Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Держави Україна, в особі представника - Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди в сумі три трильйони грн., завданої йому бездіяльністю/невиконанням рішення суду по справі №686/17062/15 в період з 10 травня 2021 року по 15 травня 2022 року, яке набрало законної сили 28.02.2020 року. Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 21.12.2020 року подав оригінал виконавчого листа в справі №686/17062/15 від 02.03.2020 року до примусового виконання, проте кошти йому досі перераховані не були, тобто є явне невиконання рішення суду на підставі виконавчого листа, який ніколи ніким не визнавався таким, що не підлягає виконанню. Моральна шкода, завдана йому полягає у порушенні його права на справедливий суд. Позивач в чергове змушений звертатись до суду, що вимагає від нього додаткових витрат його дорогоцінного часу з його безцінного життя. Внаслідок невиконання рішення суду позивач вважає порушеними його право на судовий захист, право правомірного очікування на справедливий суд та відшкодування витрат, які були ним понесені на відновлення порушених право на судовий захист, адже виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист. Неминучим наслідком порушених його прав є обов`язок правопорушника відшкодувати йому моральну шкоду в порядку ч.1 ст. 23 ЦК України. Право на відшкодування шкоди і стягнення шкоди з правопорушника є абсолютним. Заявлена моральна шкода за порушене його право на судовий захист розрахована ним за його вільним волевиявленням з врахуванням рішень ЄСПЛ без будь-якої методики, оскільки така відсутня як в державі Україна. Просить задовольнити позов та стягнути з Держави Україна два мільйони гривень Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлений про час і місце судового розгляду належним чином, в позовній заяві вказав, що підготовче слухання та розгляд справи по суті, просить проводити без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлений про час і місце розгляду справи належним чином. Суд, перевіривши доводи позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши докази у справі, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. Судом достовірно установлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 січня 2020 року у справі №686/17062/20 за позовом [PERSON] до прокуратури Хмельницької області про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди позов задоволено частково. Цим рішенням визнано поширені старшим прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури поширені відомості, таким, що не відповідають дійсності та принижують його честь, гідність та ділову репутацію та стягнуто на користь позивача 2207,грн. моральної шкоди. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 05 травня 2020 року, рішення суду скасовано та у задоволенні позову відмовлено. Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ч.ч. 1, 2ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Так, однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ст. 129 Конституції України). З огляду на правові позиції Великої Палати Верховного Суду, що висловлені в постанові від 25 березня 2020 року по справі № 641/8857/17 держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша статті 167 ЦК України). Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України). Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України). Державу представляють відповідні органи державної влади в межах їх компетенції через свого представника (частина четверта статті 58 ЦПК України). Отже, у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді (постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 року у справі № 5023/10655/11, від 21.08.2019 року у справі № 761/35803/16-ц, від 18.12.2019 року у справі № 688/2479/16-ц) зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. Таким чином, ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як зазначені органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. Тобто, позивач повинен надати докази як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності службової особи органу державної влади, так і докази спричинення йому шкоди, а також наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою. Відповідно до вимог ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Відповідно до вимог ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Аналізуючи зазначені норми права, наявні підстави для висновку, що в деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. І до його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинний зв`язок між двома першими елементами і вина завдавача шкоди. Відсутність хоча б однієї складової виключає обов`язок по відшкодуванню шкоди. При цьому, саме на потерпілого покладається обов`язок доведення факту неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинного зв`язку між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. Відповідач же повинен довести відсутність своєї вини у завданні потерпілому шкоди. Право на відшкодування моральної шкоди виникає у особи, у тому числі внаслідок неправомірних дій щодо неї або членів її сім`ї, якщо це призвело до фізичних і душевних страждань потерпілого. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків ( ст.76 ЦПК України). Так, судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16.01.2020 року по справі №686/17062/15 позов [PERSON] до прокуратури Хмельницької області про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди - задоволено частково і 02.03.2020 року було видано виконавчий лист на виконання вказаного рішення суду. 21.12.2020 року позив подав до Головного управління ДКСУ у Хмельницькій області заяву про прийняття до негайного виконання вказаний виконавчий лист по справі № 686/17062/15 від 02.03.2020 року. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 05.05.2020 року рішення суду від 16.01.2020 року по справі №686/17062/15 - скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. Тому, Головним управлінням ДКСУ у Хмельницькій області було повернуто Хмельницькому міськрайонному суду виконавчий лист від 02.03.2020 року без виконання, про що повідомлено [PERSON] . Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. В обґрунтування заподіяної шкоди позивачем вказано, що Державною казначейською службою України не виконується рішення суду у справі № 686/17062/15 від 20.01.2020, на підставі виконавчого листа, який ніколи ніким не визнавався таким, що не підлягає виконанню, чим завдано позивачу моральних страждань. Означене рішення скасовано, а тому виконанню не підлягає. З моменту оголошення рішення судом апеляційної інстанції скасовано рішення суду першої втрачають законну силу. За ст. 82 ЦПК, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Правова оцінка, надану судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду. Статтями 12, 80 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторони, суд не може збирати докази за власною ініціативою. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В порушення наведених норм, [PERSON] не навів жодних фактичних обставин та не надав доказів, які б свідчили про заподіяння йому Державною казначейською службою України як представником Держави Україна моральної шкоди, не обґрунтував її розмір, не вказав в чому полягала незаконність дій/бездіяльності Державної казначейської служби України. Враховуючи вищевикладене, позов про відшкодування моральної шкоди, задоволенню не підлягає. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed