Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

13.02.2023 [PERSON] в особі її представника адвоката Семенка В.І. звернулася до суду із позовом до Крутівської сільської ради Ніжинського району про визначення для неї додаткового строку тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріуса, що відкрилася після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого залишилася спадщина на все його майно, до якого відноситься земельна ділянка площею 2,1511 га для ведення особистого селянського господарства на території Перебудівського старостинського округу Крутівської сільської ради. Як зазначила позивачка, 22 квітня 2022 року в зв`язку із повномасштабним вторгненням військ рф на територію України, вона була змушена виїхати із м. Києва спочатку до м. Чернівці, а потім через Румунію до Кіпру . Повернулася до м. Києва лише 15.12.2022. У зв`язку із погіршенням здоров`я, 10.01.2023 їй була проведена операція та на протязі трьох тижнів після операції вона перебувала на реабілітації. Також, позивачка вказала, що у лютому зверталась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у зв`язку із пропущенням визначеного законодавством строку. Вважаючи причину пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини поважною, позивачка просить суд визначити для неї додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріуса, що відкрилася після смерті батька. Відповідною ухвалою, постановленою суддею Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16.02.2023, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження за вказаним вище позовом і справу призначено до розгляду у судовому засіданні. Будь-які процесуальні дії, як то забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо, не вчинялися. В підготовче судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. При цьому представником позивачки адвокатом Семенком В.І. до канцелярії суду подано письмову заяву за вх. № 957 від 28.02.2023, в якій він просив суд провести розгляд справи за його та позивачки відсутності, а також повідомив про підтримання ними заявлених вимог та наполягає у їх задоволенні у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, представником Крутівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області до суду подано письмову заяву за вх. № 4122 від 28.02.2023, в якій зазначено про визнання позову в повному обсязі та про розгляд справи за їх відсутності. Частиною 3 ст.211 ЦПК України передбачено право учасника справи заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З огляду на неявку всіх учасників справи в підготовче судове засідання, у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою спеціального звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши зміст позовної заяви із додатками, включаючи і зміст заяви відповідача про визнання позову, суд дійшов такого висновку. Положеннями ст.189 ЦПК України визначено, що завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч.1 ст.175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Предмет позову - це матеріальний зміст позовних вимог, що має свій прояв у матеріально-правовій заінтересованості позивача. Підстава позову - це ті обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і які обґрунтовуються поданими при подачі заяви чи у судовому процесі доказами. Згідно з п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення у підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статями 206 та 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.1,2 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання позову відповідачем - це одностороннє вільне волевиявлення відповідача, спрямоване на припинення спору з позивачем. Право відповідача на визнання позову повністю або частково є виявом принципів диспозитивності і змагальності. Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Із дослідженого у судовому засіданні свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 29.12.2021 виконавчим комітетом Крутівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, вбачається, що [PERSON] у віці 70 років помер [INFO] (а.с.6). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26.12.1976, [PERSON] [INFO] є донькою [PERSON] (а.с.8). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , після укладення шлюбу отримала прізвище « [PERSON] » (а.с.9). Згідно свідоцтва про зміну імені [NUMBER] , виданого 14.07.2016, [PERSON] , [INFO] , змінила прізвище на « [PERSON] », актовий запис №24 (а.с.11). Із довідки, виданої старостою Перебудівського старостинського округу Крутівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області від 01.02.2023 за №6, вбачається, що [PERSON] до дня своєї смерті [INFO] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . На день смерті проживав одиноко (а.с.7). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, земельна ділянка з кадастровим номером 7423387100:01:001:1094, має цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, форма власності: приватна, власник: [PERSON] , місце проживання: [ADDRESS] (а.с.12-13). Згідно листа приватного нотаріуса Бублик В.М. від 02.02.2023, у видачі свідоцтва про право на спадщину та у реєстрації спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] відмовлено у зв`язку із пропущенням строку для прийняття спадщин та не встановлення факту прийняття спадщини (а.с.18). Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.3 ст. 46 цього Кодексу). Згідно з ч.1 ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до положень ст.ст.1222, 1223 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У ст.1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу. Згідно зі ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, згідно ст.1269 ЦК України. Правилами, визначеними ч.1 ст.1270 ЦК України, закріплено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Пропуск такого строку, який пропущений з поважних причин, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Наказом Міністерства юстиції України від 11.03.2022 №1118/5 «Про затвердження змін до деяких нормативно-правових актів у сфері нотаріату внесені зміни до «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, відповідно до яких: - в умовах воєнного або надзвичайного стану спадкова справа заводиться за зверненням заявника будь-яким нотаріусом України, незалежно від місця відкриття спадщини; - в умовах воєнного або надзвичайного стану за відсутності доступу до Спадкового реєстру нотаріус заводить спадкову справу без використання цього реєстру та перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту протягом п`яти робочих днів з дня відновлення такого доступу; - забороняється видача свідоцтва про право на спадщину у спадковій справі заведеній без використання Спадкового реєстру, до її реєстрації у Спадковому реєстрі. Відтак, строк для подання позивачкою заяви про прийняття спадщини після смерті сплив. Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) такі причини визнані судом поважними. Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 26.09.2012 у справі № 6-85цс12 та від 04.11.2015 у справі № 6-1486цс15. З урахуванням вказаного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Верховний Суд у своїй постанові від 26.06.2019 у справі №565/1145/14 висловив свою позицію, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року за №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому неодноразово продовженого відповідними Указами Президента України. Таким чином, внаслідок запровадження воєнного стану на території України з 24 лютого 2022 року, вимушеною залишити Україну та перебуваючи за кордоном, позивачка не мала реальної можливості подати заяву про прийняття спадщини до нотаріуса або надіслати її поштовим зв`язком, тривалий час хворіла, що слід розцінювати як об`єктивні перешкоди, що істотно утруднювали, здійснення передбачених законом дій щодо прийняття спадщини, а тому такі причини пропуску строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , є поважними. Приписами ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами 1, 2 ст.77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їх їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та оцінки поданих позивачкою належних та допустимих доказів в їх сукупності, досліджених у судовому засіданні, а також беручи до уваги, що відповідач повністю визнав позовні вимоги заявлені позивачем, суд приходить до висновку, що позивачкою доведено порушення її права на гарантоване законом поновлення строку на прийняття спадщини в разі його пропуску з поважних причин, в зв`язку з чим таке право, з урахуванням наведеного принципу справедливості, підлягає судовому захисту, шляхом надання додаткового строку для прийняття спадщини строком в три місяці з дня набрання цим рішенням законної сили, а від так позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved