Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Баришівського районного суду Київської області з заявою про встановлення факту постійного спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини . В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що він - [PERSON] , народився [INFO] в селі Недра Баришівського району Київської області. З 1970 року, після закінчення навчання у місцевій школі, він навчався в профтехучилищі міста Києва. В місті Києві розпочав свою трудову діяльність, при цьому, постійно проживаючи в селі Недра, їздив на роботу до Києва. Пізніше отримав там житло та був зареєстрований у [ADDRESS] . У Недрянській сільській раді 06.11.1997 року його мати - [PERSON] , склала заповіт, в якому все її майно, де б воно не було, належний їй на праві особистої власності жилий будинок і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла - [PERSON] . У серпні 2008 року його мати [PERSON] тяжко захворіла, тому щоб допомагати їй у домашніх справах він став постійно проживати у рідному [ADDRESS] . [INFO] його мати - [PERSON] померла. Після смерті матері він продовжує проживати за цією ж адресою в [ADDRESS] . У складі спадкового майна його матері - [PERSON] - залишилися земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2, 4336 га та площею 0,3144 га, розташовані на території Недрянської сільської ради. При зверненні до держаної нотаріальної контори з заявою про успадкування земельних ділянок, йому було відмовлено через не встановлення факту спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В зв`язку з вищевикладеним, він звернувся до суду із вищевказаною заявою, яку просить задовольнити у повному обсязі. Ухвалою суду від 14.02.2023 відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі та вирішено розглядати справу в порядку окремого провадження. Проведення судового засідання призначено на 28.02.2023р. Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином; надав на адресу суду письмове клопотання щодо розгляду справи у його відсутність, просив задовольнити заяву у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Березанської міської рада Броварського району Київської області - у судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлялись належним чином; надали на адресу суду письмове клопотання щодо розгляду справи у їх відсутність, з вимогами заяви погодились у повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України слідує, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з вищевикладеним, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.01.2010р., [PERSON] , померла [INFO] (а.с. 8). Згідно довідки виконавчого комітету Березанської міської ради Недрянського старостинського округу Київської області № 10 від 08.02.2023р., « [PERSON] , [INFO] постійно проживає без реєстрації в [ADDRESS] з 01.08.2008р. по теперішній час» (а.с. 9). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №238434 від 25.05.2006р., [PERSON] , на підставі розпорядження Баришівської районної державної адміністрації від 07.03.2006р. № 144, є власником земельної ділянки площею 2,4336 га, розташованої на території Недрянської сільської ради Баришівського району Київської області, кадастровий номер 3220285100:14:058:0033, у межах згідно з планом (а.с. 10). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 238436 від 25.05.2006р., [PERSON] , на підставі розпорядження Баришівської районної державної адміністрації від 07.03.2006р. № 144, є власником земельної ділянки площею 0, 3144 га, розташованої на території Недрянської сільської ради Баришівського району Київської області, кадастровий номер 3220285100:14:057:0084, у межах згідно з планом (а.с. 11). Постановою державного нотаріуса Баришівської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Малиновської Н.В. № 133/01-16 від 10.02.2023р., було відмовлено [PERSON] у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, що знаходяться на території Недрянської сільської ради Баришівського району Київської області, та належали [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.12). Зі змісту заповіту [PERSON] , зареєстрованого в реєстрі за №75 від 06.11.1996р., та посвідченого секретарем виконкому Овчінніковою\~Н.М., «все своє майно, де б воно не було, належне їй на праві особистої власності - жилий будинок і все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона буде мати право, заповідає [PERSON] » (а.с.6). Свідок [PERSON] , [INFO] , яка є рідною сестрою заявника [PERSON] надала на адресу суду письмові пояснення, згідно яких вказала, що « [PERSON] її рідний брат. Їхня мати - [PERSON] . Народилися вони в селі Недра, де провели дитинство, навчання у місцевій школі. Потім навчалися та працювали у місті Києві, при цьому часто приїздили до батьків в село. Після смерті батька частіше стали приїздити та проживати разом з матір`ю. Коли мати тяжко захворіла, то брат від серпня 2008 року по день її смерті [INFO] дійсно постійно проживав разом з нею. Після смерті матері [PERSON] та вона проживають у їхньому селі у будинку батьків і по даний час» (а.с. 29). Свідок [PERSON] , [INFO] , яка є сусідкою заявника [PERSON] надала на адресу суду письмові пояснення, згідно яких вказала, що « батьки [PERSON] були її сусідами в селі Недра, так як вона проживає по [ADDRESS] , а вони проживали в будинку [ADDRESS] вона знає від дня його народження, з дитинства. Після закінчення школи він навчався та працював у місті Києві, при цьому постійно приїздив та допомагав батькам. Після смерті батька частіше приїздив та проживав разом з матір`ю. Коли мати тяжко захворіла, то він від серпня 2008 року по день її смерті [INFO] дійсно постійно проживав разом з нею. Після смерті матері [PERSON] продовжує проживати до даного часу у їхньому селі у будинку батьків» (а.с. 22) . Відповідно до ст. 239 ЦПК України, суд розглядає справи в порядку окремого провадження про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця , у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя який його пережив. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом статті 1296 ЦК України, оформлення спадщини здійснюється шляхом видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до правового висновку, висловленого у Постанові Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі №484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Згідно з ч. 1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачою свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини в такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання, доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Заявник [PERSON] є сином померлої [PERSON] , вони проживала разом за адресою: [ADDRESS] , та вів із нею спільне господарство. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви, оскільки судом встановлено факт постійного проживання позивача [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, так як це підтверджується зібраними по справі доказами. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви, оскільки встановлення цього факту породжує для позивача юридичні наслідки, від яких залежать його майнові права на спадщину. Іншої можливості встановити цей факт позивач не має. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, у позовній заяві позивач не ставить вимоги про стягнення судового збору з відповідача. Відтак, ухвалюючи рішення, суд не вирішує питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору сплачених позивачем при зверненні до суду с вищевказаним позовом. На підставі викладеного та

Outcome: approved