Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з відповідним позовом покликаючись на те, що 18.04.2019 року між позивачем та [PERSON] було укладено угоду №C-507-007259-19-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Також, укладаючи кредитний договір сторони погодились, що клієнт ознайомлений з умовами договору, що затверджений розпорядженням банку із усіма змінами та доповненнями, які оприлюднені на Інтернет-сторінці банку за електронною адресою www.ideabank.ua та які йому роз`яснені, зрозумілі та з якими він цілком згідний (п. 5). Згідно з кредитним договором відповідач отримав кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по відкритому поточному рахунку № [NUMBER] (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - [NUMBER] ), операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу в межах встановленого кредитним договором ліміту кредитної лінії, доступного відповідачу. Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24% річних. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000,00 (двісті тисяч) грн. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 49500, 00 грн. Враховуючи, що зобов`язання банку щодо встановлення ліміту кредитної лінії є для нього відкличними та безризиковими, визначення суми кредитної лінії, що може бути доступна клієнту, протягом строку дії відновлювальної кредитної лінії, здійснюється банком в межах встановленого угодою максимального ліміту кредитної лінії без будь-яких обмежень. Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно з кредитним договором, що підтверджується випискою по поточному рахунку. Відповідач не повернув отриманий кредит в встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію, та інші платежі за кредитним договором. Останній платіж боржником здійснено (поповнено поточний рахунок 31.05.2022 року. Отже, сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 10.01.2023 року становить: основний борг 99604,88 грн; прострочений борг 13393,13 грн.; прострочені проценти 38435,31 грн.; строкові проценти 1262,93 грн. Загальний розмір заборгованості 152696,25 грн. Відтак, у зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 05.12.2022 року на адресу відповідача банком направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідно з даної вимоги позивач вимагав терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги банком будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором на власний вибір (копія вимоги додається). Отже, оскільки відповідач у добровільному порядку не сплатив заборгованість за кредитним договором, в тому числі кредит, відсотки за користування кредитом та інші обов`язкові платежі, тому позивач просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 07.02.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. 20.02.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача. 09.03.2023 року до суду представником позивача подано відповідь на відзив. Представник позивача за довіреністю у судове засідання не з`явився, оскільки у позовній заяві просить суд проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи, просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибула, хоча повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Однак подала до суду відзив на позовну заяву з якого вбачається, що позов заперечує, просить відмовити в задоволенні позову, оскільки позивачем вказано невірну суму заборгованості, адже нею здійснювалось погашення кредиту, а тому сума заборгованості є меншою, а саме становить 46475, 20 грн. Крім того, вважає, що до вказаних відносин не можна застосувати норми ч.1 ст. 634 ЦК України. Також, відповідач зазначає, що з 24.02.2022 року в Україні введено режим воєнного стану, а 28.02.2022 року Торгово-промислова палата України видала лист №2024/02.0-7.1, яким спростила засвідчення форс-мажорних обставин та підтвердила, що обставини з 24.02.2022 року є надзвичайними, невідворотними і об`єктивними обставинами. 15 березня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено новими пунктом 18 відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 Цивільного кодексу України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тому просить відмовити в задоволенні позову. Заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідача до суду не надходило. Тому, за згодою представника позивача, у відповідності до вимог ст.280 ЦПК України, суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Суд встановив, що 18.04.2019 року між позивачем та [PERSON] було укладено угоду №C-507-007259-19-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Згідно з кредитним договором відповідач отримав кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по відкритому поточному рахунку [NUMBER] (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - [NUMBER] ), операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу в межах встановленого кредитним договором ліміту кредитної лінії, доступного відповідачу. Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24% річних. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000,00 грн. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 49500,00 грн. Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно з кредитним договором, що підтверджується випискою по поточному рахунку /а. с. 16-25/. Однак, відповідач не повернув отриманий кредит в встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію, та інші платежі за кредитним договором. Останній платіж боржником здійснено 31.05.2022 року. Сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 10.01.2023 року становить: 99604,88 грн; прострочений борг 13393,13 грн.; прострочені проценти 38435,31 грн.; строкові проценти 1262,93 грн. Загальний розмір заборгованості 152696,25 грн. Заборгованість відповідача також підтверджується випискою по особовому рахунку (поточному рахунку) № [NUMBER] та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 10.01.2023 року /а.с.26/. Як вбачається із матеріалів справи, у зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 05.12.2022 року на адресу відповідача банком направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідно з даною вимоги позивач вимагав терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги банком будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором на власний вибір /а.с. 27/. Згідно з положеннями ст.509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання, згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України передбачено якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За приписами ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Кредитним договором між банком та позичальником чітко визначені умови відповідальності за повне або часткове невиконання сторонами умов договору. Згідно з ч. 3 ст. 1 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Щодо тверджень відповідачки про наявність форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які звільняють її від відповідальності за порушення зобов`язань за кредитним договором, то суд вважає, що такі обставини не мають відношення до даної справи, оскільки позивачем не здійснювалось нарахування, стягнення згідно з п.5 угоди, з неналежне виконання зобов`язань відповідачем та не заявив вимоги про стягнення таких у даній позовній заяві. Окрім цього, позивачем надано детальний розрахунок заборгованості у розмірі 152696,25 грн., що належним чином підтверджує навиніть такої заборгованості, а тому твердження відповідача про невідповідність заявленої суми заборгованості не найшла підтвердження під час розгляду справи. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наявності заборгованості у розмірі 152696,25 грн. Крім того, кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору; [PERSON] було надано документи, які передували укладенню договору; під час укладення договору відповідачка ознайомлювалася з текстом договору та змістом в цілому. Таким чином, відповідачка підтвердила підписанням угоди, що ознайомлена з усіма умовами договору, які оприлюднено на інтернет-сторінці банку, та цілком згідна з такими умовами. Враховуючи наведене, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем фактично було укладено кредитний договір, згідно з яким банк надав клієнту грошові кошти у кредит. Відповідач скористалася кредитними коштами, але свої зобов`язання за договором виконала не у повному обсязі. Загальна сума боргу [PERSON] станом на 10.01.2023 року становить 152696,25 грн. Таким чином, виходячи із наведеного, суд вважає, що відповідач грубо порушила умови договору, тому з останньої на користь банку слід стягнути заборгованість у визначеному розмірі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved