Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-07 00:00:00

01 лютого 2023 року позивачка звернулася до суду з вказаною позовною заявою до відповідача в якій зазначила, що з [PERSON] перебуває у шлюбі з 22 травня 2021 року, який зареєстровано Бердичівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бердичівському районі Житомирської області Центрально- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), актовий запис № 176. Від шлюбу неповнолітніх спільних дітей не мають. Подружнє життя в сторін не склалося через відсутність порозуміння, постійних сварок та конфліктів. Добровільно розірвати шлюб у відділі РАЦС відповідач відмовляється. Позивачка вважає, що сім`ю зберегти неможливо, оскільки примирення між ними бути не може, в зв`язку з чим просить розірвати шлюб укладений з відповідачем, стягнути на свою користь судові витрати. Позивачка в судове засідання не з`явилася, просила про розгляд справи за її відсутності, про що надала письмову заяву, не заперечувала проти заочного розгляду справи. 08 березня 2023 року надіслала заяву, в якій уточнила позовні вимоги та просила після розірвання шлюбу повернути дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не сповістив, відзиву на позовну заяву не надав. Судом, за згоди позивача, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. Відповідно до свідоцтва серії [NUMBER] сторони зареєстрували свій шлюб 22 травня 2021 року Бердичівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бердичівському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), про що зроблено відповідний актовий запис № 176 (а.с.8). Через відсутність порозуміння, постійних сварок і конфліктів та різних поглядів на життя шлюб виявився невдалим. Позивачка вважає, що їх шлюб має формальний характер і сім`ю зберегти неможливо, оскільки це суперечить їх інтересам, на примирення не згодна. Не просить про примирення і відповідач. Від шлюбу сторони дітей не мають, проте відповідач відмовляється розірвати шлюб у відділі ДРАЦС. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, згідно до ст.110 СК України. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Стаття 113 СК України передбачає, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114, ч.3 ст.115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі\~викладеного суд\~вважає,\~що причини,\~які спонукають\~позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, суд покладає на відповідача обов`язок по відшкодуванню позивачу судового збору.

Outcome: approved