Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останньої на його користь аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки від заробітку (доходу), щомісячно, на час навчання, але до досягнення дитиною 23 років та понесені судові витрати в тому числі витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем та знаходиться на його утримані. На момент зверненням з позовом, [PERSON] , [INFO] , навчається у КЗ «Чернігівському центрі професійно-технічної освіти» Чернігівської обласної ради. Відповідачка не приймає участі в житті дитини та у добровільному порядку відмовляється від надання матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча має можливість належним чином виконувати свої батьківські обов`язки. Тому, оскільки обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, з метою забезпечення достатнього рівня життя [PERSON] , [INFO] , позивач звернувся до суду з даним позовом. 27.01.2023 ухвалою судді провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; роз`яснено, що відповідач має право подати відзив на позов протягом 15 днів з дня вручення копії ухвали; встановлено строк для подання позивачем відповіді на відзив 5 днів із дня вручення відзиву, а також строк для подання відповідачем заперечення 5 днів із дня вручення відповіді на відзив. Відповідачка відзив на позовну заяву не надала. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 08.03.2023 постановлено справу розглядати в заочному порядку. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим В.Зліївською сільською радою Ріпкинського р-ну. Згідно довідки, виданої КЗ «Чернігівському центрі професійно-технічної освіти» Чернігівської обласної ради, [PERSON] навчається на денній формі навчання в КЗ «Чернігівському центрі професійно-технічної освіти» Чернігівської обласної ради, не перебуває на державному утриманні, строк навчання закінчується 30.06.2024. Судом встановлено, що на момент розгляду справи [PERSON] досягла повноліття. Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] проживає разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а відтак відповідно до зазначених положень СК України [PERSON] має право звернутися з даним позовом. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Згідно ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Позов [PERSON] був пред`явлений до суду 28.12.2022. Враховуючи встановлені судом обставини, беручи до уваги те, що обов`язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання, повинен виконуватися рівною мірою обома батьками, то суд вважає за доцільне стягнути з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 28.12.2022 і до припинення навчання, але не більш ніж до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. У своєму позові позивач просив стягнути з відповідачки понесені судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 2 та ч. 4 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. При цьому, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 по справі №826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, що наявні у матеріалах справи: договір № 296 про надання правової допомоги від 21.12.2022, Акт виконаних робіт від 28.12.2022, квитанція прибуткового касового ордера №296 від 21.12.2022, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №499, та Ордер про надання правничої (правової) допомоги, на думку суду, є підставою для відшкодування понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн. Враховуючи, що позивач, відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, тому з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved