Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-21 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. про визнання неправомірними дій приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. щодо вчинення виконавчого напису № 30569 від 21.05.2021 про стягнення з [PERSON] заборгованості; визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та стягнення судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.07.2021 згідно інформації про виконавче провадження, приватним виконавцем м. Києва Дорошкевич В.Л. було відкрито виконавче провадження № 66138100 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» заборгованості у розмірі 21 171 грн. Виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого напису № 30559 від 21.05.2021 вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. Про наявність виконавчого напису стало відомо після відкриття виконавчого провадження з мобільного додатку «Дія» у жовтні 2022 року. Зазначено, що позивач вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки він вчинений з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами. Так, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконалася належним чином у безспірності розміру суми, що підлягає стягненню, та вчинила виконавчий напис всупереч порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Також на момент вчинення виконавчого напису був відсутній нотаріально посвідчений кредитний договір. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08.11.2022 задоволено заяву представника позивача [PERSON] [PERSON] про забезпечення позову та зупинено стягнення по виконавчому провадженні № 66138100 за виконавчим написом від 21.05.2021 вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 30569, що перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості (а.с. 30, 31). 29 листопада 2022 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників судового розгляду в судове засідання (а.с. 45-46). Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Як убачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї процесуальними документами була отримана відповідачем 26.12.2022, що підтверджується повідомленням Укрпошти про вручення рекомендованого поштового відправлення (а.с. 51). Відзив на позов відповідачем не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З матеріалів справи вбачається, позивач не заперечує щодо розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Встановлено, що 21.05.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 30569, за яким з позивача [PERSON] звернено стягнення за Кредитним договором 173612415 від 10 березня 2020 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 90 від 21.07.2020 є Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 05/0820-01 від 05.08.2020 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», ідентифікаційний код ЄДРПОУ 42254696 (а.с. 17, 44, далі - виконавчий напис). За виконавчим написом стягнуто заборгованість за період з 16.04.2021 по 12.05.2021, сума заборгованості становить 19 971 грн., що складається із: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 7 000 грн. та простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 12 971 грн. За вчинення виконавчого напису стягнуто 1 200,00 грн. Загальна сума до стягнення становить 21 171 грн. На підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. від 21.05.2021, зареєстрованого в реєстрі за № 30569, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. 19.07.2021 відкрите виконавче провадження № 66138100 (а.с. 18-20). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів встановлено Главою 14 Закону України «Про нотаріат» та Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. З тексту оспорюваного виконавчого напису від 21.05.2021 убачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувалася ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік). Постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 26 листопада 2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п. 4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення - з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення спірного виконавчого напису 21.05.2021 були відсутні правові підстави для його вчинення. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001 року. Вказані правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29 січня 2019 року по справі № 910/13233/17. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 р. у редакції від 29.11.2001 року передбачено стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами. При цьому визначено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При вирішенні спору суд також враховує правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 12 березня 2020 року по справі № 757/24703/18-ц, від 15 квітня 2020 року по справі № 158/2157/17, відповідно яких для вчинення виконавчого напису нотаріусу слід надавати серед інших документів оригінал нотаріально посвідченого договору. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 21.05.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. За таких обставин, приватний нотаріус, не мала права вчиняти виконавчий напис на підставі пункту 2 Переліку, який визнано незаконним та нечинним на час вчинення нотаріальних дій. Укладений між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» договір № 173612415 від 10.03.2020, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, а отже спірний виконавчий напис не підлягає виконанню (а.с. 40-43). За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вищенаведені обставини свідчать про наявність правових підстав для визнання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірності заборгованості боржника перед стягувачем, тому, враховуючи предмет спору, суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині. У частині вимог про визнання неправомірними дій приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. щодо вчинення виконавчого напису № 30569 від 21.05.2021, суд зазначає наступне. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (ч. 1 ст. 48 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Тлумачення змісту ст. 51 ЦПК України свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом. Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Виходячи з наведеного, якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі в якості співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (постанова Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 200/8461/15-ц). Верховний Суд у постанові від 19.10.2022 по справі № 521/17203/20 зазначив, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. В свою чергу, звертаючись до суду із позовом, що серед іншого, містить вимогу про визнання неправомірними дій нотаріуса щодо вчинення нею спірного виконавчого напису, позивачем до кола учасників судового розгляду у якості відповідача не включено приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., натомість остання визначена позивачем як третя особа. У пункті 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 304/284/18 (провадження № 14-517цс19) зазначено, що належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача. За вищевикладених обставин у задоволенні позову в частині визнання неправомірними дій нотаріуса слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у порядку розподілу судових витрат між сторонами з відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь позивача підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір в дохід держави у розмірі 1 488,60 грн., що складається із судового збору у розмірі 992,40 грн. за подачу до суду позовної заяви та судового збору у розмірі 496,20 грн. за подачу до суду заяви про забезпечення позову (а.с. 1, 8). У частині вимог про стягнення витрат на правничу допомогу суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, опис виконаних адвокатом робіт, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Встановлено, що при зверненні з даним позовом до суду між позивачем [PERSON] , як клієнтом, та Адвокатським об`єднанням «Шеліпов, Захаревич та партнери», як адвокатським об`єднанням, укладено Договір № 24/10/2022 про надання правової (юридичної) допомоги від 24.10.2022 (а.с. 22-25, далі - договір). Відповідно до п. 1.1 договору, Клієнт доручає, а Адвокатське Об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правову (юридичну) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п. 4.2 договору, за результатами надання правової (юридичної) допомоги складається Акт, що підписується сторонами. В акті вказується обсяг наданої Адвокатським Об`єднанням правової (юридичної) допомоги і її вартість. В свою чергу, позивачем відповідно вимог п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві зазначено лише очікуваний розмір понесення витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн., натомість до позову не додано жодних доказів щодо обсягу та вартості наданих послуг з правничої допомоги, документів про понесені витрати на таку допомогу, не наведено опису виконаних робіт (наданих послуг), визначеного розміру гонорару адвоката, у зв`язку із чим суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу.

Outcome: partial