Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

12.09.2022 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь борг за договором позики від 23.05.2022 р. в сумі 16000,00 грн. та судові витрати. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 23.05.2022 р. між нею та відповідачем було укладено договір позики у вигляді розписки, відповідно до якого позивачка передала відповідачу грошові кошти в сумі 16000,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути їх позивачці 15.07.2022 р. Разом з тим, у визначений вказаним договором строк грошові кошти відповідачем у добровільному порядку позивачці повернуті не були. Таким чином, оскільки відповідач взяті на себе за договором зобов`язання не виконує, позивачка звернулась до суду з даним позовом про стягнення з відповідача на свою користь боргу за договором позики в сумі 16000,00 грн., а також судових витрат. Ухвалою від 01.11.2022 р. відкрито провадження у даній справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явився, свого представника до суду не направив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомив та відзиву не подав. Враховуючи, що позивачка не заперечила проти проведення заочного розгляду справи, при цьому відповідач, що належним чином повідомлявся про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, відзиву не подав, а тому відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення сторони позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 23.05.2022 р. між нею та відповідачем було укладено договір позики у вигляді розписки, відповідно до якого позивачка передала відповідачу грошові кошти в сумі 16000,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути їх позивачці 15.07.2022 р. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що отримані грошові кошти відповідач у визначений в договорі позики строк не повернув, в результаті чого станом на 12.09.2022 р. має борг перед позивачкою в сумі 16000,00 грн. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Положеннями ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За таких обставин, оскільки між позивачкою та відповідачем було укладено договір позики у вигляді розписки, умови якого позивачкою були виконані, шляхом надання відповідачу грошових коштів, останній взяті на себе за договором зобов`язання не виконує, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню борг за договором позики в сумі 160000,00 грн. Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992,40 грн.

Outcome: approved