Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.03.2018 року державного реєстратора комунального підприємства реєстраційної служби Одеської області Щеплоцької Христини Богданівни про проведення державної реєстрації права власності за [PERSON] , розмір частки: 1/1 на житловий будинок під номером [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1504036351101) та припинити у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності [PERSON] на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 193 кв.м,, житловою площею 74,8 кв.м., яке було зареєстроване на підставі рішення державного реєстратора комунального підприємства реєстраційної служби Одеської області Щеплоцької Христини Богданівни за №40063275 від 12 березня 2018 року. Представник позивача зазначив, що [PERSON] є власником 171/400 житлового будинку з надвірними спорудами який розташовано: [ADDRESS] загальною площею - 114,7 (кв.м), житлова площа - 45,1 (кв.м), що складається з житлового будинку літ. "А" та надвірних споруд: літ. "В" - льох; літ. "Г", літ. "3, літ. "К" - літня кухня; літ. "Д", літ. "И - сарай; літ. "Р" - баня; літ. "Е" - вбиральня; літ. "Ж" - душ; літ. "Л", літ. "О" - навіс; літ. "Н" - веранда; літ. "П" - гараж; № І-ІІ - огородження; І - мостіння; II - IV. Вказана частина житлового будинку із надвірними спорудами належить [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н. А. 26 вересня 2017 року, зареєстрованого у реєстрі за № 5150. Співвласниками домоволодіння зокрема були [PERSON] із часткою 171/400 та [PERSON] із часткою 171/400. Поряд із житловим будинком літера літ. "А" на вказаної земельної ділянці знаходиться самочинно збудований будинок загальною площею 193 кв.м.. Нещодавно позивачу стало відомо, що співвласниця [PERSON] з часткою 171/400 вирішила здійснити виділ у натурі майна, що знаходилося у її фактичному користуванні, а саме самочинно збудований будинок загальною площею 193 кв.м.. Із цією метою остання 06.03.2018 року звернулася до державного реєстратора Комунального підприємства реєстраційної служби Одеської області Щеплоцької Христини Богданівни із заявою про державну реєстрацію права власності. Із вказаною заявою [PERSON] було надано технічний паспорт від 05.03.2018, видавник: ТОВ "ПРОФПРОЕКТ"; висновок №154854 від 05.03.2018, видавник ТОВ «ПРОФПРОЕКТ». Розглянувши вищевказану заяву [PERSON] державний реєстратор Комунального підприємства реєстраційної служби Одеської області Щеплоцька Христина Богданівна прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), за № 40063275 від 12.03.2018 року, за яким із відкриттям нового розділу зареєстровано право власності за [PERSON] на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 193 кв.м., житловою площею 74,8 кв.м. [PERSON] як землекористувач земельної ділянки на якої збудовано самочинна та співвласник нерухомого майна вважає, вважає вказане рішення незаконним, таким що порушує його права внаслідок чого підлягає скасуванню. Позивач і представник позивача у судове засідання не з`явилися, до суду було надано заяву про розгляд справи за відсутності позивача і представника позивача. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, представив заяву про визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. З наданих до суду документів, судом встановлено, що [PERSON] є власником 171/400 житлового будинку з надвірними спорудами який розташовано: [ADDRESS] загальною площею - 114,7 (кв.м), житлова площа - 45,1 (кв.м), що складається з житлового будинку літ. "А" та надвірних споруд: літ. "В" - льох; літ. "Г", літ. "3, літ. "К" - літня кухня; літ. "Д", літ. "И - сарай; літ. "Р" - баня; літ. "Е" - вбиральня; літ. "Ж" - душ; літ. "Л", літ. "О" - навіс; літ. "Н" - веранда; літ. "П" - гараж; № І-ІІ - огородження; І - мостіння; II - IV. Вказана частина житлового будинку із надвірними спорудами належить [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н. А. 26 вересня 2017 року, зареєстрованого у реєстрі за № 5150. Відповідно до умов п.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 грудня 2019 року у справі №263/6022/16-ц (провадження № 14-438цс19) зазначено, що «Згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди (зміст якого розкривається, зокрема, у статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України) особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття (пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 5 грудня 2018 року у справі № 713/1817/16-ц). До особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) (частина перша статті 377 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Частина друга статті 120 ЗК України закріплює принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За приписом цієї частини визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на відповідні житловий будинок, будівлю чи споруду (див висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 12 жовтня 2016 року у справі N 6-2225цс16). Перехід права на земельну ділянку до нового набувача нерухомого майна відбувається в силу прямого припису закону, незалежно від волі органу, який уповноважений розпоряджатися земельною ділянкою (див. пункт 7.42 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 грудня 2018 року у справі N 910/18560/16). Відповідно до ст.5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень"(у редакції на час виникнення спірних правовідносин) якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону. Державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. N 1127 за положеннями пункту 41 вказаного порядку для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються: 1) документ що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; 2) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 3) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси; 4)письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність); 5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності). Порядок набуття права власності на новозбудовану річ(нерухоме майно) регулюється законодавством про містобудівну діяльність та відповідними державними будівельними нормами. Однак ні зазначеними вище нормами, ні нормою статті 331 ЦК України не передбачено виникнення права власності на новостворений об`єкт нерухомості на підставі рішення державного реєстратора. Відповідно до ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 ст.37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 ст.37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може грунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню як недоведені та необґрунтовані.

Outcome: dismissed