Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-08 00:00:00

До Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла позовна заява адвоката Бондаренко Олексія Володимировича, який діє в інтересах [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса (а.с. 1-5). Позов пред`явлено за правилами альтернативної підсудності - за місцем виконання виконавчого напису (частина 12 статті 28 ЦПК України). Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ від 27 вересня 2022 року визначено головуючого - суддю Скотар Р.Є. Ухвалою судді 28 вересня 2022 року позов прийнято в провадження, визначено проводити розгляд справи без повідомлення сторін (а.с. 26). На виконання\~вимог статей\~178,\~191,\~278\~ЦПК України\~Відповідач Товариство\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія «Аланд»\~відзив на\~позов не\~надав. В матеріалах справи міститься докази отримання Відповідачем ухвали про призначення судового засідання, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, які повернулися до суду 25 жовтня 2022 року, 09 грудня 2022 року та 24 лютого 2023 року. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стислий виклад позовних вимог та заперечень відповідача. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 18.12.2013 року між [PERSON] та ПАТ «Платинум Банк» укладено кредитний договір № 154/8295ECLKBPT зі страхуванням життя позичальника та можливістю перенесення платежу. Розмір суми кредиту, відповідно до п. 1.2 Кредитного договору становить 17700,00 грн., з кінцевим терміном повернення 05.04.2017 року. На підставі договору відступлення права вимоги від 02 жовтня 2019 року № 02/10/2019 ФА право вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Аланд». 09.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис за № 4968 про стягнення з позивача за Кредитним договором за період з 12.10.2019 року по 05.02.2021 року заборгованості на загальну суму 21105,09 грн., в тому числі: 16206,68 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 4398,41 грн. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 500,00 за вчинення виконавчого напису. 12.04.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мельником Ю.А. на підставі виконавчого напису відкрите виконавче провадження № 65095174 про примусове стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості в сумі 21105,09 грн. На підставі постанови приватного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 23.04.2021 року у виконавчому провадженні № 65095174 із заробітної плати боржника за період з 01.05.2021 року по 31.08.2021 року утримано 13725,20 грн. 09 вересня 2021 року рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 210/4907/21 задоволено позов [PERSON] до ТОВ «Фінансова Компанія «Аланд» в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказане рішення набрало законної сили 29.01.2022 року. Враховуючи викладене просить суд стягнути з відповідача безпідставно набуті кошти в результаті примусового виконання виконавчого напису № 4968, вчиненого 09.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В.; стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн. а також витрати на професійну правничу правову допомогу у розмірі 4700,00 грн. Короткий виклад обставин справи, встановлених судом. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельника Ю.А. було відкрите виконавче провадження № 65095174 від 12.04.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості за виконавчим написом № 4968 від 09.03.2021 року у розмірі 21105,09 грн. (а.с.13-14). Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельника Ю.А. звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] (а.с.15). Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 грудня 2021 року позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», треті особи Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мельник Юрій Анатолійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено частково. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №4968, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, 09.03.2021 року щодо звернення стягнення на грошові кошти у сумі 21105,09 грн. з [PERSON] , на користь ТОВ Фінансова компанія «Аланд» за кредитним договором зі страхування життя позичальника та можливістю перенесення платежу №154/8295ECLKВРТ від 18.12.2013 року. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», ЄДРПОУ 42642578, на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , сплачений судовий збір за звернення до суду з вимогою немайнового характеру у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот всім гривень 00 коп.) Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», ЄДРПОУ 42642578, на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , сплачений судовий збір за звернення до суду з заявою про забезпечення позову у розмірі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 коп.). В іншій частині, в задоволенні позову відмовлено (а.с. 8-12). Згідно листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Ливарно-механічний завод» від 08.09.2022 року № 917-624 згідно виконавчого провадження № 65095174 сума боргу [PERSON] складає 23884,60 грн., за період з 01.05.2021 року по 31.08.2021 року із заробітної плати утримано 13725,20 грн. Заборгованість станом на 01.09.2021 року складає 10159,40 грн. (а.с.17). Згідно листа приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельника Ю.А. від 17 січня 2023 року № 527/01-29, на користь стягувача за виконавчим документом перераховано 7473,00 грн. основної винагороди приватного виконавця 747,30 грн., витрат виконавчого провадження 669,00 грн., перебувають на депозитному рахунку, які не розподілено 4835,90 грн. (а.с. 38). Відповідно до довідки з рахунку, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мельником Ю.А. на рахунок [PERSON] було перераховано (з урахуванням комісії) 4835,90 грн. (а.с.41). Нормативно-правове обґрунтування Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом статей 15, 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. За змістом\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~визнається право людини на доступ до правосуддя, а згідно статті 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Відповідно до частини першої, другої\~статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до частин першої, другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до висновків Верховного Суду у постанові від 06 жовтня 2021 року у справі № 623/363/20 та у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20, за правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом. Зі змісту\~статті 1212 ЦК України, можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Положення\~глави 83 ЦК України\~застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4)відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Результат аналізу\~статті 1212 ЦК України\~дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав). Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі\~статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання, є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до\~статті 1212 ЦК України\~у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 06 жовтня 2021 року у справі № 623/363/20, встановивши, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів, що стягнені з позивача на підставі виконавчого напису нотаріуса, який у подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, отже отримані відповідачем кошти в сумі 7473,00 грн. підлягають поверненню позивачу відповідно до\~статті 1212 ЦК України. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20, від 08 вересня 2021 року у справі № 206/2212/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18, від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18. Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи,\~09.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 4968, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості за Кредитним договором №154/8295ECLKВРТ від 18.12.2013 року у розмірі 21105,09 грн. На виконання вказаного виконавчого напису від 09.03.2021 року, постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельником Ю.А. 12 квітня 2021 року відкрито виконавче провадження ВП № 65095174. Відповідно до листа приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельника Ю.А., у рамках виконавчого провадження № 65095174 з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» стягнуто грошові кошти в сумі 7\~473,00 грн., на користь приватного виконавця стягнуто грошові кошти в сумі 669,00 грн. в рахунок сплати мінімальних витрат виконавчого провадження та 747,30 грн. в рахунок сплати основної винагороди приватного виконавця. Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 грудня 2021 року виконавчий напис № 4968, вчинений 09 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості у розмірі 21105,09 грн. за кредитним договором №154/8295ECLKВРТ від 18.12.2013 року визнано таким, що не підлягає виконанню. Отже, встановивши, що правові підстави набуття відповідачем ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» грошових коштів у сумі 7\~473,00 грн., що стягнуті з [PERSON] у примусовому порядку у виконавчому провадженні № 65095174 на підставі виконавчого напису нотаріуса, який у подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, отримані відповідачем кошти в сумі 7\~473,00 грн. підлягають поверненню позивачу відповідно до\~статті 1212 ЦК України. На підставі наведеного суд приходить до висновку про те, що вимоги [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» про стягнення безпідставно отриманих коштів за виконавчим написом нотаріуса, який визнано таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню частково, а саме у розмірі 7\~473,00 грн. оскільки правова підстава для примусового стягнення спірних грошових коштів вважається такою, що відпала. Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» грошових коштів в сумі 669,00 грн. в рахунок сплати мінімальних витрат виконавчого провадження та 747,30 грн. в рахунок сплати основної винагороди приватного виконавця, суд зазначає наступне. Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів. Частинами першою, другою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім винятків, установлених цією частиною. Частиною першою статті 18 Закону встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Згідно з частиною п`ятою статті 18 Закону під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02 червня 2016 року (далі - Закон № 1403-VIII) завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом. Частина ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Згідно зі статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом. Приписами статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. Частиною четвертою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Згідно з частиною першою статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. Відповідно до частин другої, третьої та четвертої статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової. Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. З досліджених матеріалів справи вбачається, що у провадженні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельника Ю.А. перебувало виконавче провадження № 65095174 з примусового виконання виконавчого напису № 4968 від 09 березня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., про стягнення з боржника [PERSON] на користь стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості у розмірі 21105,09 грн. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», приватним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65095174. 23 квітня 2021 року приватним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на зарплату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника в якій, відповідно до ст. 3, ч.3 ст. 40, ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження», приватним виконавцем було постановлено про стягнення основної винагороди приватного виконавця. Вказаною постановою визначено стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця у розмірі 10% суми, що підлягає стягненню за виконавчим документом. Згідно проведеного приватним виконавцем розрахунку, розмір основної винагороди у цьому виконавчому провадженні становить 747,30 грн., що становить 10% від суми 7473,00 грн., яка була стягнута за виконавчим документом. Тобто, дії приватного виконавця в частині винесення постанови про стягнення з боржника основної винагороди та в частині визначення її розміру, вчинені на підставі вимог чинного законодавства,

Outcome: partial