Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 17.07.2008 року він та відповідачка перебували у шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . 15.10.2014 року шлюб між сторонами розірвано рішенням Черкаського районного суду. Згідно рішення Апеляційного суду Черкаської області від 16.10.2015 року визначено місце проживання малолітньої дитини сина [PERSON] з його батьком [PERSON] . Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 01.12.2015 року з відповідачки на його користь стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.12.2017 року збільшено розмір стягнення аліментів на його користь та стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Після розлучення аліменти, які сплачувала відповідач не покривали витрати на утримання дитини, дитина часто хворіла, потребувала лікування та оздоровлення, а в подальшому дитина продовжила навчання у Черкаському кооперативному економіко - правовому коледжі ВНЗ Укоопспілки «Полтавський університет економіки та торгівлі». Тому він змушений був звернутися до суду про стягнення додаткових витрат на утримання дитини до суду. З 01.12.2015 року аліменти, які надає відповідачка йому на утримання сина [PERSON] , він надає йому в повному обсязі. На даний час неповнолітній син [PERSON] потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів на потреби навчання, розвитку та інше. 31.08.2018 року [PERSON] подарувала частину двокімнатної квартири по [ADDRESS] [PERSON] 28.10.2022 року йому стало відомо з Реєстру нерухомості, що відповідачка 08.02.2021 року відповідно до договору купівлі-продажу, придбала квартиру загальною площею 51,3 кв.м., де є єдиним власником. Тобто, це є підтвердженням того, що відповідачка занижує свої доходи, тобто отримує заробітну плату в конвертах. З урахуванням викладеного вважає за доцільне збільшити розмір стягуваних аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 100 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.11.2022 року та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.01.2023 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, надано відповідачу термін на подання відзиву до суду. 24.02.2023 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач зазначає, що позивачем не надано жодних доказів того, що вона занижує свої доходи та отримує заробітну плату в конвертах. Середньомісячний дохід її становить 6800 гривень із яких 1400 гривень вона сплачує аліментів. Також вона перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України і отримує пенсію, як інвалід другої групи, в розмірі 2300 гривень з яких 575 гривень вона сплачує аліментів на утримання неповнолітнього сина. Крім того, вона сплачує додатково за навчання сина 2000 гривень, на заняття з репетитором, щосезонні покупки одягу та відпочинок в м. Львів та Трускавець. Вона дійсно придбала квартиру 08.02.2021 року на кошти які отримала в позику від [PERSON] , з яким укладено договір позики у письмовій формі. На сьогодні відповідач ще не розпочала погашення позики, так як термін повернення до 08.02.2031 року. Тому її матеріальний стан не змінився. Просить в позові позивачу відмовити. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та представник відповідача адвокат Ткач В.В. позовні вимоги позивача не визнали та просили відмовити у задоволенні позову з підстав вказаних у відзиві. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що з 17.07.2008 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Черкаського районного суду від 15.10.2014 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 16.10.2015 року визначено місце проживання малолітньої дитини сина [PERSON] з його батьком [PERSON] . Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 01.12.2015 року з відповідачки [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.12.2017 року збільшено розмір стягнення аліментів на користь [PERSON] та стягнуто аліменти з відповідача [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивач зазначає, що на даний час неповнолітній син [PERSON] потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів на потреби навчання, розвитку та інше, а тому визначений судом розмір аліментів не дозволяє забезпечити матеріально сина всім необхідним. Крім того, 31.08.2018 року [PERSON] подарувала частину двокімнатної квартири по [ADDRESS] [PERSON] 28.10.2022 року йому стало відомо з Реєстру нерухомості, що відповідачка 08.02.2021 року відповідно до договору купівлі-продажу, придбала квартиру загальною площею 51,3 кв.м., де є єдиним власником. Тобто, це є підтвердженням того, що відповідачка занижує свої доходи, тобто отримує заробітну плату в конвертах. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, та забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" установлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні; працездатних осіб - 2684 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури, - 1600 гривень; осіб, які втратили працездатність, - 2093 гривні. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У статті 192 СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Аналогічні висновки містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 536/1557/17 (провадження № 61-7584св18), від 30 червня 2020 року у справі № 343/945/19 (провадження № 61-2057св20), постанові Верховного суду від 12.01.2022 року у справі № 545/3115/19. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач посилається на те, що відповідач подарувала частину квартири та придбала квартиру за договором купівлі-продажу, а тому її матеріальний стан змінився та дозволяє на збільшення розміру аліментів. Проте, судом встановлено, що 08.02.2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів в сумі 400 000 гривень строком до 08.02.2031 року без сплати відсотків. Згідно п.7 договору позики, позичальник має право повернути позику на власний розсуд як частинами, так і одразу усю позику в кінці терміну, визначено п. 1 Договору. Даний факт підтверджено наданим до суду копією договору позики. Як зазначила відповідач в судовому засіданні, повернення позики нею не розпочато, постільки її мати не змогла продати свою квартиру в зв`язку з військовим станом. Таким чином, суд приходить до висновку, що матеріальний стан відповідачки на даний час не змінився. Відповідачка продовжує отримувати заробітну плату та пенсію з яких відраховується аліменти на утримання сина. Крім цього, судом встановлено, що крім стягнення аліментів відповідач несе додаткові витрати на утримання сина, а саме: регулярно сплачує кошти на навчання сина у коледжі, що підтверджено наданими до суду копіями квитанцій. Згідно із статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] не надав до суду належних та допустимих доказів на підтвердження зміни матеріального становища або сімейного стану [PERSON] , погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін та інших випадків, передбачених статтею 192 СК України, тому його вимоги щодо збільшення розміру аліментів не підлягають задоволенню. Положення ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, ст.ст. 181, 182 СК України дають підстави для висновку про те, що суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Враховуючи вимоги діючого законодавства, а також встановлені по справі обставини, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який встановлений на даний час, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому в позові позивачу необхідно відмовити. Постільки сторони є інвалідами другої групи та звільненні від сплати судового збору, суд вважає судовий збір віднести за рахунок держави відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed