Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з даним позовом до суду посилаючись на те, що близько 4-х років з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від спільного проживання у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Батько дитини він же відповідач постійно нехтував сімейними цінностями, не міг підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`і, між сторонами часто виникли сварки, скандали в присутності дитини, що погано впливало на її здоров`я та виховання. Спільно не проживають протягом двох років. Відповідач бачив дитину лише в перші місяці її народження, після чого взагалі не цікавиться життям доньки, не виявляє бажання займатись її вихованням та в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання доньки не надає і на даний час. Позивач самостійно виховує та піклується про дитину. Відповідач не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не дбає про нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей дитини. Коли донька хворіла відповідач жодного разу її не провідав та не поцікавився станом здоров`я дитини, не брав участьі у додаткових витратах пов`язаних з лікуванням. Відповідач по справі свідомо самоусунувся від виховання доньки, не спілкується з нею та не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Більш того, відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо виховання дитини, а його відсутність в житті доньки, негативно впливає на її загальний розвиток та психологічний стан. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 26 жовтня 2021 року по справі №346/3890/21 стягується з відповідача на користь позивача, аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Оскільки потреби дитини суттєво зростають, постійно збільшуються витрати на харчування та забезпечення речами першої необхідності, підвищились ціни на оплату комунальних послуг, одяг та інші потрібні для забезпечення дитини необхідним рівнем життя речами. За таких обставин позивач вимушена звернутися до суду за захистом прав та інтересів доньки. Просить суд, позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] , відносно малолітньої доньки [PERSON] ,\~ [INFO] \~\~та змінити розмір аліментів, а саме збільшити, та стягнути на її користь на утримання дитини в розмірі 3 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд їх задоволити. Проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечують у зв`язку з тим, що відповідач протягом тривалого часу не цікавиться життям дитини, не утримує її. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Коломийської міської ради в судове засідання не з явився, подав заяву про розгляд даної справи у відсутності його представника. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи пояснення позивача, свідків, заяву представника третьої особи, суд доходить наступних висновків. Судом встановлено, що\~\~ [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , що підтверджується актом декларації про народження №289, виданого компанією-районного відділення охорони здоров`я, область Калабрія Споук Корільяно-Россано» директор з охорони здоров`я, док П`єрлуїджі Каріно компанія-районне відділення охорони здоров`я -Козенца, Італія (а. с. 22). Згідно із довідкою про реєстрацією особи громадянином, виданої №536-137 від 07.06.2021 р. Генеральним консульством України в Неаполі [PERSON] [INFO] , зареєстрована громадянином України (а.с.13). Відповідно до контекстної довідки про місце проживання, сімейний стан від 11 травня 2021 року, виданої Муніпаліцитетом м. Корільяно-Россано підтверджує, що в Національному реєстрі населення, зареєстрованого за місцем проживання [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS] (а.с.14) Згідно із заявою, що заміняє нотаріальний акт від 17 січня 2022 року [PERSON] проживає спільно з матір`ю [PERSON] у [ADDRESS] (а.с.16) Відповідно до довідки, виданої початковою школою на паритетних засадах (державна/приватна) ім. Марії [PERSON] записана до вищезгаданої школи на 2021/2022 навчальний рік і регулярно відвідує уроки, до школи її приводить виключно матір (а.с.18) Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 26 жовтня 2021 р. у справі №346/3890/21 провадження №2/346/1617/21 стягнуто із відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. щомісячно до її повноліття(а.с. 20-21) Рішенням виконавчого комітету Коломийської міської ради Івано-Франківської області № 338 від 23 вересня 2022 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , оскільки відповідач не цікавиться життям дочки, не виявляє бажання займатись її вихованням, в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на її утримання (а.с.77). Згідно висновку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Коломийської міської ради Івано-Франківської області № 338 від 23 вересня 2022 року, доцільно позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до дочки [PERSON] (а.с.78-79). Допитана в судовому засіданні 02.03.2023 року в якості свідка [PERSON] пояснила, що перебувала у Італії у позивачки під час вагітності останньої, а коли позивач народила дочку [PERSON] , відповідач не бажав реєструвати шлюб. Як батько дитини відповідач не відвідував доньку, не цікавився її життям, здоров ям, не надавав та не надає жодної допомоги на утримання дитини. Зазначила, що відповідач у соціальних мережах образливо висловлюється в сторону позивача. У судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що він є товаришем відповідача [PERSON] . Вказав, що з самого народження [PERSON] , відповідач не цікавився дитиною, не проявляв жодної ініціативи до своєї дочки з невідомих причин та не бажає спілкуватися з дитиною.На його, свідка, неодноразові прохання турбуватися дитиною відповідач не реагує. Згідно ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положень ст.18 Конвенції батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини, найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Ст.150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч.1 ст. 152 СК України). Згідно вимог ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Відповідно до абз. 2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Таким чином, позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі №553/2563/15-ц (провадження №61-12305св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Правові висновки щодо доцільності позбавлення батьківських прав у подібних правовідносинах висловлено у постановах Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі № 520/8264/19 та від 13 липня 2022 року у справі № 366/2047/18. Таким чином, матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] ухилився від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої дитини [PERSON] , свідомо нехтує своїми обов`язками як батько дитини, не цікавиться життям дочки, не виявляє бажання займатись її вихованням, в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на її утримання. Разом з тим, у відповідності до вимог ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Статтею 180 СК України визначено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При визначенні розміру аліментів суд, згідно з частиною першою статті 182 СК України, враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 184 СК України - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Приймаючи до уваги те, що позивач просить змінити розмір аліментів, а саме збільшити із 2500 грн. на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 3500 грн. щомісячно, суд вважає за доцільне задоволити позовні вимоги щодо зміни способу стягнення аліментів частково та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі, в розмірі 3000грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову (18 липня 2022 року) і до досягнення дитиною повноліття, а в решті слід відмовити за недоведеністю так як позивачем не надано суду доказів щодо сплатоспроможності відповідача сплачувати аліменти у розмірі 3500 гривень. Судові витрати у справі, пов`язані зі сплатою позивачем судового збору за позовну вимогу щодо позбавлення батьківських прав в сумі 992,40 грн. необхідно стягнути із відповідача на користь позивача, згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України. Судові витрати у справі, пов`язані із позовною вимогою про зміну розміру аліментів, за які позивач звільнена від сплати судового збору, відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», в розмірі 992,40 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь держави, згідно з ч.6 ст. 141 ЦПК України. Приймаючи до уваги те, що представник позивача не підтримала вимог щодо стягнення судових витрат пов`язаних із наданням правничої допомоги, суд вважає за можливе залишити вказані витрати за стороною позивача. На підставі наведеного та ст.ст.119,\~141,\~164,\~180-183,\~191 СК України,

Outcome: partial