Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~В лютому 2023 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 30 січня 1988 року вони з відповідачем [PERSON] зареєстрували шлюб у Капустинській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 02. В шлюбі неповнолітніх дітей немає. З серпня 1998 року сімейне життя почало складатися погано, відносини погіршились, що призвело до постійних сварок та фактичного припинення шлюбних відносин. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Миритись з відповідачем немає сенсу, оскільки багато років проживають окремо, кожен веде своє господарство та особисте життя самостійно. Тому позивачка просить шлюб розірвати. \~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про слухання справи за її відсутності, позов підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] також в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 30 січня 1988 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували у Капустинській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 02. З серпня 1998 року відносини між сторонами погіршились, що призвело до постійних сварок та фактичного припинення шлюбних відносин. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. З цього часу проживають окремо, кожен веде своє господарство та особисте життя самостійно. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 вищезазначеного Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом частини третьої статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved