Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. [PERSON] (позивачка) подала до суду позов до [PERSON] (відповідач), в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі по 2\~500,00 грн на кожну дитину щомісячно до повноліття дітей, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору покликається на те, що від шлюбу у них народилися дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач ніде не працює, на утримання дітей грошей не дає, вихованням дітей не займається. Останній не бажає брати участі в матеріальному забезпеченні дітей. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Позивачка у судовому засідання позов підтримала повністю з викладених у ньому мотивів та просить суд його задовольнити. Відповідач позов не визнав, суду пояснив, що він не працює і не може працевлаштуватися, оскільки через хвороби його відмовляються брати на роботу. Крім цього, на даний час він навчається і його стипендія становить 1\~200,00 грн, тому він не взмозі сплачувати аліменти на дітей. Діти зареєстровані за його місцем проживання, однак фактично проживають з позивачкою. Заяв чи клопотань учасниками справи не подано. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 24.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до відкритого судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.10-11). Ухвалами судового засідання від 23.02.2023 та 06.03.2023 відмовлено у задоволенні заяв відповідача про відвід судді (а.с.17, 27-28, 31, 49-50). Також, судом розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі №443/145/23 відповідача [PERSON] (а.с.14). Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 30.01.2009 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Жидачівського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис №06. Прізвище дружини після одруження змінено на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про одруження від 30.01.2009 (а.с.5). Згідно з свідоцтвами про народження від 20.08.2009, 14.08.2010 батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є сторони у справі (а.с.3, 4). Відповідно до довідки Жидачівського МВУКГ №2064 від 13.12.2022, станом на 13.12.2022 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.8). Відповідно до записів з трудової книжки [NUMBER] , [PERSON] за період з 04.06.2013 по 09.04.2021 періодично працював, а також перебував на обліку у центрі зайнятості як безробітний, отримуючи відповідну допомогу. Останній запис зроблений 03.12.2021 про припинення виплати допомоги по безробіттю (а.с.38-41). Довідкою Жидачівського професійного ліцею від 20.02.2023 встановлено, що [PERSON] є учнем Жидачівського професійного ліцею з 02.09.2022 за професією «Слюсар з ремонту колісних транспортних засобів. Водій автотранспортних засобів (кат.«В», «С») (а.с.37). Згідно з довідками від 01.09.2021, 02.09.2021, 11.10.2022, у [PERSON] виявлено хвороби та встановлено, що він придатний працювати різноробочим без шкідливих і небезпечних факторів виробничого середовища у ліцеї, а також йому протипоказана робота в нічний час, і роботи, пов`язані з шкідливими умовами і небезпечними факторами (а.с.33-36). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем (батьком) обов`язку щодо утримання своїх дітей до досягнення ними повноліття. Норми права, які застосував суд. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Сімейного кодексу України (далі СК України) та Закону України «Про охорону дитинства» (далі Закон №2402-III) Так, утримання дитини до досягнення нею повноліття є обов`язком батьків (стаття 51 Конституції України та стаття 180 СК України) Відповідно до положень частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (частина 1 статті 182 СК України). Згідно з приписами частини 2 статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 1 статті 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Крім цього, суд враховує норми статей 8, 11, 12 ЗУ «Про охорону дитинства» (26 квітня 2001 року № 2402-III), які передбачають право дітей на достатній життєвий рівень, рівність батьків у правах та обов`язках щодо дитини та права, обов`язки і відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини. Зважаючи на положення частини 2 статті 10 ЦПК України, суд також враховує норми статей 3, 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, відповідно до яких в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Узагальнені фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що сторони є батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з матір`ю. Відповідач як батько належним чином не виконує обов`язок щодо утримання своїх дітей. Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Суд зазначає, що обов`язок щодо утримання та виховання дітей покладено на обох батьків і вони в рівній мірі зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Зважаючи на те, що діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] , проживають разом з матір`ю [PERSON] , а відповідач [PERSON] є їхнім батьком і на нього покладено однаковий з [PERSON] обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своїх дітей, тому суд доходить переконання про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] . Надаючи оцінку аргументам позивачки щодо обґрунтованості розміру аліментів, визначених нею у твердій грошовій сумі по 2\~500,00 грн на кожну дитину, суд зауважує, що позивачкою не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження наявності у відповідача доходів, які б дозволяли йому сплачувати визначений нею розмір аліментів щомісячно. Також, суд зауважує, що у відповідача наявні хвороби і за станом здоров`я у нього є певні протипоказання та застереження щодо роботи. Крім цього, відповідач на даний час навчається. Наведені обставини підтверджено належними та допустимими доказами, які не викликають сумнівів у достовірності викладеної у них інформації. З огляду на викладене, суд доходить переконання, що визначений позивачкою розмір аліментів є необґрунтованим. Однак, суд зазначає, що обставини наявності у відповідача хвороб та навчання не звільняють його від обов`язку утримувати своїх дітей, оскільки у відповідача немає повного протипоказання щодо роботи, а лише наявні певні застереження та протипоказання, які не позбавляють його можливості працевлаштуватися з метою отримання доходу. Не є перешкодою для працевлаштування і навчання відповідача. Таким чином, суд виснує, що матеріали справи не містять достатніх фактичних даних, які б свідчили про наявність у відповідача об`єктивних перешкод, що перешкоджають або унеможливлюють виконання ним обов`язку щодо утриманню дітей до досягнення ними повноліття. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності та зважаючи на необхідність створення для дітей такого рівня життя, який був би достатнім для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі по 1\~416,50 грн на кожну дитину, що відповідає встановленому сімейним законодавством мінімальному гарантованому розміру аліментів на одну дитину. Розподіл між сторонами судових витрат. З огляду на вимоги статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі ставки, яка була встановлена ЗУ «Про судовий збір» на час подання позову (1\~073,60 грн). На підставі статей 150, 180-182, 184 Сімейного кодексу України та

Outcome: partial