Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування - Виконавчий комітет Мирноградської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог вказала, що на підставі свідоцтва №3/84-1970 про право власності від 17.12.2020 року згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», виданого відповідно до розпорядження органу приватизації №2/88-1971 від 17.12.2020 року, вона є власником квартири [ADDRESS] . У належній їй квартирі з 03.03.2021 року зареєстровані її донька [PERSON] разом з неповнолітнім онуком [PERSON] , [INFO] . Відповідачі у справі зареєстровані в цій квартирі, але фактично не проживають в ній з 2014 року по теперішній час, оскільки мешкають в Республіці Білорусь. Житлово-комунальні послуги вона сплачує самостійно, відповідачі не виконують зобов`язання по сплаті комунальних послуг. На теперішній час після початку бойових дій та введення воєнного стану у відповідача немає можливості приїхати до неї. Просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами. Відповідачі до судового засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені у передбаченому Цивільно-процесуальним кодексом порядку. Представник третьої особи органу опіки та піклування - виконкому Мирноградської міської ради до судового засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи без участі представника, просить ухвалити рішення на розсуд суду відповідно до норм чинного законодавства. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити по справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання, не повідомила причини неявки, не подала відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши учасників справи, проаналізувавши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивачка є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва №3/84-1970 про право власності від 17.12.2020 року, виданого відповідно до розпорядження органу приватизації №2/88-1971 від 17.12.2020 року (а.с.21, 22, 23). Згідно довідки від 16.12.2022 року Відділу ведення реєстру територіальної громади Виконавчого комітету Мирноградської міської ради, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , 1986 року народження, [PERSON] , 2007 року народження (а.с.19). [PERSON] є донькою [PERSON] , а неповнолітній [PERSON] є онуком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження, паспортами громадян України (а.с.14-17). Згідно з актом від 26.12.2022, складеним Координаційним комітетом органів самоорганізації населення м.Мирнограда, [PERSON] , 1986 року народження, та [PERSON] , 2007 року народження, зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , але з 2014 року і по теперішній час фактично не проживають за вказаною адресою, мешкають в Республіці Білорусь (а.с.18). Згідно довідки з місця мешкання та складу родини від 13.10.2022 року, виданої виконавчим комітетом аг.Старо-Борисов, [PERSON] , 1986 року народження, та [PERSON] , 2007 року народження, зареєстровані та мешкають за адресою: [ADDRESS] Республіки Білорусь з 27 квітня 2017 року (а.с.20). Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 20.01.2023 р. № 002 про визнання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, орган опіки та піклування на підставі отриманих відомостей та інформації вважає, що втрата права користування неповнолітнім [PERSON] житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] не буде порушувати права та інтереси дитини, оскільки він зараз мешкає разом з матір`ю в Республіці Білорусь, де забезпечений житлом (а.с.34-35). Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що вони є сусідами позивачки, яка мешкає в квартирі [ADDRESS] . Разом з позивачкою раніше мешкали її дочка [PERSON] з сином [PERSON] (онуком позивачки), але у 2014-2015 році вони поїхали жити до Республіки Білорусь, де мешкають до теперішнього часу. Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності в житлі без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом встановлено, що відповідачі не проживають в квартирі [ADDRESS] загалом вже більше восьми років, виїхали за межі України. Поважних причин не проживання відповідачів у цій квартирі судом не встановлено. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved