Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 08.09.2020 він зареєстрував шлюб з відповідачкою. В шлюбі дітей народжено не було. Зараз дружина не вагітна. Останнім часом стосунки між ними погіршились, зникла взаємоповага і взаєморозуміння. Будь-які спроби примиритись бажаного результату не дали, у них з відповідачкою різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Більше року назад подружні відносини між ними припинились, спільне господарство не ведеться. Більш того, він має намір створити сім`ю з іншою жінкою, яка чекає від нього дитину та перебуває на 16 тижні вагітності. Подальше перебування у шлюбі з відповідачкою суперечить його інтересам. Просив розірвати шлюб між ними та стягнути судові витрати. 12.12.2022 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Позивач [PERSON] надав заяву про розгляд справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Надала заяву про визнання позовних вимог, в якій просила розглянути справу без її участі. Своїм правом на подачу відзиву не скористалась. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 08.09.2020 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, актовий запис №1091, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Під час шлюбу у подружжя діти не народились. Згідно ч. 1 ст. 29 Конституції України кожен має право на свободу. Свобода людини у сфері сімейних відносин це право діяти (або не діяти) в межах, визначених законом, людина вільна у вирішенні питання шлюбу. Згідно з ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 114 СК України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Аналізуючи доводи позивача, наведені в обґрунтування позовних вимог, та обставини, встановлені у судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, вважає, що сім`я фактично розпалася, спільне господарство між подружжям не ведеться, примирення між сторонами не можливе і позивач цього не бажає, оскільки має намір створити сім`ю з іншою жінкою.. Також встановлено, що сторони більше року разом не проживають та ніяких стосунків, притаманних подружжю, не підтримують, спільне господарство не ведеться. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, оскільки шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, враховуючи відсутність спільних дітей, небажання позивача перебувати в шлюбі з відповідачем, суд вважає, що за таких обставин збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Також суд враховує визнання позову відповідачем, яке приймається судом, оскільки воно не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України та положеннями ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» з урахуванням визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору у сумі 496,20 грн., сплаченого при поданні позову, та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 50% у сумі 496,20 грн., у зв`язку з їх документальним підтвердженням.

Outcome: approved