Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

10.08.2021 року представник позивача АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] і просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 16.08.2006 року у розмірі 14\~072,80 грн. та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з метою отримання банківських послуг [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк», підписав заяву №б/н від 16.08.2006 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак, [INFO] позичальник [PERSON] помер. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором станом на день смерті [PERSON] мав заборгованість в сумі 14\~072,80 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту, в тому числі і заборгованості за простроченим тілом кредиту. Позивач вказує, що спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідач [PERSON] . Позивачем 24.03.2021 на адресу відповідача було направлено лист претензію, згідно якої позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій відповідачем не було вчинено. Враховуючи викладене, посилаючись на положення ст.ст. 608, 1218, 1219, 1268, 1281 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 16.08.2006 року у розмірі 14\~072,80 грн. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.08.2021 року прийнято позов до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Призначено підготовче засідання. Разом з позовом подано клопотання про витребування доказів. Ухвалою Жовтневого\~районного суду\~м.\~Харкова від\~05.11.2021\~року клопотання\~представника позивача\~Акціонерного товариства\~Комерційний Банк\~«Приватбанк» про\~витребування доказів\~у цивільній\~справі за\~позовом Акціонерного\~товариства Комерційний\~Банк «Приватбанк»\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості \~задоволено.\~Зобов`язано Центр\~надання адміністративних\~послуг міста\~Харкова надати\~суду:\~довідку про\~склад сім`ї\~та реєстрацію\~осіб за\~адресою:\~ [ADDRESS] \~станом на\~дату смерті\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~який помер\~ [INFO] .\~Зобов`язано Відокремлений\~підрозділ Другої\~Харківської державної\~нотаріальної контори\~надати суду:\~завірену копію спадкової справи, заведеної після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] . Ухвалою Жовтневого\~районного суду\~м.\~Харкова від\~03.08.2022\~року підготовче\~провадження у\~цивільній справі за позовом\~Акціонерного товариства\~Комерційний Банк\~«Приватбанк» до\~ [PERSON] про\~стягнення заборгованості закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання 01.03.2023 року учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Судом викликався представник позивача для надання особистих пояснень, однак останній не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи в його відсутність та не заперечував проти заочного розгляду справи. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ст. 128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з`явився, в порушення ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не надав, у зв`язку з чим на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.03.2023 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі Анкети-заяви [PERSON] від 16.08.2006 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, йому було відкрито рахунок та надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом (а.с. 29). У заяві зазначено, що [PERSON] погодився, що ця заява разом із пам`яткою клієнта та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Згідно з пунктом 1.1.7.11 Умов і правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонговується на такий самий термін. Відповідно до п. 2.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, кредитний ліміт встановлюється на підставі наданих позичальником документів, за рішенням банку. Згідно з п. 2.1.1.7.6 Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. ПАТ КБ «ПриватБанк» змінило тип товариства з публічного на приватне та назву на Акціонерне товариства Комерційний банк «ПриватБанк», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про Акціонерні товариства» зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, пов`язаних зі зміною назви. Згідно наданого позивачем розрахунку станом на 28.06.2021 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором № б/н від 16.08.2006 року нарахована у розмірі 14\~072,80 грн. і складається із заборгованості за тілом кредиту, в тому числі заборгованості за простроченим тілом кредиту (а.с.7-18). Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк» [PERSON] видавались 5 кредитних карток, строк дії першої картки [NUMBER] , виданої 16.08.2006 року до 08.2013 року, строк дії останньої картки [NUMBER] , виданої 18.05.2018 року до 04.2022 року (а.с.41). Також позивачем надана виписка про рух коштів за картковим рахунком, відкритим на ім`я [PERSON] за період з 28.08.2006 року по 11.12.2019 року, де міститься інформація про залишки після операцій на 10.12.2019 року за карткою [NUMBER] ( - 14962,15 грн.) та на 11.12.2019 року за карткою [NUMBER] (-14072, 80 грн.) (а.с.19-27). З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 18.10.2019 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №15029 (а.с.46). Зазначені дані також підтверджені повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, сформованого 19.08.2020 року (а.с.84). 15.07.2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до П`ятої Харківської державної нотаріальної контори з претензією кредитора, в якій просить повідомити спадкоємців померлого [PERSON] про наявність заборгованості перед банком в розмірі 14072,80 грн.(а.с.47--48). Друга Харківська міська державна нотаріальна контора 19.08.2020 року надала відповідь про те, що на цей час до нотаріальної контори спадкоємці померлого [PERSON] не звертались, будь які заяви щодо прийняття або про відмову від прийняття спадщини не подавались (а.с.49). З матеріалів наданої суду копії спадкової справи №419П/2020, заведеної 19.08.2020 року після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , також вбачається, що вказана справа заведене за претензією кредитора АТ КБ «ПриватБанк», інші особи з заявами про прийняття спадщини або відмову від неї не звертались (а.с.76-89). 16.03.2021 року на адресу відповідача [PERSON] АТКБ\~«ПриватБанк» було направлено лист-претензію, згідно якої банк повідомляє про заборгованість позичальника на дату смерті в розмірі 14072,80 грн. і пропонує сплатити вказану заборгованість (а.с.50-51). Як вбачається з копії паспорту серії [NUMBER] , виданого Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 24.03.2001 року, [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 27.03.2001 року (а.с. 42-43). Також з копії паспорту серії [NUMBER] , виданого Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 19.03.1998 року вбачається, що відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 04.04.1998 року (а.с. 42-45). Між тим, доказів родинних зв`язків між [PERSON] та [PERSON] позивачем суду не надано, відповідного клопотання представник позивача також не заявляв. З довідки від 01.03.2023 року, наданої на запит суду про зареєстрованих в житловому приміщенні осіб за адресою: [ADDRESS] вбачається, що за вказаною адресою зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Стаття 207 ЦК України не передбачає вичерпний перелік таких документів, тому наряду з листами та телеграмами можуть використовуватись й інші засоби зв`язку, наприклад електронний. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк, що встановлені договором. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 1054 та ч.2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно зі ст. 1218 ЦК України д о складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.1223 ЦК України право на\~спадкування мають\~особи,\~визначені у\~заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~Статтею 1281\~ЦК України\~передбачено порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців. 1.Спадкоємці зобов`язані\~повідомити кредитора\~спадкодавця про\~відкриття спадщини,\~якщо їм\~відомо про\~його борги,\~та/або\~якщо вони\~спадкують майно,\~обтяжене правами\~третіх осіб. 2.Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. 3.Якщо кредитор\~спадкодавця не\~знав і\~не міг\~знати про\~прийняття спадщини\~або про\~одержання спадкоємцем\~свідоцтва про\~право на\~спадщину,\~він має\~право пред`явити\~свої вимоги\~до спадкоємця,\~який прийняв\~спадщину,\~протягом шести\~місяців з\~дня,\~коли він\~дізнався про\~прийняття спадщини\~або про\~одержання спадкоємцем\~свідоцтва про\~право на\~спадщину.4. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені\~частинами другою\~і\~третьою цієї\~статті, позбавляється права вимоги. Згідно з ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Відповідно до правових висновків, наведених у постанові Верховного Суду від 22.01.2020 року у справі № 306/2000/16-ц та постанові Верховного Суду від 04.02.2021 року справі № 587/381/15-ц, при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із\~з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого і нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. З матеріалів справи вбачається, що спадкоємці померлого із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались, спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк». За адресою реєстрації місця проживання спадкодавця: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Між тим доказів родинних зв`язків спадкодавця та можливих його спадкоємців суду не надано і відповідних клопотань позивачем не заявлено. У той же час, у постановах Верховного Суду від 27.02.2019 року у справі №471/601/17 (провадження № 61-38452ск18), від 10.04.2020 року у справі № 355/832/17 провадження № 61-27212св19), від 19.05.2021 року у справі № 937/10434/19-ц, зроблено висновок про те, що\~державна реєстрація у житловому будинку сама по собі\~не є\~беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті за адресою реєстрації. Отже щодо кола спадкоємців позивач у позовній заяві приходить до необґрунтованого висновку, що спадкоємцем померлого [PERSON] є відповідач [PERSON] , який, на думку позивача, постійно проживав із спадкодавцем час відкриття спадщини. Таке твердження ґрунтується виключно на спільному місці реєстрації зазначених осіб. Натомість, жодних доказів їх спільного проживання на час відкриття спадщини АТ КБ «Приватбанк» суду не надано. Таким чином, суд дійшов висновку, що сам факт реєстрації місця проживання відповідача за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме відповідач є спадкоємцем, враховуючи що відповідач не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Крім того, 16.03.2021 року позивач АТ КБ «Приватбанк» направив відповідачу [PERSON] лист-претензію з вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором, однак,\~в матеріалах цивільної справи відсутні відомості про те, що відповідач [PERSON] отримав вказаний лист від позивача АТ КБ «Приватбанк». Відтак АТ КБ «Приватбанк» не дотримано вимоги ст. 1281 ЦК України щодо пред`явлення вимоги до спадкоємця у встановлений строк та спосіб, оскільки вимога була направлена через сім місяців (24.03.2021 року) після відкриття спадкової справи за претензією банку (19.08.2020 року), а докази отримання такої вимоги відповідачем [PERSON] взагалі відсутні у матеріалах справи. Крім того, оскільки боржник помер, то відповідати перед АТ КБ «Приватбанк» на підставі ст.ст.\~1281, 1282 ЦК України\~за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна, одержаного у спадщину. За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцем має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, у разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Виходячи з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Положеннями ч. 2\~ст. 78 ЦПК України\~визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до положень\~ст. 83 ЦПК України\~позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Отже, під час судового розгляду не знайшли свого підтвердження обставини того, що відповідачу було достовірно відомо про наявність боргу спадкодавця перед АТ КБ «Приватбанк» та він відмовився від його сплати одноразовим платежем. Позивачем не надано достатніх, належних і допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач прийняв спадщину, в якому вигляді і розмірі, а також що отримане ним у спадщину майно відповідає розміру боргу спадкодавця. Також не надано даних і про наявність інших спадкоємців після смерті [PERSON] . Суд звертає увагу, що в матеріалах справи взагалі відсутні докази спорідненості відповідача [PERSON] та померлого [PERSON] . В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів, з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» та вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову. Питання щодо розподілу судових витрат між сторонам суд вирішує згідно\~зі ст. 141 ЦПК України та, оскільки у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» відмовлено в повному обсязі, то судовий збір з відповідача на користь позивача стягненню не підлягає.

Outcome: dismissed