Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

Позиція сторін у справі У грудні 2020 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із позовом до ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС», треті особи: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франкіської області Личук Т. В., приватний виконавець Лановенко Л. О., ДП «СЕТАМ», про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що у виконавчому написі приватний нотаріус зазначив заборгованість за відсотками користування кредитом, розрахунок штрафних санкцій за прострочення сплати кредиту, який вже був погашений, після звернення ПАТ КБ «Надра» з позовною заявою про стягнення заборгованості. Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 вересня 2011 року у справі № 2-4696/11 законної сили. Позивачі в судове засідання не з`явилися, до суду подали заяву про вирішення справи за їх відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, до суду подав заяву про визнання позову, а також про зменшення розміру судових витрат. Процесуальні дії Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10 грудня 2020 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10 грудня 2020 року вжито заходи забезпечення позову, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22 червня 2021 року витребувано докази у справі. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27 липня 2022 року витребувано докази у справі. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23 листопада 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Фактичні обставини справи Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 23 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарасом Володимировичем здійснено виконавчий напис, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», який зареєстрований за № 4783. Зміст виконавчого напису зазначає, що: - строк платежу по кредитному договору настав, Боржником допущено прострочення платежів; - стягується заборгованість не сплачена в строк за Кредитним договором № 84/П/10-2008- 840 від 20 березня 2008 року; - стягнення заборгованості здійснюється за період з 26 серпня 2020 року по 16 жовтня 2020 року; - сума заборгованості складається з: - суми заборгованості за кредитом - 261 947 (двісті шістдесят одна тисяча дев`ятсот сорок сім) грн. 11 коп.; - суми заборгованості за відсотками за користування кредитом - 448 240 (чотириста сорок тисяч двісті сорок) грн.43 коп.; - суми заборгованості за комісією - 0 (нуль) грн. 00 коп.; - суми заборгованості за штрафними санкціями - 258 153 (двісті п`ятдесят вісім сто п`ятдесят три) грн. 17 коп.; - суми плати, що здійснена Стягувачем (Відповідачем) за вчинення виконавчого напису - 300 (триста) грн. 00 коп. Загальна сума заборгованості за даним виконавчим написом становить 986 640 (дев`ятсот вісімдесят шість тисяч шістсот сорок) грн. 71 коп. Позиція суду та оцінка аргументів сторін За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19). У цій постанові Верховний Суд зазначив, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 вересня 2011 року у справі № 2-4696/11 задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «Надра», стягнуто з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором № 84/П/10-2008-840, сума якої, станом на 11.07.2011 р., становила 19 775, 00 дол. США. На підставі даного судового рішення відкрите виконавче провадження № 49420213 від 20.11.2015 р., яке здійснювалось на користь ПАТ КБ «Надра» з метою стягнення з Позивача- 1 заборгованості, Позивач-1 здійснив оплату заборгованості за кредитним договором, про що свідчать відповідні платіжні доручення в матеріалах виконавчого провадження № 49420213 від 20.11.2015 р., внаслідок чого виконавче провадження було закрите у зв`язку з виконанням його вимог. Викладене свідчить, що Позивач-1 сплатив на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за договором № 84/П/10-2008-840 від 20.03,2008 р,, у сумі 335 569 грн (триста тридцять п`ять тисяч п`ятсот шістдесят дев`ять) грн, 00 коп,, в яку враховано: кредитну заборгованість, заборгованість по відсоткам, пеню за несвоєчасне погашення кредиту. Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Слушними є доводи позивача про те, що строк виконання основного зобов`язання за договором № 84/П/10-2008-840 від 20.03.2008 р. настав з 23.09.2011 р., оскільки ПАТ КБ «Надра» звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом про стягнення суми заборгованості. Таким чином, ПАТ КБ «Надра» в односторонньому порядку змінили умови договору та зобов`язання внаслідок чого сплинув строк дії договору «Автопакет» № 84/П/10-2008-840 від 20.03.2008 р. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Така обставина, на переконання суду, свідчить про очевидну спірність суми стягнутої заборгованості, а тому виконавчий напис підлягає скасуванню. Крім того, суд враховує, що відповідач подав до суду заяву про визнання позову та відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України ухвалює рішення про задоволення позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved