Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору служби у справах дітей Бершадської міської ради про визначення місця проживання дитини з тих підстав, що як стверджує вони з відповідачкою уклали шлюб 06.11.2019 у Бершадському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 78. У них є дочка [PERSON] , [INFO] , яка за їх спільною домовленістю буде проживати разом з ним, так як відповідачка планує виїхати за кордон на лікування. Враховуючи ту обставину, що відповідачка перебуватиме за межами України та проживатиме окремо, вона прогнозовано не зможе брати участі у належному утриманні та вихованні малолітньої дочки [PERSON] . Усвідомлюючи відповідальність за виховання та піклування малолітньої дочки, створення для неї належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку, він вважає, що його малолітня дочка повинна проживати з ним. У будинку, де вони проживають на даний час, для дочки створені всі необхідні умови для комфортного проживання. Тривале проживання у даному житлі сформувало для дитини звичне соціально-побутове середовище. Враховуючи той факт, що відповідачка не має можливості повноцінно брати участь у вихованні їх дочки, визначення місця проживання з ним сприятиме реалізації його батьківських обов`язків, зокрема у питаннях, пов`язаних з реалізацією особистих прав дитини. Просить визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] , жителем [ADDRESS] та залишити малолітню дитину [PERSON] на вихованні батька [PERSON] . Представник позивача [PERSON] адвокат Янчук В.М. в підготовчому судовому засіданні позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідачка [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позов визнала. Представник третьої особи служби у справах дітей Бершадської міської ради Лелюк В.І. не заперечує проти задоволення позову так як проживання дитини біля батька буде відповідати інтересам дитини. Врахувавши думку учасників справи, вивчивши письмові докази по справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом установлено, що [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане Бершадським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територілаьного управління юстиції у Вінницькій області. Мати дитини [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 1534 від 12.12.2019. Батько дитини [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 1357 від 23.10.2019. Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 20.12.2022 у справі № 126/2255/22 шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 07.02.2023, затвердженого начальником служби у справах дітей В.Лелюк, для виховання та розвитку дитини створено такі умови. Дитина на вигляд здорова, активна, забезпечена одягом, взуттям, розвиваючими іграми. Батько дитини дотримується режиму сну та відпочинку. Продуктами харчування сім`я забезпечена. Потреби дитини задоволені у повному обсязі. Мати дитини рідко бачиться з дівчинкою. Батьки розлучені з 20.12.2022. Мати дитини має проблеми зі доров`ям і планує виїхати за кордон на лікування. Малолітня [PERSON] проживає з батьком [PERSON] , який її самостійно утримує, доглядає, виховує. Умови проживання задовільняють потреби дитини у вихованні та розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно з ч.1, ч.2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятоюстатті 157 цього Кодексу. Відповідно до положень ч.1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. В постанові Верховного Суду від 22.04.2019 у справі №204/6905/17 зазначено, що тлумачення статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах. При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. При вирішенні даного спору щодо визначення місця проживання дитини, суд бере до уваги вік дитини; потребу у турботі та догляді, що дитина звикла до певного місця проживання, обстановки та режиму дня; визнання відповідачем позовних вимог. Також суд враховує надані позивачем докази про матеріально-побутові умови проживання, матеріальний стан, можливість позивача створити дитині умови для виховання і розвитку, виконання ним своїх батьківських обов`язків. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 141, 157, 161 СК України,

Outcome: approved