Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-08 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що 08.09.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 9371465. 14.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до якого ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало (відступило) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» належні йому права вимоги до боржників. Так, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги, зокрема, до відповідача в сумі 12 991, 24 гривень, з яких: 6 004, 00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 987, 24 гривень - сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам договору позики відповідач не виконав свого зобов`язання, заборгованість не погасив. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем нарахування жодних штрафних санкцій не здійснювалось. Таким чином заборгованість відповідача по договору позики № 9371465 від 08.09.2020 становить 12 991, 24 гривень. Крім того, 20.03.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 15657-03/2021. 30.11.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 30112021-1, у відповідності до якого ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» передало (відступило) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» належні йому права вимоги до боржників. Так, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги, зокрема, до відповідача в сумі 14 560, 00 гривень, з яких: 4 000, 00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10 560, 00 гривень - сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконав свого зобов`язання, заборгованість не погасив. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем нарахування жодних штрафних санкцій не здійснювалось. Таким чином заборгованість відповідача по кредитному договору № 15657-03/2021 від 20.03.2021 становить 14 560, 00 гривень. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду позивача із вимогами про стягнення з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за договором позики № 9371465 від 08.09.2020 в сумі 12 991, 24 гривень і за кредитним договором № 15657-03/2021 від 20.03.2021 в сумі 14 560, 00 гривень. Також, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь судові витрати. Ухвалою суду від 15.12.2022 вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. З матеріалів справи вбачається, що поштове відправлення із ухвалою суду від 15.12.2022 та копією позовної заяви із доданими до неї документами, відповідач отримала після повторного його направлення 08.02.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. У строк, визначений судом ухвалою суду від 15.12.2022, від відповідача відзив на позов не надійшов. Будь-які докази по справі чи клопотання від відповідача на адресу суду не надійшли. Ухвалою суду від 11.01.2023 було витребувано у ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»: докази перерахування на банківський рахунок [PERSON] грошових коштів одержаних за договором позики № 9371465 від 08.09.2020 та кредитним договором № 15657-03/2021 від 20.03.2021 у відповідності до умов цих договорів (первинні документи); обґрунтований розгорнутий розрахунок заборгованості по договору позики № 9371465 від 08.09.2020 та кредитному договору № 15657-03/2021 від 20.03.2021 (із зазначенням періоду нарахувань, складових заборгованості, розміру відсотків, відповідних сум, зокрема внесених позичальником, тощо);докази повідомлення [PERSON] про відступлення права вимоги на виконання умов договорів факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 і № 30112021-1 від 30.11.2021. Витребувані докази суд зобов`язав надати позивача до 21.01.2023. На виконання вимог вищевказаного судового рішення 19.01.2023 позивачем надано суду розрахунок заборгованості по кредитному договору № 15657-03/2021 від 20.03.2021. Ухвалою суду від 24.01.2023 до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за невиконання процесуальних обов`язків, покладених на нього судом ухвалою від 11.01.2023, неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом у встановлений законом строк, застосовано заходи процесуального примусу у виді штрафу; в задоволенні клопотань ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та витребування доказів відмовлено. На виконання вимог ухвали суду від 11.01.2023 позивачем 06.02.2023 надано суду розрахунок заборгованості по договору позики № 9371465 від 08.09.2020. Ухвалою суду від 06.03.203 позивачу відмовлено у скасуванні ухвали від 24.01.2023 в частині застосування до нього заходів процесуального примусу. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 08.09.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 9371465, відповідно до умов якого позикодавець - ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язалось передати позичальнику - [PERSON] у власність грошові кошти в сумі 6 004, 00 гривень шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальник, а позичальник, в свою чергу, зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики - 08.10.2020 або достроково та сплатити позикодавцеві плату (проценти) - 1, 60 % в день від суми позики. (а.с. 7) Відповідачка підтвердила, що вона ознайомилась на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги; до моменту підписання договору позики вивчила цей договір і Правила надання грошових коштів у позику (п. 4.1., п. 4.2. договору). Крім того, 20.03.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 15657-03/2021, відповідно до умов якого товариство зобов`язалось надати [PERSON] кредит у розмірі 4 000, 00 гривень строком до 18.04.2021 шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок клієнта - [PERSON] , а остання, в свою чергу, зобов`язалась повернути кредит, сплативши визначені договором проценти за користування ним - 803, 00 % річних від суми кредиту в розрахунку 2, 20 % на добу. У відповідності до п. 1.5. цього договору, датою його укладення вважається дата перерахування грошових коштів на банківський рахунок клієнта. (а.с. 25-30) Додатком № 1 від 20.03.2021 до вищевказаного договору сторони правочини узгодили графік розрахунків та орієнтовану сукупну вартість кредиту. (а.с. 27) 30.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 3 до договору про надання фінансового кредиту № 15657-03/2021 від 20.03.2021, відповідно до умов якої сторони погодили відстрочення виконання зобов`язань [PERSON] до 29.07.2021. (а.с. 31) 14.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до якого ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало (відступило) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» належні йому права вимоги до боржників, зокрема до [PERSON] за договором позики № 937146 від 08.09.2020. (а.с. 13-18) Згідно із п. 1.2. вищевказаного договору факторингу, підписання сторонами та скріплення їх печатками Акту приймання-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прав вимоги заборгованості. 21.09.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було складено вищевказаний акт. (а.с. 17) Крім того, 30.11.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 30112021-1, у відповідності до якого ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» передало (відступило) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» належні йому права вимоги до боржників, зокрема до [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту № 15657-03/2021 від 20.03.2021. (а.с. 32-35) Згідно із п. 1.2. вищевказаного договору факторингу, підписання сторонами та скріплення їх печатками Акту приймання-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прав вимоги заборгованості. 30.11.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було складено вищевказаний акт. (а.с. 34) Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Таким чином, після складання актів приймання-передачі Реєстру боржників 21.09.2021 і 30.11.2021, відбулось одиничне, тобто сингулярне правонаступництво. З цього часу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» стало новим кредитором відповідача. Судом встановлено, що умовами договору позики № 9371465 від 08.09.2020 і договору про надання фінансового кредиту № 15657-03/2021 від 20.03.2021 передбачена заміна кредитора у зобов`язанні без згоди боржника (п. 4.3. договору позики і п. 3.1.4. кредитного договору). Позивач вважає, що відповідачкою порушено умови договору позики № 9371465 від 08.09.2020 і договору про надання фінансового кредиту № 15657-03/2021 від 20.03.2021, заборгованість за якими підлягає стягненню в примусовому порядку. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України). Як свідчить тлумачення ст. 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 1 ст. 1046 ЦК України). На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Кредитний договір, як і договір позики, в даному випадку, укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1047 і ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (ч. 1 і ч. 2 ст. 207 ЦК України в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору). Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів ( змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Законом України «Про електронну комерцію» визначено організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлено порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначено права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Так, згідно із ст. 3 вищевказаного Закону, електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно із ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. За умовами договору позики № 9371465 від 08.09.2020 (п. 5 договору) і договору про надання фінансового кредиту № 15657-03/2021 від 20.03.2021 (п. 6.1. договору) дані правочини укладено в електронній формі і підписано, відповідно, зокрема відповідачкою, електронним підписом. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту і повернення позики, просив стягнути заборгованість за основною сумою боргу (сума, яку фактично отримав в борг позичальник) та відсотками. Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У ч. 1 та ч. 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Водночас, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Однак, відповідно до змісту ч. 1 ст. 1050 ЦК України з урахуванням ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, позивач має довести надання позичальнику грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором. Позивачем не надано суду належних доказів перерахування на банківський картковий рахунок відповідачки грошових коштів в сумі 6 004, 00 гривень, як то визначено умовами п. 1 договору позики № 9371465 від 08.09.2020. Визначення даної суми в договорі не свідчить про отримання позики, зокрема саме у такому розмірі, і, відповідно, про виконання позикодавцем своїх зобов`язань по договору. У відповідності до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Згідно із п. 4.1. договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (первісний кредитор) зобов`язалось надати документацію по боржниках, зазначених у Реєстрі боржників протягом 30 календарних днів з моменту підписання Акті прийому-передачі відповідного Реєстру боржників, але в будь-якому разі не раніше сплати ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» ціни продажу заборгованості. Передача документації здійснюється шляхом укладення між сторонами відповідного Акту прийому-передачі документації за формою, встановленою в додатку № 4 до цього договору. Визначення терміну «документація» наведено в преамбулі договору: документація - електронні документи, що стосуються заборгованостей окремих боржників, які підтверджують дійсність та наявність права грошових вимог ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до боржників по заборгованостям, а також є необхідними для пред`явлення вимоги до боржника щодо погашення заборгованості. Зі змісту п. 9.10. вищевказаного договору факторингу вбачається, що зокрема Акт прийому-передачі документації є його невід`ємною частиною. Звертаючись до суду із позовом про стягнення грошових коштів, саме позивач зобов`язаний навести обґрунтований розрахунок сум, що стягуються (п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України) і в подальшому довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України). При цьому, позивачем не було повідомлено суд про неможливість подання доказів у встановлений законом строк, тобто разом із позовом, у відповідності до ч. 4 ст. 83 і п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України. Маючи сумніви у добросовісному здійсненні позивачем своїх процесуальних прав та виконанні обов`язків щодо доказів, на підставі ч. 7 ст. 81 ЦПК Україниухвалою суду від 11.01.2023 з метою ухвалення законного і обґрунтованого рішення у справі були витребувані необхідні докази у позивача. Однак, ухвала суду в частині, зокрема надання суду доказів перерахування на банківський рахунок [PERSON] грошових коштів одержаних за договором позики № 9371465 від 08.09.2020 у відповідності до умов цього договору, залишилась позивачем без виконання. Судом прийнято до уваги, що законом передбачено відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором у зобов`язанні за недійсність переданої йому вимоги (ч. 1 ст. 519 ЦК України). Відповідно, укладення договору факторингу не може бути беззаперечним доказом наявності дійсного грошового зобов`язання. Згідно із п. 6 договору позики № 9371465 від 08.09.2020, даний договір діє саме з моменту перерахування суми позики позичальнику. Відсутність доказів перерахування на банківський картковий рахунок відповідачки грошових коштів (п. 1 договору) унеможливлює встановити: дату початку дії вищевказаного договору (п. 6 договору); суму наданої позики; правильність нарахування процентів, які нараховуються від суми наданої позики з дати її отримання (п. 1, п. 3 договору). У відповідності до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивачем не надано доказів того, що на момент переходу до нього прав за договором позики № 9371465 від 08.09.2020 на підставі договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 у первісного кредитора - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», а потім і у нового - ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» існувало право вимоги до відповідачки саме в тому обсязі та на умовах, зазначених у реєстрі заборгованостей боржників, в тому числі щодо суми позики і процентів, а також у позовній заяві. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Отже, позивачем у даній справі не доведено отримання відповідачкою позики за договором позики № 9371465 від 08.09.2020. На підтвердження виконання умов договору про надання фінансового кредиту № 15657-03/2021 від 20.03.2021, позивачем суду надано довідку ТОВ «Платежі онлайн» № 236/01 від 17.01.2023. З даної довідки вбачається здійснення 20.03.2021 транзакції в сумі 4 000, 00 гривень на рахунок відповідачки, зазначений в договорі. (а.с. 71) Зважаючи на те, що надана довідка не є первинним документом, даний доказ судом оцінюється в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами. В обґрунтування розміру заборгованості відповідачки перед позивачем, останнім зокрема, надано розрахунки заборгованості. (а.с. 19, 36, 72, 80) Розрахунки заборгованості за договором позики № 9371465 від 08.09.2020 і договором про надання фінансового кредиту № 15657-03/2021 від 20.03.2021, не є належними доказами видачі та отримання позики, оскільки не є первинними документами, а також не є безспірними доказами розміру заборгованості, а є лише обґрунтуванням позовних вимог щодо розміру заборгованості, яка повинна бути підтверджена саме первинними документами. Частиною 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо). Первинні документи, створені автоматично в електронній формі програмним забезпеченням інформаційно-комунікаційної системи, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови наявності накладеного електронного підпису чи печатки з дотриманням вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. Відповідно до абз. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що розрахунок заборгованості, наданий позивачем на виконання вимог ухвали суду від 11.01.2023 по договору позики № 9371465 від 08.09.2020, є необґрунтованим і не підтвердженим належними, допустимими і достовірними доказами. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості по договору про надання фінансового кредиту № 15657-03/2021 від 20.03.2021 на виконання вимог ухвали суду від 11.01.2023, заборгованість становить 14 560, 00 гривень, з яких: 4 000, 00 гривень - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 10 560, 00 гривень - відсотки за користування кредитом, нараховані за період з 20.03.2021 по 18.07.2021 (120 днів). (а.с. 72) У відповідності до п. 1.3. вищевказаного договору за користування кредитом відповідачка зобов`язалась сплачувати 803, 00 % річних від суми кредиту в розрахунку 2, 20 % на добу. Кредит надано до 18.04.2021 (п. 1.2. договору). Однак, 30.06.2021 сторонами цього договору було узгоджено відстрочення виконання зобов`язання до 29.07.2021 (п. 1 додаткової угоди № 3 від 30.06.2021 до договору про надання фінансового кредиту № 15657-03/2021 від 20.03.2021). Судом перевірено розрахунок заборгованості відповідача перед позивачем по договору про надання фінансового кредиту № 15657-03/2021 від 20.03.2021 і встановлено його відповідність умовам договору (4 000, 00 гривень х 2, 20 % х 120 днів = 10 560, 00 гривень). Згідно з ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), відповідно до ст. 610 ЦК України. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, відповідно до ст. 611 ЦК України. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що відповідачкою заборгованість по договору про надання фінансового кредиту № 15657-03/2021 від 20.03.2021 не погашена. Протягом тривалого часу належних розрахунків відповідачка не веде, відповідно, ухиляється від виконання зобов`язань, взятих на себе згідно з даним договором. Згідно із ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно ч. 1 - ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. Сторонами по справі у відповідності до ч. 4 ст. 83 ЦПК України не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, до суду не надходили. Будь-які клопотання про витребування доказів по справі в зв`язку з неможливістю їх самостійного надання та заяви про забезпечення доказів до суду сторонами по справі не подавалися. Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи. Також, судом в ухвалі суду від 15.12.2022 було роз`яснено сторонам по справі наслідки ненадання суду доказів по справі, дії в разі неможливості надання доказів, а також право і порядок звернення до суду із заявами та клопотаннями. Отже, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Згідно із ч. 2 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з п. 2, п. 4, п. 6 - п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Таким чином, враховуючи вищевикладене та положення ч. 8 ст. 279 ЦПК України, судом досліджуються докази і письмові пояснення, викладені в заявах по суті, в даному випадку - пояснення, викладені в позовній заяві, а також докази, надані разом із нею і на виконання вимог ухвали суду від 11.01.2023. Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем у позові, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає частковому задоволенню. Враховуючи вищевикладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно з якою суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача, шляхом стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 15657-03/2021 від 20.03.2021 в сумі 14 560, 00 гривень. В задоволенні решти позовних вимог, а саме в частині стягнення заборгованості за договором позики № 9371465 від 08.09.2020 в сумі 12 991, 24 гривень, слід відмовити, оскільки такі вимоги, враховуючи вищевикладене, є необґрунтованими і недоведеними належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України, які б були достатніми, в розумінні ст. 80 ЦПК України, для задоволення позову в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору в сумі 2 481, 00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням від 18.11.2022. (а.с. 6) Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 311, 21 гривень пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (52, 85 %). Решту судового збору в сумі 1 169, 79 гривень слід залишити за позивачем. Доказів понесення сторонами по справі інших судових витрат суду не надано. Суд вважає за необхідне звернути увагу учасників справи при виконанні судового рішення на положення п.102 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження»: тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України: фізичні особи можуть здійснювати видаткові операції з рахунків, на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, без урахування такого арешту за умови, якщо сума стягнення за виконавчим документом не перевищує 100 тисяч гривень; припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації); визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: partial