Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

20 грудня 2022 року позивачка [PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом, де просила стягнути на свою користь із ДП «СхідГЗК» належні при звільненні платежі у розмірі 287644,97 гривень та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 109473,28 гривень. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з у період з 13 листопада 2007 року по 30 вересня 2022 року вона перебувала у трудових відносинах з ДП «СхідГЗК». Зазначає, що її звільнено за власним бажанням у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю та умов колективного договору. Вказаним наказом також була передбачена виплата грошової компенсації за 74 календарні дні невикористаної щорічної відпустки та виплата вихідної допомоги відповідно до ст.44 КЗпП України. В день звільнення 30 вересня 2022 року відповідач письмово не повідомив позивачку про нараховані суми, належні при звільненні та не здійснив виплату належних коштів, що є грубим порушенням ч.1 ст.116 КЗпП України. Згідно довідки відповідача від 14.12.2022 року заборгованість по невиплаченій заробітній платі перед позивачкою [PERSON] складає 287644,97 грн. Крім того, згідно довідки відповідача від 14.12.2022 року середньоденний заробіток позивачки складає 1954,88 грн. У зв`язку з тим, що відповідач не провів повний розрахунок при звільненні позивача та, враховуючи те, що з моменту звільнення до моменту звернення до суду пройшло 56 робочих днів, позивачка вважає, що з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку, який на момент звернення до суду складає 109473,28 грн. Таким чином, позивачка просить стягнути з ДП «СхідГЗК» на її користь 287644,97 грн. - заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, який на момент звернення до суду складає 109473,28 грн. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 09 січня 2023 року по справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Позивачка про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін повідомлена належним чином, заперечень щодо розгляду справи без повідомлення сторін не подала. Відповідно до вимог ЦПК України, представнику відповідача ДП «СхідГЗК» було вручено копію позовної заяви та додатків до неї, копію ухвали суду про відкриття провадження у справі. Надано строк для подачі заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву з наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву. Заперечень від відповідача щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, не надійшло. Враховуючи, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 07 лютого 2023 року від ДП «СхідГЗК» на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшов відзив, в якому ДП «СхідГЗК» просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити в повному обсязі. Відповідач у відзиві зазначає, що ДП «СхідГЗК» у своїй господарській діяльності використовує розрахунковий рахунок № [NUMBER] , відкритий в ПАТ АБ «Укргазбанк», через який веде свою господарську діяльність та здійснює сплату всіх податків, зборів, виплату заробітної плати працівникам. Крім того, для здійснення своєї господарської діяльності підприємством були відкриті ще три рахунки в АТ «Державний ощадний банк України». Тривалість затримки виплат зумовлено фінансово-економічною кризою, нестабільним державним (бюджетним) фінансуванням та затримки у взаєморозрахунках, а також введеним воєнним станом в Україні та, як наслідок, перебування ДП «СхідГЗК» із 01.03.2022 року у вимушеному тимчасовому простої, що підтверджується Наказом №778/к від 01.03.2022 року. Відповідно до Звіту про фінансовий стан підприємства на 31 січня 2023 року за ДП «СхідГЗК» рахується кредиторська заборгованість у розмірі 788058,00 грн., чистий збиток підприємства складає 550199,00 грн. Згідно зі звітом про фінансові результати діяльності за ІV квартал 2022 року Форми №2 чистий збиток підприємства складає 341118,00 грн. Крім цього, поточна кредиторська заборгованість ДП «СхідГЗК» станом на 31.12.2022 року складає 856304,00 грн. Таким чином, відповідач вважає, що належними та допустимими доказами підтверджує об`єктивність відсутності фінансової можливості щодо своєчасної виплати заробітної плати. Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Так, відповідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що у період з 13 листопада 2007 року по 30 вересня 2022 року [PERSON] перебувала у трудових відносинах з ДП «СхідГЗК», що підтверджується записами у трудовій книжці (а.с.10-12). Згідно наказу № 1345 о/с від 30.09.2022 року звільнена з посади начальника відділу відділу обліку та комплектації персоналу служби по роботі з персоналом ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», 30 вересня 2022 року за власним бажанням у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю та умов колективного договору та визначено бухгалтерії підприємства виплатити [PERSON] грошову компенсацію за 74 календарні дні невикористаної щорічної відпустки та вихідну допомогу в розмірі тримісячного середнього заробітку (ст.44 КЗпП України) (а.с. 13). Відповідно до довідки ДП «СхідГЗК» №728 від 14.12.2022 року, на момент звільнення заборгованість по виплаті заробітної плати [PERSON] складає 287644,97 грн, а саме: за червень 22807,92 грн.; за липень 2022 року 33670,25 грн; за серпень 2022 року 31297,74 грн; за вересень 2022 року 199869,06 грн. Згідно довідки про доходи ДП «СхідГЗК» №729 від 14.12.2022 року середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 1954,88 грн. (а.с.14). Згідно із ч. 1 ст. 47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. За змістом\~ст.\~116\~КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. При цьому, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Відповідно ч.2 ст.233 КЗпП із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Ст. 2 Закону України «Про оплату праці» визначає структуру заробітної плати, а саме: - основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців; - додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій; - інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Згідно ч.1 ст.83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. Проаналізувавши зазначені норми, суд приходить до висновку, що всі суми (заробітна плата, компенсація за несвоєчасну виплату заробітної плати, компенсація за невикористану відпустку, тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Враховуючи вищевикладені обставини, а також те, що позивач звернувся до суду в строк, визначений ст.233 КЗпП України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають задоволенню, оскільки з нею не проведений розрахунок по заробітній платі. Що ж стосується середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, то слід зазначити наступне. Позивачка просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, який станом на 19.12.2022 року, тобто на день звернення до суду із позовом становив 109473 грн. 28 коп. Згідно із ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно зі статтею 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (постанова у справі № 6-64цс13 від 3 липня 2013 року) згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Порядок здійснення відповідних розрахунків визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100. Пунктом 8 даного Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Відповідно до статті 27 Закону «Про оплату праці» Порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Із наданої позивачем довідки №729 від 14.12.2022 року вбачається, що середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 1954,88 грн. Таким чином, оскільки позивачка була звільнена з роботи 30 вересня 2022 року, час затримки кінцевого розрахунку при звільненні, станом на 06 березня 2023 року, складає 111 робочих днів. Отже, із відповідача на користь позивачки слід стягнути середній заробіток за час затримки кінцевого розрахунку при звільненні в сумі 216991 грн. 68 коп. (1954,88 грн/день * 111 робочих днів). Доводи відповідача\~про відсутність\~коштів у\~підприємства та\~тяжкий фінансовий\~стан не\~приймаються судом\~до уваги,\~оскільки сама\~по собі\~відсутність коштів\~у роботодавця\~не виключає\~його відповідальності. Таким чином суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки всю суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, вважаючи її співмірною розміру заборгованості на день звільнення, та діям відповідача щодо якнайшвидшого погашення заборгованості. Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Крім того, згідно ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за вимогу майнового характеру встановлена ставка судового збору у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи викладене, з позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 5046,37 гривень, з яких: - 992,40 гривень на користь позивачки; - 4053, 97 гривень на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved