Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

18.10.2017 до Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , Ірпінської міської ради Київської області, третя особа: [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю. Позивач звернувся до суду із даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що будинок [ADDRESS] та земельна ділянка, на якій він розташований, належить їй, відповідачу [PERSON] та [PERSON] [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] та земельна ділянка [ADDRESS] кадастровий номер 3210900000:01:020:0005, площею 0,0808 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Квартира [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,0540 га належить відповідачу у справі [PERSON] . Квартира [ADDRESS] належить [PERSON] . Від земельної ділянки позивача вздовж земельної ділянки відповідача [PERSON] до [ADDRESS] знаходиться єдиний прохід загального користування, який забезпечує [PERSON] можливість користування будинком, можливість проїзду та проходу з вулиці на подвір`я. Викладені обставини підтверджуються: технічним паспортом, ситуаційною схемою земельної ділянки М 1:500, топографічною зйомкою, ситуаційною схемою М 1:2000, ситуаційним планом із зазначенням місця розташування електроустановки. Проте, як зазначає позивач, відповідач [PERSON] самовільно захопила прохід загального користування, побудувавши паркани з обох боків, які перешкоджають їй вільно користуватись проходом загального користування, який став недоступним для неї, і взагалі позбавляє її можливості потрапити до будинку. Внаслідок протиправних дій відповідача вона не має можливості потрапити у власний будинок, а відповідач використовує прохід загального користування для власних потреб. Оскільки вона не може дійти згоди з відповідачем у справі з приводу користування проходом загального користування до вулиці З. Алієвої, вона вимушена звернутися до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом зобов`язання відповідача звільнити прохід загального користування по [ADDRESS] шляхом демонтажу встановлених нею парканів. Таким чином, встановлення відповідачем [PERSON] парканів на проході загального користування та позбавлення можливості проходу позивача, є протизаконним та самовільним захопленням відповідачем земельної ділянки загального користування, в результаті чого порушуються права [PERSON] як власника сусідньої земельної ділянки, які підлягають захисту. У зв`язку з вищевикладеним просить суд, усунути перешкоди в користуванні власністю [PERSON] та зобов`язати [PERSON] звільнити прохід загального користування до земельної ділянки [PERSON] кадастровий номер 3210900000:01:020:0005, площею 0,0808 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] шляхом демонтажу парканів. 05.07.2018 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказує, що вимоги, викладені в позовній заяві не відповідають дійсним обставинам справи у зв`язку з наступним. На земельній ділянці будинку [ADDRESS] є єдиний прохід, виїзд зі сторони будинку квартири [ADDRESS] , а не зі сторони квартири [ADDRESS] , що відображено в технічному паспорті за 2006 рік; ситуаційний план земельної ділянки будинку [ADDRESS] не може бути доказом, тому що є фіктивним, без дати та кадастрового номеру, який був зроблений приватним шляхом ( [PERSON] ), який повинен нести за таку фальш відповідальність. Земельна ділянка відповідача являється її власністю і нікому не надано право, крім неї, розпоряджатися земельною ділянкою. Частина земельної ділянки у відповідача ніким не вилучалась, ні судом, ні місцевою владою. Крім того, відповідач не зверталась в Державний реєстр про реєстрацію права власності на 540 кв.м земельної ділянки в 2017 році, тому її право власності на 540 кв.м земельної ділянки зареєстроване в єдиному реєстрі в квітні 2015 року. Зазначена земельна ділянка не захоплена самовільно відповідачем, на ній відсутній будь-який прохід або проїзд загального користування, на підтвердження чого надає суду копію рішення Ірпінської міської ради №420 від 25.03.2000 та копію протоколу №42 від 22.12.2014, де вказано, що порушення суміжного землекористування між гр. [PERSON] та ФОП « [PERSON] » немає. Як вказує відповідач, вона має право виготовити технічну документацію та присвоїти кадастровий номер на земельну ділянку пл. 540 кв.м в існуючих межах, а з пояснення гр. [PERSON] вбачається, що він проживає по [ADDRESS] по сусідству з будинком [ADDRESS] , який підтверджує, що вздовж його забору зі сторони будинку [ADDRESS] проїзду та проходу не було та не існує на даний час. Протокол №25/14 від 31.08.2017 про розгляд заяви [PERSON] , на який позивач посилається, не відповідає дійсним обставинам по справі, оскільки земельну ділянку пл. 540 кв.м. відповідач одержала у власність в 2003 році, вона не являється комунальною власністю, не належить до земель загального користування, не являється проїздом, вулицею, тому не являється проходом до приватної землі [PERSON] . Щодо засідання узгоджувальної комісії, [PERSON] зазначає, що на нього її не запрошували, а в угоду [PERSON] склали такий незаконний протокол з надуманими вимогами до неї. Крім того, позивач не надала суду документ, який ствердив би її право на приватну власність, це копію договору купівлі-продажу частини будинку [ADDRESS] , та на земельну ділянку. Позивачка надала суду копію державного акту на право приватної власності на земельну ділянку пл. 0,0808 га від 19.07.2007 на ім`я [PERSON] , який не пред`являє вимоги до відповідача, який придбав цю земельну ділянку по договору купівлі-продажу 23.12.2003. Позивачка, яка купила у [PERSON] чи в іншої особи земельну ділянку, не надала суду як доказ, що вона є власником землі та з якого часу. З витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 30.05.2017, який оформлено приватним нотаріусом Бадаховим Ю.Н вбачається, що підставою виникнення права власності є договір про задоволення вимог іпотекодержателя, виданий 30.05.2017. Вказаний договір позивач суду не надала як доказ. Таким чином, позивач не надала доказів, які ствердили б її вимоги про усунення перешкод в користуванні власністю, а надала суду витяг, державний акт на [PERSON] , які не мають ніякого відношення до задоволення вимог позовної заяви. У зв`язку з чим, просить відмовити у задоволенні позовних вимог. 21.08.2018 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначає, що твердження відповідача, зазначені в відзиві, спростовуються Державним актом на право приватної власності на землю серії Р2 № 425441, виданим гр. [PERSON] на підставі рішення XIV сесії XXIV скликання Ірпінської міської Ради народних депутатів від 25.09.2003 № 420-14- XXIV з якого вбачається, що їй було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0540 гектарів в межах згідно з планом. В описі зовнішніх меж земельної ділянки зазначено наступне: від «Г» до «Д» - прохід загального користування (32.50 м.); від «Д» до «А» - землі, надані гр. [PERSON] , [PERSON] (13.42 м.+ 4,70 м.). Звертає увагу суду на те, що землі надані гр. [PERSON] , [PERSON] (13.42 М. + 4,70 м.). від «Д» до «А» на сьогодні належать на праві власності позивачу. Крім того, позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS] та земельна ділянка [ADDRESS] кадастровий номер 3210900000:01:020:0005, площею 0,0808 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). В описі зовнішніх меж земельної ділянки (кадастровий номер 3210900000:01:020:0005) зазначено наступне: від «А» до «К» - прохід загального користування (шириною 2,50 м.); від «К» до «И» - [PERSON] (13.42 м.+ 4,70м.). З протоколу Узгоджувальної комісії вбачається, що на Узгоджувальній комісії було розглянуто звернення позивача щодо вирішення земельного спору із суміжним землекористувачем [PERSON] . На Узгоджувальній комісії було встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,0540 га. Інженером-землевпорядником [PERSON] була відновлена межа земельної ділянки гр. [PERSON] , що є суміжною з земельною ділянкою загального користування (проходом), в результаті чого було виявлено, що гр. [PERSON] , самовільно захопила земельну ділянку орієнтовною площею 0,0080 га, яка є проходом загального користування шириною 2,5 м на [ADDRESS] . Враховуючи те, що земельна ділянка є єдиним проходом до приватної земельної ділянки гр. [PERSON] , гр. [PERSON] повідомили про необхідність звільнення нею земельної ділянки загального користування (прохід шириною 2,5 м), яка знаходиться в [ADDRESS] між садибами [ADDRESS] та [ADDRESS] , для використання її за цільовим призначенням. Крім того, ситуаційна схема земельної ділянки [ADDRESS] виготовлена інженером- землевпорядником [PERSON] не є фіктивною. Вона не може містити кадастрового номеру, оскільки виготовлена на всю земельну ділянку, власниками якої на момент подання відповіді на відзив є [PERSON] (кадастровий номер своїй земельній ділянці вона не присвоїла), [PERSON] та [PERSON] (кадастровий номер своїй земельній ділянці вона не присвоїла). Щодо твердження відповідача про те, що вона має право виготовити технічну документацію та присвоїти кадастровий номер на земельну ділянку, представник позивача зазначає, що позивач не заперечує проти присвоєння [PERSON] кадастрового номеру належній їй на праві власності земельній ділянці площею 0,0540 га. Проте, як зазначила сама відповідачка в заяві про перегляд заочного рішення, вона отримала власність земельну ділянку площею 0,0540 га, а вигородила парканом земельну ділянку площею 617 кв.м. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 28 липня 2021 року залучено до участі у цивільній справі № 367/7003/17 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , Ірпінської міської ради Київської області, третя особа: [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю, правонаступників померлої відповідачки [PERSON] - [PERSON] (адреса проживання: [ADDRESS] ) та [PERSON] (адреса проживання: [ADDRESS] ). У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. У судове засідання відповідачі не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Третя особа у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30 травня 2017 року [PERSON] на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя, серія та номер: 1066, виданий 30 травня 2017, видавник ПН КМНО [PERSON] є власником земельної ділянки, кадастровий номер: 3210900000:01:020:0005, площею 0.0808 га за адресою: [ADDRESS] , форма власності: приватна. Відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку Серія ЯЕ № 603592 виданого [PERSON] , останньому на праві власності належала земельна ділянка [ADDRESS] , кадастровий номер 3210900000:01:020:0005, площею 0,0808 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). В описі зовнішніх меж земельної ділянки (кадастровий номер 3210900000:01:020:0005) зазначено наступне: від «А» до «К» - прохід спільного користування (шириною 2,50 м.); від «К» до «И» - [PERSON] (13.42 м.+ 4,70м.). 15 червня 2017 року [PERSON] звернулася з заявою до голови Ірпінської міської ради Київської області стосовно самовільного встановлення паркану на земельній ділянці по [ADDRESS] . У зв`язку із зверненням [PERSON] , депутатом Ірпінської міської ради Київської області Пащинським О.С. в присутності свідків: [PERSON] , [PERSON] було складено акт, в якому зазначено, що при обстеженні встановлено, що [PERSON] є власником кв. [ADDRESS] , та земельної ділянки на якій розташована належна їй частина будинку на підставі договору купівлі -продажу, однак прохід у дану частину будинку відсутній. Згідно наданих документів, до частини будинку, яка належить [PERSON] існує прохід - ділянка загального користування шириною 2,5 метри, однак реально вона відсутня, а вхід загороджений парканом, фізично дістатися до будинку неможливо. 12 грудня 2017 року на адресу Ірпінського міського суду Київської області надійшли листи пояснення від Ірпінської міської ради Київської області в яких зазначено, що на адресу Ірпінської міської ради Київської області звернулася [PERSON] щодо вирішення земельного спору із суміжним землекористувачем [PERSON] , вказане звернення було винесено на розгляд узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів Ірпінської міської ради. В ході розгляду питання на комісії було встановлено, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка загальною площею 0,0808 га за адресою: [ADDRESS] . Також встановлено, що відповідно до Державного акту на право власності на землю № 2485 від 9 січня 2004 року земельна ділянка загальною площею 0,0540 га за адресою [ADDRESS] , знаходиться у власності [PERSON] . Інженером-землевпорядником [PERSON] була відновлена межа земельної ділянки [PERSON] , що є суміжною з земельною ділянкою загального користування (проходом), в результаті чого було виявлено, що [PERSON] самовільно захопила земельну ділянку орієнтовно площею 0,0080 га, яка є проходом загального користування шириною 2,5 м. по [ADDRESS] . Також, відповідно до опису меж визначених у плані меж земельної ділянки, яка є додатком до Державного акта на право приватної власності, виданого [PERSON] № 2485 від 09 січня 2004 року від Г до Д знаходиться прохід загального користування. Згідно з описом меж визначених у плані меж земельної ділянки, яка є додатком до Держаного акта на право приватної власності виданий [PERSON] серія № 603592 від 19 липня 2007 року від Й до Г знаходиться прохід загального користування. Протоколом узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів Ірпінської міської ради № 35.1/14 від 31 серпня 2017 року було вирішено повідомити [PERSON] про необхідність звільнення земельної ділянки загального користування (прохід шириною 2,5м.), яка знаходиться в [ADDRESS] та [ADDRESS] , для використання її за цільовим призначенням. Відповідно до копії Державного акту на право власності на землю № 2485 від 9 січня 2004 року земельна ділянка загальною площею 0,0540 га за адресою [ADDRESS] знаходиться у власності [PERSON] . Згідно із описом меж визначених у плані меж земельної ділянки, яка є додатком до Державного акта на право приватної власності, виданий [PERSON] № 2485 від 09 січня 2004 року від Г до Д знаходиться прохід загального користування. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 24 червня 2003 року, виданого згідно розпорядження від 04 червня 2003 року № 114 Виконкомом Ірпінської міської ради та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, реєстраційний номер: 2001002, номер запис: 206 в книзі: 25-436 - квартира [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] . З копії Державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 № 425441, виданого [PERSON] на підставі рішення XIV сесії XXIV скликання Ірпінської міської Ради народних депутатів від 25.09.2003 № 420-14- XXIV вбачається, що їй було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0540 га в межах згідно з планом. В описі зовнішніх меж земельної ділянки зазначено наступне: від «Г» до «Д» - прохід загального користування (32.50 м.); від «Д» до «А» - землі, надані [PERSON] , [PERSON] (13.42 м.+ 4,70 м.). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку [PERSON] на підставі приватної власності належить земельна ділянка кадастровий номер 3210900000:01:020:0044, за адресою : [ADDRESS] , площа земельної ділянки 0.0540 га, дата державної реєстрації земельної ділянки 09 січня 2004 року. Відповідно до копії протоколу узгоджувальної комісії Ірпінського міськвиконкому №42 від 22 грудня 2014 року, порушення суміжного землекористування між [PERSON] та ФОП « [PERSON] » немає та [PERSON] має право виготовити технічну документацію на присвоєння кадастрового номеру на земельну ділянку площею 0,0540 га в існуючих межах. Судом досліджені також: копія витягу з рішення Ірпінської міської ради Київської області від 25 вересня 2003 року № 420-14-ХХIV, в якому вирішено передати безкоштовно в приватну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд земельні ділянки слідуючим громадянам, в існуючих межах, а саме - [PERSON] земельну ділянку площею 0,0617 га за адресою: [ADDRESS] . Земельні ділянки передаються в приватну власність з послідуючим уточненням площі при видачі державних актів на право власності на землю. Відповідно до акта прийомки-передачі межових знаків на зберігання виконаної геодезистом ТОВ «Бучанське ЗКБ» [PERSON] в присутності [PERSON] складеного про те, що межі земельної ділянки за кадастровим номером 3210900000:01:020, яка знаходиться в [ADDRESS] площею 0, 540 га, виконано власнику [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку і споруд. Згідно акту встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі складеного в присутності представника кадастрового бюро Борщенка Ю.О., також в присутності суміжного землекористувача: нач. Кафе «Корсар» [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , про те, що межі в натурі проходять по огорожі. Суміжними землекористувачами ніяких претензій при встановленні меж не заявлено. Також до зазначеного акта додається план (абрис), з якого видно, що межі від А до Б - землі Ірпінського КЖЕП Ірпінь; від Б до В - землі підприємця ( [PERSON] ) [PERSON] ; від В до Г - землі м/р (вул. Пролетарська); від Г до Д - прохід загального користування; від Д до А - землі [PERSON] . Відповідно до довідки про склад угідь № 537 від 19 лютого 2010 року виданої Відділом Держкомзему у місті Ірпінь Київської області Головного управління Держкомзему у Київській області, земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , має склад угідь: землі під будівлями, спорудами та іншими угіддями - 0,0540 га. Судом також будо досліджено копію технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] , копію спадкової справи № 118/2019 до майна померлої [INFO] [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 09 березня 2019 року. Відповідно до копії заповіту № 3-736 від 17 липня 2018 року посвідченого державним нотаріусом Ірпінської міської державної нотаріальної контори Київської області, який міститься в копії спадкової справи № 118/2019 до майна померлої [INFO] [PERSON] , остання заповіла дочкам [PERSON] та [PERSON] все своє майно в рівних частинах. Згідно із копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом складеного 06 лютого 2020 року зареєстрованого в реєстрі за № 3-208 та посвідченого державним нотаріусом Ірпінської міської державної нотаріальної контори Київської області Пласконь А.Ю. остання посвідчила, що на підставі заповіту , посвідченого державним нотаріусом Ірпінської міської державної нотаріальної контори Київської області Пласконь А.Ю. 17 липня 2018 року за реєстровим № 3-736, спадкоємцями зазначеного у заповіті майна [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] є: [PERSON] на частку у спадщині та [PERSON] на частку у спадщині. Спадщина, на яку в указаних частках видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 0, 0540 га, кадастровий номер: 3210900000:01:020:0044, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною першою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України встановлено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно принципу диспозитивної, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 Цивільного процесуального кодексу України). Конституцією України (статтею 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплений принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частина перша статті 316 Цивільного кодексу України передбачає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Особливим видом права власності є право довірчої власності, яке виникає внаслідок закону або договору. Вхід на земельну ділянку позивача здійснюється саме через земельну ділянку загального користування, що підтверджено матеріалами справи. Земельною ділянкою загального користування [PERSON] на час розгляду справи не має можливості користуватися, оскільки була збудована огорожа, що перешкоджає вільному доступу до цієї земельної ділянки. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Системний аналіз приписів законодавства дозволяє дійти висновку, що захист речового права шляхом пред`явлення позову про усунення перешкод у користуванні майном є можливим носієм речового права і передбачає доведення позивачем наступних обставин: 1) належність позивачу речового права, з приводу захисту якого він звернувся до суду; 2) порушення цього права, його невизнання чи оспорювання; 3) вчинення цих дій саме відповідачем. Частинами другою та третьою статті 158 ЗК України встановлено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Аналіз наведених норм законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник або користувач земельної ділянки має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у розпорядженні власністю (негаторний позов). За таких обставин позивач звернувся до суду з негаторним позовом, підставою для подання якого є вчинення дій, що ускладнюють здійснення власником права користування земельною ділянкою. Правовідносини, що виникли між сторонами, мають триваючий характер і наявні в момент подання позову до суду та розгляду даної справи. При цьому, позивач у своїй позовній заяві просить усунути перешкоди не шляхом перенесення, а саме демонтажу спірного паркану. Доводи відповідача про те, що рішенням Ірпінської міської ради Київської області від 25 вересня 2003 року № 420-14-ХХIV, вирішено передати безкоштовно в приватну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд земельні ділянки в існуючих межах: [PERSON] земельну ділянку площею 0,0617 га за адресою: [ADDRESS] , спростовуються цим же рішенням, оскільки в ньому зазначено, що земельні ділянки передаються в приватну власність з послідуючим уточненням площі при видачі державних актів на право власності на землю. Крім того, факт самовільно встановленої відповідачем огорожі підтверджується листом від Ірпінської міської ради Київської області від 05 грудня 2017 року № 01-20/3335/2 в якому зазначено, що інженером-землевпорядником [PERSON] була відновлена межа земельної ділянки [PERSON] , що є суміжною з земельною ділянкою загального користування (проходом) , в результаті чого було виявлено, що [PERSON] самовільно захопила земельну ділянку орієнтовно площею 0,0080га, яка є проходом загального користування шириною 2,5 м. по [ADDRESS] , також описом меж визначених у плані меж земельної ділянки, яка є додатком до Державного акта на право приватної власності на землю зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 2485 від 09 січня 2004 року та виданого [PERSON] , яка мешкає в [ADDRESS] , у тому, що на підставі рішення XIV сесії XXIV скликання Ірпінської міської ради від 25 вересня 2023 року № 420-14-XXIV передається у приватну власність земельна ділянка площею 0.0540 гектарів в межах згідно з планом, відповідно до якого від Г до Д знаходиться прохід загального користування, а також згідно з описом меж визначених у плані меж земельної ділянки, яка є додатком до Держаного акта на право приватної власності виданий [PERSON] серія № 603592 від 19 липня 2007 року від Й до Г знаходиться прохід загального користування, протоколом узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів Ірпінської міської ради № 35.1/14 від 31.08.2017 року, відповідно до якого було вирішено повідомити [PERSON] про необхідність звільнення земельної ділянки загального користування (прохід шириною 2,5м.), яка знаходиться в [ADDRESS] та [ADDRESS] , для використання її за цільовим призначенням, та іншими доказами, які містяться в матеріалах справи і узгоджуються між собою. Відповідно до ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані, зокрема не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Стаття 103 ЗК України передбачає, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив) Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок тощо. Тобто інститут земельних відносин добросусідства, є нормативно встановленими обмеженнями щодо здійснення прав на землю (включаючи право власності), які мають на меті забезпечити захист інтересів власників (землекористувачів) сусідніх володінь від можливих порушень при використанні земельних ділянок. Основна мета цих правил полягає в сприянні і забезпеченні такому використанню земельних ділянок, при якому власникам сусідніх земельних ділянок і землекористувачам заподіюється менша кількість незручностей. Таким чином, в процесі розгляду справи встановлено, що право позивача на вільне користування своєю земельною ділянкою та земельною ділянкою загального користування порушене та підлягає захисту. Відповідачем жодних належних доказів, які спростовують встановлення нею на проході загального користування огорожі, суду не надано, лише зазначено, що земельна ділянка не захоплена самовільно, на ній завжди був відсутній будь-який прохід або проїзд загального користування. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року справі№910/3009/18 вказано, що «ефективний спосіб захисту прав повинен забезпечити поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, тобто такий захист повинен бути повним та забезпечувати таким чином мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії (забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту)». Відповідно до частини 2, пункту «б» частини третьої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, крім іншого, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. У частині 2 статті 212 ЗК України передбачено, що приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Згідно статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до статті 79 Цивільного процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Стаття 80 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. У відповідності до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними, тому позов підлягає задоволенню повністю. На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 41, 129 Конституції України, статей 15, 16, 316-319 Цивільного кодексу України, статей 35, 91, 152 Земельного кодексу України,

Outcome: approved