Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

[PERSON] (далі «Позивач») звернулася до суду з позовом до Маловільшанської сільської ради Білоцерківського району Київської області (далі «Відповідач») про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на наступні обставини. [INFO] у віці 85 років помер батько Позивача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 10.11.2020 року Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 2,475 га (кадастровий номер 3220482200:05:004:0035 та кадастровий номер 3220482200:03:003:0018), яка розташована на території с. Коженики Білоцерківського району Київської області. Указане нерухоме майно належало [PERSON] , що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД №701508 від 12.12.2008 року. Ще за життя [PERSON] склав заповіт на користь Позивача, який 10.09.2013 року було посвідчено у Коженицькій сільській раді Білоцерківського району Київської області та зареєстровано в реєстрі за номером 19. У вересні 2022 року відповідно до ст.1298 ЦК України Позивач звернулася до нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця [PERSON] . Постановою від 26.10.2022 року №328/02-31 приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Цвинтарної І.О. Позивачу відмовлено в оформленні спадкових прав на майно, яке залишилося після смерті [PERSON] у зв`язку з пропущенням нею встановленого законом строку для прийняття спадщини. З огляду на викладені обставини, з метою забезпечення права власності на належне їй нерухоме майно, Позивач просила визнати за нею права власності на земельну ділянку площею 2,475 га (кадастровий номер 3220482200:05:004:0035 та кадастровий номер 3220482200:03:003:0018), яка розташована на території с. Коженики Білоцерківського району Київської області у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 31.10.2022 року ухвалою суду було відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 29.11.2022 року (а.с. 25-26). 29.11.2022 року у судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується відповідними рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.32,33,34). Причини неявки не повідомили, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від них не надходило. 20.12.2022 року у судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи вважаються повідомленими належним чином, що підтверджується відповідними рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення та довідкою підприємства поштового зв`язку про причини повернення поштового відправлення (а.с.44,45,46). 20.12.2022 року представником Відповідача адвокатом Сидорчуком В.А. до канцелярії суду було подано заяву, у якій останній просив проводити та закінчувати підготовче провадження без участі сторони Позивача. Зазначив, що Позивач та його представник цивільний позов підтримують у повному обсязі (а.с.35). 20.12.2022 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 39-40). 22.12.2022 року судом надіслано запит №32218/22-Вих від 22.12.2022 року до Першої Білоцерківської міської нотаріальної контори про надання витягу (інформаційної довідки) із Спадкового реєстру на ім`я померлого [PERSON] (а.с.43). 10.01.2023 року до канцелярії суду надійшов лист №05/01-09 від 04.01.2023 року Першої Білоцерківської міської нотаріальної контори до якого було додано інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №71087023 від 04.01.2023 року на ім`я померлого [PERSON] (а.с.47-49). 01.03.2023 року до канцелярії суду Позивачем було подано заяву, у якій зазначила, що не заперечує щодо розгляду справи за відсутності Відповідача та винесення заочного рішення по справі. Позов підтримує у повному обсязі. 01.03.2023 року у судовому засіданні Позивач та її представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити. Надали пояснення аналогічні змісту позовної заяви. 01.03.2023 року у судове засідання Відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідним рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.54). Причини неявки не повідомив, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від нього не надходило. Згідно з ст.ст. 280-282 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення сторони Позивача, дослідивши докази у справі в їх сукупності, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та зміст спірних правовідносин. [PERSON] , [INFO] , є батьком Позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 21.11.1972 року Коженицькою сільською Радою депутатів, актовий запис №14 (а.с.6). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 10.11.2020 року Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с.7). Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 2,475 га (кадастровий номер 3220482200:05:004:0035 та кадастровий номер 3220482200:03:003:0018), яка розташована на території с. Коженики Білоцерківського району Київської області. Дане нерухоме майно належало [PERSON] , що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД №701508 від 12.12.2008 року (а.с.15). Ще за життя [PERSON] склав заповіт на користь Позивача, який 10.09.2013 року було посвідчено у Коженицькій сільській раді Білоцерківського району Київської області та зареєстровано в реєстрі за номером 19. Відповідно до заповіту належне заповідачу право власності на земельну частку (пай), площею 2,475 га (кадастровий номер 3220482200:05:004:0035 та кадастровий номер 3220482200:03:003:0018) останній заповів Позивачу (а.с.10). У вересні 2022 року відповідно до ст.1298 ЦК України Позивач звернулася до нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця [PERSON] . Постановою від 26.10.2022 року №328/02-31 приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Цвинтарної І.О. Позивачу відмовлено в оформленні спадкових прав на майно, яке залишилося після смерті [PERSON] у зв`язку з пропущенням нею встановленого законом строку для прийняття спадщини (а.с.20). Як убачається із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №71087023 від 04.01.2023 року на ім`я померлого [PERSON] спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] не заводилася (а.с.48-49). Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Згідно з п.1ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно з ст.1233ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті Як вбачається з\~ ст.ст.1234, 1235 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю; право на заповіт здійснюється особисто; заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, Позивач не може захистити своє спадкове майнове право, відповідно до ст.16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом. Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. А статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. У той же час, у пункті 36 рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» та інших рішення Суду. У справах про спадкування у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Така позиція висловлена, зокрема, у постанові Верховного суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09.06.2021 року у справі №694/1433/17. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Відповідна позиція висловлена, зокрема, у постанові Верховного суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.09.2021 року у справі №227/3750/19. З огляду на викладене, даючи оцінку зібраним доказам у справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Позивача є законними та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved