Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до Орджонікідзевського міського суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості\~за договором\~позики.\~Свої позовні\~вимоги,\~мотивує тим,\~що 04 жовтня 2021 року між ним та відповідачем було укладено договір позики грошових коштів, який посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за № 31. Відповідно до п. 1 Договору, Позивач передав, а Відповідач прийняв у власність грошові кошти в сумі 1 200 000,00 гривень та зобов`язався регулярно сплачувати Позивачу грошові кошти в сумі 100 000,00 гривень кожного місяця. Загальна сума позики мала бути повернута Відповідачем Позивачу в строк до 04 жовтня 2022 року. Відсотки за користування позикою не нараховуються. Грошові кошти фактично передані Позивачем Відповідачу до підписання Договору, що підтверджується підписами Сторін в Договорі. У період дії Договору, Відповідачем було здійснене часткове повернення суми позики. Зокрема, 29.10.2021 р. повернуто 30 800,00 грн., 29.10.2021 р. - 68 000,00 грн., 30.11.2021 р. - 100 000,00 грн. Всього Відповідачем повернуто Позивачу позику в сумі 198 800,00 гривень. Отже, Позивач належним чином виконав свої зобов`язання з передачі грошових коштів. Проте Відповідач взяті на себе зобов`язання повністю не виконав, грошові кошти у погодженому розмірі та строки не повернув. Станом на дату звернення до суду, сума боргу Відповідача перед Позивачем складає 1 001 200,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що він працював у позивача. Оскільки під час перевірки було виявлено нестачу грошових коштів в сумі 1 200 000,00 гривень, вони поїхали до нотаріуса де уклали нотаріально завірений договір позики на вказану суму. Вказує, що він не заперечує сплату цих коштів, але не в такому розмірі, оскільки на даний час він звільнений та не має доходу. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Згідно із\~ст. 1047 ЦК\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Як встановлено в судовому засіданні, 04 жовтня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за № 31. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Так, відповідно до п.1 Договору, [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв у власність грошові кошти в сумі 1 200 000,00 гривень та зобов`язався регулярно сплачувати [PERSON] грошові кошти в сумі 100 000,00 гривень кожного місяця. Загальна сума позики мала бути повернута в строк до 04 жовтня 2022 року., відсотки за користування позикою не нараховуються. Грошові кошти фактично передані [PERSON] [PERSON] до підписання договору, що підтверджується підписами сторін в Договорі. Як вказує позич та не заперечує відповідач, у період дії договору, [PERSON] було здійснене часткове повернення суми позики. Так, 29.10.2021 р. повернуто 30 800,00 грн., 29.10.2021 р. - 68 000,00 грн., 30.11.2021 р. - 100 000,00 грн. Всього відповідачем повернуто позивачу позику в сумі 198 800,00 гривень. Отже, оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання повністю не виконав, грошові кошти у погодженому розмірі та строки не повернув, станом на дату звернення до суду, сума боргу складає 1 001 200,00 грн., У відповідності до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 525, 526 даного кодексу, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, в силу приписів ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як слідує із договору позики, контрагентами погоджено строк виконання боржником свого зобов`язання щодо повернення отриманих у позику коштів до 04.10.2022р. У відповідності до ст.610,612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.1049 коментованого нормативно-правового акту, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Суд дає критичну оцінку доводам відповідача, висловлені ним в судовому засіданні щодо часткового визнання позовних вимог, оскільки вони є голослівними, безпідставними та взагалі нічим не підтвердженими і спростовуються стабільними поясненнями сторони позивача, наданими ними належними та допустимими доказами, матеріалами справи в їх сукупності. Враховуючи наведені приписи чинного законодавства, а також зважаючи на те, що станом на час розгляду та вирішення справи у суді відповідачем свої зобов`язання щодо повернення отриманих у борг грошових коштів не виконані, позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі як обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи. Окрім цього, відповідно до ст..141 ЦПК України, судові витрати розподіляються між сторонами пропорційно до розміру задоволених вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved