Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-07 00:00:00

14.09.2022 до суду надійшла заява [PERSON] , заінтересовані особи Одеська міська рада, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Сватаненко Олена Вікторівна. [PERSON] просить суд встановити факт належності Свідоцтва про право власності на квартиру, виданого на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частках кожному, спадкодавцю [PERSON] , який помер [INFO] . [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила заяву задовольнити. Заінтересовані особи у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заява обґрунтована тим, що [INFO] помер [PERSON] , з яким [PERSON] перебувала у шлюбі. Після смерті чоловіка вона як спадкоємець звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак нотаріус роз`яснив неможливість видання свідоцтва, оскільки в Свідоцтві про право власності на житло від 12.08.1993 зазначено, що квартира належить, зокрема, " [PERSON] ", а в свідоцтві про смерть він записаний як " [PERSON] ". Через розбіжності в написанні по батькові неможливо оформити спадщину. Судом встановлені наступні обставини. Згідно з Свідоцтвом про право власності на житло, виданим Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів 12.08.1993 за № 10-927, квартира [ADDRESS] належить " [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] " в рівних частках кожному. Згідно з Свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] від 08.08.1985, актовий запис №1376, шлюб укладено між « [PERSON] » [INFO] та « [PERSON] » [INFO] . Прізвище дружини після укладення шлюбу - [PERSON] . Згідно з паспортом громадянина України [NUMBER] , виданому громадянину України " [PERSON] " (російською - [PERSON] ), [INFO] , зареєстрований в [ADDRESS] та перебуває в зареєстрованому 08.08.1985 шлюбі з « [PERSON] Згідно з паспортом громадянина України [NUMBER] , виданому громадянину України " [PERSON] ", [INFO] , зареєстрована в [ADDRESS] та перебуває в зареєстрованому 08.08.1985 шлюбі з [PERSON] . Згідно з Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 10765 від 27.08.2021 - [INFO] помер [PERSON] ( [INFO] ). Висновки суду. Суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті (п.6 ч.1 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно зі ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно листа Верховного Суду України 01.01.2012 "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності заявнику документу, який необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. У даному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності померлому чоловіку заявниці свідоцтва про право власності на житло. Згідно з законом, встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме: встановлення факту належності вказаних документів дає змогу заявнику реалізувати свої права на отримання спадщини за заповітом з дотриманням вимог чинного законодавства. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту. Аналізуючи наявні в справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що правовстановлюючий документ на квартиру - Свідоцтво про право власності на житло від 12.08.1993 за № [NUMBER] , за яким квартира [ADDRESS] належить, зокрема, [PERSON] , належить спадкодавцю [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Написання по батькові « [PERSON] » замість « [PERSON] » виникло через помилку, пов`язану з перекладом з російської на українську мову. Усунення вказаних неправильностей можливо лише шляхом встановлення факту належності [PERSON] вказаного документу. Встановлення факту належності документів має юридичне значення для заявника, оскільки наявність належним чином оформлених правовстановлюючих документів дає можливість заявнику реалізувати свої права як спадкоємця майна. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до положень ч.7 ст.294 ЦПК України передбачено, що при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved