Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

У жовтні 2022 року позивач в особі представника за довіреністю звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, відповідно до якої просив стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 01 березня 2018 року у розмірі 43\~152,11 грн. станом на 01 лютого 2022 року та судові витрати у справі у вигляді судового збору у розмірі 2481,00 грн. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що «Monobank» є мобільним банком в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. 01 березня 2018 року [PERSON] звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 01 березня 2018 року, яка разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язався виконувати його умови. В Анкеті відповідач підтвердив, що усе листування щодо договору просить здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали. На підставі укладеного Договору відповідач отримав кредит у розмірі 35\~000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. В свою чергу відповідач всупереч чинному законодавству та умовам договору, належним чином покладені на нього обов`язки перед банком не виконав, порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Станом на 28 вересня 2021 року у відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим відбулось істотне порушення зобов`язань та вся заборгованість за кредитом стала простроченою. 28 вересня 2021 року банк направив [PERSON] повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості, проте відповідач на контакт не виходив та не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості. Станом на 01 лютого 2022 року за відповідачем по укладеному з АТ «Універсал\~Банк» договору\~про надання\~банківських послуг\~«Monobank»\~від 01\~березня 2018\~рокунаявна заборгованість на загальну суму 43\~152,11 грн., в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 40\~019,08 грн., заборгованість за порушення грошового зобов`язання 3\~133,03 грн. До теперішнього часу сума боргу за договором про надання\~банківських послуг\~«Monobank»\~від 01\~березня 2018\~рокувідповідачем не погашена. Вищенаведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 жовтня 2022 року, головуючим суддею у справі визначено судді Слюсар Л.П., ухвалою якої 09 січня 2023 року позовну заяву Акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, натомість до матеріалів позовної заяви додано клопотання про розгляд справи за відсутності позивача. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги та не заперечував проти стягнення з нього заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 01 березня 2018 року у розмірі 43\~152,11 грн. станом на 01 лютого 2022 року та судові витрати у справі у вигляді судового збору у розмірі 2481,00 грн. Заборгованість, яка виникла, пояснив скрутним матеріальним становищем, яку має намір сплати. Суд, вислухавши відповідача, дослідивши письмові докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 березня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг «Monobank», згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 35 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка, шляхом підписання анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг. В своїй анкеті-заяві до Договору про надання банківських послуг від 01 березня 2018 року, відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом із Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг та відповідно підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язався виконувати його умови. До кредитного договору банк додав Витяг з Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank / Universal Bank, Витяг з Тарифів за карткою Monobank, Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank. Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 01 березня 2018 року вбачається, що станом на 01 лютого 2022 року заборгованість по ньому становить 43\~152,11 грн., в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 40\~019,08\~грн., заборгованість за порушення грошового зобов`язання 3\~133,03 грн. Виниклі спірні правовідносини між сторонами у справі, регулюються наступними нормами права. Відповідно до ч. 1\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1048\~ЦК\~України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частини першої статті 1049\~ЦК\~України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом частини 2\~статті 1048\~ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором. Відповідно до змісту ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо договором установлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочкою), то при простроченні повернення чергової частини позикодавець має право зажадати дострокового повернення частини позики, що залишилася, й сплати відсотків, що йому належать. Оскільки, відповідачем порушене зобов`язання з повернення кредитних коштів, то станом на 01 лютого 2022 року за ним обліковується заборгованість на загальну суму 43\~152,11 грн., яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 40\~019,08 грн. та заборгованості за порушення грошового зобов`язання у розмірі 3\~133,03 грн. Вказаний розрахунок заборгованості відповідачем не заперечувався, у встановленому законом порядку не спростовано. За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Крім того, згідно з ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач [PERSON] одержав та використав за цільовим призначенням кредитні кошти, своїх зобов`язань за договором належним чином не виконав, перестав сплачувати щомісячні платежі з погашення кредиту та процентів, то залишок заборгованості\~за наданим\~кредитом (тілом\~кредиту)\~та заборгованість\~за порушення\~грошового зобов`язання підлягає стягненню з відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами ст.141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2\~481,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved