надав жодних доказів виникнення будь-якого спору щодо користування житловим приміщенням та наявності конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками. Позивачка в своїй відповіді на відзив вказує на те, що відповідач по приїзду до міста влаштовує з нею сварки, не є доказом виникнення між ними конфліктних ситуацій з приводу саме користування належною ним квартирою. Згідно повідомлення Шосткинського РУП ГУНП від 23.07.2022 року надісланого [PERSON] в діях [PERSON] не вбачається ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, так як громадський порядок і спокій громадян порушений не був./а.с.53/ При цьому, відповідач вказує, що жодних конфліктних ситуацій з позивачкою з приводу користування належної ним квартири не було. Незважаючи не те, що відповідач, як військовослужбовець знаходиться в зоні бойових дій, ним систематично сплачуються комунальні послуги, що відповідають його частці у праві власності на квартиру./а.с.42-47/. Тобто тягар зі сплати комунальний послуг поділений сторонами і не несе між ними виникнення спірних правовідносин. Вказана обставина не спростована позивачем. Отже, при розгляді даної справи судом не встановлено порушення, невизнання чи оспорювання відповідачем прав позивача. Доводи позивача не підтверджені доказами. Сам факт звернення позивача до суду не свідчить про порушення його права, яке підлягає доказуванню у встановленому законом порядку. Недоведеність правових підстав для визначення порядку користування квартирою та необхідності судовому захисту цивільних прав має наслідок відмови у задоволенні позову. У порядку ст.141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed