Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

До Суворовського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] , в якій просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтований тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 листопада 2011 року. Від шлюбу у сторін [INFO] народилася дитина - [PERSON] . Оскільки на теперішній час сторони проживають окремо, відповідач участь у вихованні та утриманні дитини в добровільному порядку не приймає, а утримання дитини потребує значних матеріальних витрат, позивач вимушена звернутися до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково у розмірі 1 500,00 грн. щомісяця, мотивуючи тим, що на даний час не має матеріальної можливості сплачувати аліменти в розмірі вказаному у позові. Вивчивши матеріли справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку. Так, згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ч.8 ст.7 СК України), а також зобов`язує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст.142 СК України) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин (ч.9 ст.7 СК України). Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до роз`яснень, що надані у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Розірвання шлюбу між батьками, проживання одного з батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 листопада 2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 03 листопада 2011 року (а.с.10). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12 січня 2017 року, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Сторони проживають окремо, неповнолітня дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, що не заперечувалось відповідачем. Позивач в позовній заяві зазначає що дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. В свою чергу, відповідач матеріальної допомоги на утримання не надає, при цьому є працездатною особою, настільки їй відомо, влаштувався на роботу, інших осіб на своєму утриманні немає. У зв`язку з цим просить стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 3000,00 грн. щомісячно. Частина 3 ст. 181 СК України, передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в долі від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається судом за заявою платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ст.184 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Одночасно законодавцем визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2ст.182 СК України). Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривень, з 1 грудня - 2833 гривень. Разом з тим, при визначенні розміру аліментів в даному спорі суд, з додержанням вимог ст.182 СК України, враховує загальний матеріальний стан відповідача, стан здоров`я дитини, відповідача та фактичного приділення позивачем більше сил та засобів на її виховання та розвиток через проживання дитини з нею, в той час, як відповідач може і повинен знаходити діяльність, яка б дозволила йому забезпечити належний рівень існування дитини, яка має право на утримання за його рахунок. Відповідач повинен, і має можливість докладати всіх зусиль для надання повноцінного утримання своєї дитини, яка в силу свого віку не може забезпечити себе усім необхідним. Згідно вимог ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Однак, позивачем не надано суду жодних належних і допустимих доказів щодо, можливості сплачувати відповідачем аліменти у заявленому нею розмірі - 3 000,00 гривень щомісячно. Судом також не беруться до уваги доводи відповідача про неможливість сплачувати аліменти більше 1 500,00 грн. щомісяця, оскільки відповідач в судовому засіданні не надав доказів наявності таких обставин, не повідомив про наявність інших утриманців. На підставі вище викладеного, враховуючи, що аліменти на дитину присуджуються у твердій грошовій сумі, відповідач є працездатним, відсутність даних щодо незадовільного стану здоров`я його або дитини відсутні, суд вважає за необхідне частково задовольнити вимоги позивача, стягнувши з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000,00 гривень, на утримання неповнолітнього сина, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів не є надмірним та є об`єктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та принципу рівності батьків у утриманні дитини, відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України, та має забезпечити право малолітньої дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. При цьому суд зауважує, що сторони не позбавлені можливості згодом, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (частина 1 статті 192 СК України). Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, частиною 2 ст.184 СК України, визначено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно з п.1 ч.1ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

Outcome: partial