Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, в якій вказала, що вона отримує пенсію у разі втрати годувальника відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Годувальником був її чоловік [PERSON] , який помер [INFO] , згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 16.09.2004 відділом РАЦС Сквирського РУЮ. Факт родинних стосунків підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданого 18.06.1999 Поліським відділом РАЦС Іванківського РУЮ Київської області. 02.01.2023 року заявник звернулася із заявою про перерахунок пенсії, відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до Сквирського відділу обслуговування громадян №15 Головного Управління Пенсійного Фонду України у Київській області, проте працівником установи було виявлено розбіжність в написанні імені її чоловіка, а саме, в довідці про заробітну плату (грошове забезпечення) одержаною особою за роботу (службу) в зоні відчуження № 1118 виданій 12.12.1996 Поліським районним споживчим товариством зазначено його власне ім`я « [PERSON] » та у трудовій книжці виданій 03.05.1966р., заповнена лише титульна сторінка російською мовою та вказано ім`я « [PERSON] ». Таке написання імені її чоловіка не відповідає написанню його власного Імені зазначеним у свідоцтві про одруження та свідоцтві про смерть. У зв`язку з цим їй було рекомендовано звернутись до суду для усунення виявлених розбіжностей. Вказана помилка запису власного імені годувальника позбавляє її можливості провести перерахунок пенсії перерахувати належним чином право на пенсію. Хоча пенсію по втраті годувальника їй було призначено ще з моменту смерті чоловіка на підставі тих самих документів на які посилається сьогодні пенсійний фонд відмовляючи у реалізації її права на пенсійне забезпечення. Тому і виникла необхідність у встановленні юридичного факту. \~ \~ \~ \~ Просила суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що трудова книжка видана 03 травня 1966 року Хмільрадгоспом «Хабни» смт. Поліське Київської області на ім`я « [PERSON] » (напис російською мовою), 1947 р.н., та довідка №1118 видана 18.12.1996 р. Поліським споживчим товариством Київської облспоживспілки із зазначенням імені «Назаренко Генадію Андрійовичу» належить [PERSON] , [INFO] , громадянину України, уродженцю с. Ковшилівка, Поліського району Київської області, який помер [INFO] у м. Сквира Київської області. Заявник в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду із заявою про розгляд справи у її відсутність, просила суд задовольнити заяву в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що [PERSON] отримує пенсію по втраті годувальника відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Факт шлюбних стосунків заявника та її чоловіка підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданого 18.06.1999 Поліським відділом РАЦС Іванківського РУЮ Київської області. [PERSON] , народився [INFO] у с. Ковшилівка Поліського району Київської області, згідно свідоцтва про народження № [NUMBER] виданим 10.02.1951 року, актовий запис про народження №10 складений 14.09.1947 року Ковшилівською сільською радою Поліського району Київської області. Згідно паспорта, серії [NUMBER] виданого 14.06.1984 року відділом внутрішніх справ Поліського райвиконкому Київської області, ім`я чоловіка заявника зазначено « [PERSON] ». Свідоцтво про одруження серії [NUMBER] , що видане 18.06.1999 року Поліським відділом РАЦС Іванківського РУЮ Київської області на підставі актового запису 03 складеного 15.01.1972 року Мартиновицькою сільською радою Поліського району Київської області підтверджує ім`я чоловіка заявника « [PERSON] ». Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , що видане 16.09.2004 р. відділом РАЦС Сквирського РУЮ на підставі актового запису №203 складеного 16.09.2004 р. цим же відділом, ім`я чоловіка заявника вказано « [PERSON] ». Також з посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи серії [NUMBER] , що видане 14.02.1995 року Київською обласною радою та Вкладка №151367 видана 23.01.1998 Київською обласною державною адміністрацією до Посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи серії [NUMBER] вказано ім`я « [PERSON] ». З довідки виконавчого комітету Сквирської міської ради № 05 від 11.01.2022 року вбачається, що [PERSON] проживала разом із чоловіком-годувальником, « [PERSON] », який помер [INFO] , до дня його смерті. Від встановлення вказаного юридичного факту залежить перерахунок пенсії по втраті годувальника, відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Абзацом 1 пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення встановлено, що звернути увагу судів на те, що відповідно до статей 255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто, від них залежать виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Заявник не має іншої можливості одержати документ, який посвідчує цей факт і чинним законодавством не передбачено іншого порядку\~\~його встановлення. В інший спосіб, окрім судового порядку, встановити належність їй правовстановлюючих документів, заявник не має можливості. Крім того, встановлення факту належності правовстановлюючого документу породжує для заявника юридичні наслідки. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу дасть можливість для перерахунку пенсії по втраті годувальника. У відповідності до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що має юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що факт належності правовстановлюючого документа підлягає встановленню, а заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved