Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

До суду звернувся представник заявників [PERSON] , [PERSON] адвокат Гуртова Т.І. з заявою у якій просить встановити факт народження дитини чоловічої статі [PERSON] , [INFO] , у матері [PERSON] , [INFO] , громадянки України та батька [PERSON] , [INFO] , громадянина України. Свою заяву обґрунтовує тим, що у заявників, які перебувають у фактичних шлюбних стосунках, шлюб між ними не зареєстрований РАЦС України, але 29 жовтня 2016 року зареєстровано шлюб у м. Євпаторія Автономна Республіки Крим. [INFO] в них народився син [PERSON] в місті Євпаторія Автономної Республіки Крим дитині присвоєно прізвище батька [PERSON] , по батькові [PERSON] . Заявник записаний батьком цієї дитини, шлюб між ними зареєстрований у м. Євпаторія Автономної Республіки Крим, яке знаходиться на окупованій території України. Отримати свідоцтво про народження дитини у відділі державної реєстрації актів цивільного стану українського зразку було неможливо, оскільки факт народження відбувався на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичного документу, який відповідав формі визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України. Встановлення факту народження дитини необхідно для отримання свідоцтва про народження встановленого законодавством України зразка та подальшого підтвердження громадянства України дитини з реалізацією в подальшому дитиною всіх її прав та свобод як громадянина України. Заявники [PERSON] , [PERSON] та представник заявників адвокат Гуртова Т.І. до судового засідання не з`явились, однак повідомили суд про можливість розгляду справи за їх відсутністю. Заяву підтримують цілком. Представник заінтересованої особи від Баришівської ВДРАЦС у Броварському районі Київської області до судового засідання не з`явився, однак повідомив суд про можливість розгляду справи за його відсутністю вимоги викладені у заяві визнає. Водночас повідомив, що за результатами перевірки за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян фактів державної реєстрації народження відносно заявників не виявлено. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що заявлені вимоги представника заявників [PERSON] , [PERSON] та адвоката Гуртової Т.І. є такими, що підлягають можливо частковому задоволенню з наступних підстав: Як слід з копії паспорту серії [NUMBER] виданого 12 березня 2008 року Євпаторійським МВ ГУМВС України в Криму, заявник [PERSON] , є громадянкою України, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . (а.с.3) Як слід з копії паспорту серії [NUMBER] виданого 19 січня 2006 року Євпаторійським МВГУ МВС України в Криму, заявник [PERSON] є громадянином України, зареєстрований за адресою [ADDRESS] .(а.с.5-6) Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу заявники [PERSON] та [PERSON] як громадяни Російської Федерації зареєстрували шлюб 29 жовтня 2016 року, так званим Євпаторійським міським відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, актовий запис №907 після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка [PERSON] дружини [PERSON] . (а.с.8) Згідно з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08 червня 2018 року, актовий запис № 518, яке видане на окупованій території так званим Євпаторійським міським відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим у заявників як громадян Російської Федерації 02 червня 2018 року м. Євпаторія Республіки Крим Російської Федерації народився син [PERSON] .(а.с.9) Як слід з виписного епікризу пологового будинку у заявниці 05 червня 2018 року народилась дитина чоловічої статі вагою 3880 грамів довжиною 52 см.(а.с.10) Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як вбачається з ч.1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Згідно п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. З ч. 1 ст. 317 ЦПК України вбачається, що заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Правовий режим тимчасового окупованої території визначає Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Згідно зі ст. 3 цього Закону визначено межі тимчасово окупованої території: сухопутна територія АР Крим та м. Севастополя, внутрішні води України цих територій; внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; повітряний простір над вищезазначеними територіями. Відповідно до ст. 1 Закону тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Суд враховує, що місто Євпаторія Автономної Республіки Крим станом на час розгляду цієї справи знаходиться на тимчасово окупованій території України і входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Вказана обставина позбавляє заявників можливості зареєструвати факт народження дитини у встановленому Законом порядку. Згідно ч.1 ст.144 СК України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх спілкування. Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Встановлення факту народження дитини необхідне заявникам для реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану згідно вимог діючого законодавства України та отримання свідоцтва про народження дитини. Стосовно того, що у свідоцтві про народження дитини, де мається запис про громадянства батьків як громадян Російської Федерації слід, вважати, що заявники надали свідчення про те, що вони є громадянами України до окупації Автономної Республіки Крим Російської Федерацією. Згідно ст. 4 Конституцій України слід, що в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом. Як слід з п.1ч.1 ст.2 Закону України «Про громадянства» від 18 січня 2001 року, що Законодавство України про громадянство ґрунтується на таких принципах: 1) єдиного громадянства - громадянства держави Україна, що виключає можливість існування громадянства адміністративно-територіальних одиниць України. Якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України; Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про громадянства» від 18 січня 2001 року Особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Отже заявники не втратили громадянства України не зважаючи на те, що в свідоцтві про народження яке видали державні органи Російської Федерації, існуючих на окупованої території України як Автономна Республіка Крим мається запис, що батьки є громадянами Російської Федерації а їх дитину на момент народження слід вважати громадянином України . Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованої території України» слід, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акту цивільного стану. Окрім, того суд приймає до уваги висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини», а також Молдови та Росії (зокрема, «Мозер проти Республіки Молдова та Росії»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. З таких підстав суд оцінює надане свідоцтво про народження дитини як доказ який містить інформацію, щодо предмету доказування на підставі якого можливо встановити наявність факту народження дитини чоловічої статі, незважаючи на те, що документи не відповідає належній формі. Однак встановлення батьком дитини за фактом його народження в цієї заяві не можливо, сторони не були в зареєстрованому шлюбі на території України. Визнання батьківства у окремому провадженні не можливо, такі провадження розглядаються у позовному провадженні з наданням відповідних доказів. Отже заявниками та їх представником було доведено, що вони є громадянами України, знаходяться у шлюбі який був зареєстрований на тимчасово окупованої території України Автономної Республіки Крим, який не вважається дійсним, мають дитину чоловічої статі, народжену на тимчасово окупованої території України Автономної Республіки Крим, не в шлюбі з таких підстав вимоги представника заявників підлягають частковому задоволенню. На підставі вищевказаного,

Outcome: partial