Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якій просить стягнути з відповідача на її користь майнову шкоду в розмірі 226357,00 грн., та судові витрати. Позов обґрунтований такими обставинами. 29 квітня 2021 року о 19 годині 58 хвилин за адресою в м.Одеса по вул.. Овідіопольська дорога 3/1 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу Volkswagen CC, державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та Porshe Cayenne, державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] .. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, зокрема, транспортний засіб Porshe Cayenne, державний номер [NUMBER] , що належить позивачу. Постановою Малиновського районного суду міста Одеси від 08 липня 2022 року по справі № 521/7009/22\~\~ [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 124 КпАП України\~та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн. Відповідно до рахунку-фактури від 04.10.2021 року та акту виконаних робіт від 05.11.2021 року про виконані ремонтні роботи автомобіля Porshe Cayenne, державний номер [NUMBER] , становить 354857,00 гривень. Позивач вказує, що цивільно-правова відповідальність Відповідача, як власника наземного транспортного засобу Volkswagen CC, державний номер [NUMBER] , застраховано у ТДВ «СК «КРЕДО» на підставі полісу обов`язково страхування цивільного-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/200214300, а цивільно-правову відповідальність Позивача, як власника наземного транспортного засобу Porshe Cayenne, державний номер [NUMBER] , застраховано у АТ «СК «Країна» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР 4564856. Так, ТДВ «СК «Кредо» та АТ «СК «Країна» є учасниками угоди про пряме врегулювання збитків, позивач звернувся із повідомленням про ДТП №11176/21 від 06.06.2021 року до власної страхової компанії. Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/200214300, за яким застрахована цивільно-правова відповідальність Відповідача встановлено ліміт відповідальності страховика за шкоду завдану майну у розмірі 130000,00 грн., а франшиза у розмірі 2500,00 грн. За заявою №12594/21 від 26.05.2021 року [PERSON] було погоджено розмір страхового відшкодування у розмірі 130000,00 грн., та на підставі Заяви про виплату страхового відшкодування №12955/21 від 26.05.2021 року 24.06.2021 року їй було виплачено 128500,00 грн. за вирахуванням франшизи. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача різницю між вартістю матеріального збитку та регламентною виплатою у розмірі 226357,00 грн. Позивач подав до суду заяву, в якій позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, згідно до ч. 11\~ст. 128 ЦПК України, відзив на позов до суду не надав. Щодо клопотань підписаних начебто представником відповідача- адвокатом Висоцьким В.Е. щодо відкладення розгляду справи, то суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник. Згідно частини третьої статті 131-2 Конституції України, виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. Як вбачається з доданих до заяви документів, повноваження представника відповідача не підтверджені жодним документом Отже, всупереч вказаним вимогам Конституції України та чинному законодавству, представником відповідача на підтвердження його повноважень як адвоката або законного представника не було надано ніяких доказів. При таких обставинах, у суду є підстави вважати, що заяви подано представником, повноваження якого не підтверджені належними документами. Відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. У зв`язку з тим, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та відповідачем не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку\~ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам\~ст. 223 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити, з огляду а наступне. Відповідно доч.ч.1,5,6ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи такі фактичні обставини. 29 квітня 2021 року о 19 годині 58 хвилин за адресою в м.Одеса по вул. Овідіопольська дорога 3/1 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу Volkswagen CC, державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та Porshe Cayenne, державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] .. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, зокрема, транспортний засіб Porshe Cayenne, державний номер [NUMBER] , що належить позивачу. Постановою Малиновського районного суду міста Одеси від 08 липня 2022 року по справі № 521/7009/22\~\~ [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 124 КпАП України\~та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн. Згідно з ч. 6 ст.82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з ч. 4 ст.82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тобто, наявність вини в діях\~\~ [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 29 квітня 2021 року, додатковому доказуванню не підлягає. Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Судом встановлено, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність Відповідача, як власника наземного транспортного засобу Volkswagen CC, державний номер [NUMBER] , було застраховано у ТДВ «СК «КРЕДО» на підставі полісу обов`язково страхування цивільного-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/200214300, а цивільно-правову відповідальність Позивача, як власника наземного транспортного засобу Porshe Cayenne, державний номер [NUMBER] , застраховано у АТ «СК «Країна» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР 4564856. Так, ТДВ «СК «Кредо» та АТ «СК «Країна» є учасниками угоди про пряме врегулювання збитків, позивач звернувся із повідомленням про ДТП №11176/21 від 06.06.2021 року до власної страхової компанії. Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/200214300, за яким застрахована цивільно-правова відповідальність Відповідача встановлено ліміт відповідальності страховика за шкоду завдану майну у розмірі 130000,00 грн., а франшиза у розмірі 2500,00 грн. За заявою №12594/21 від 26.05.2021 року [PERSON] було погоджено розмір страхового відшкодування у розмірі 130000,00 грн., а на підставі Заяви про виплату страхового відшкодування №12955/21 від 26.05.2021 року 24.06.2021 року їй було виплачено 128500,00 грн. за вирахуванням франшизи. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача різницю між вартістю матеріального збитку та регламентною виплатою у розмірі 226357,00 грн. Отже, між сторонами виникли зобов`язання у зв`язку із завданням майнової шкоди, які регулюються\~главою 82 ЦК України. Положеннями статті 22\~Цивільного кодексу\~України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до частини першої\~статті 1166 ЦК України\~шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частинами першою, другою та п`ятою\~статті 1187 ЦК України\~передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, зокрема, з використанням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Положеннями\~статті 1192 ЦК України\~встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За змістом\~статті 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Таким чином, вимоги\~\~ [PERSON] про відшкодування майнової шкоди є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Представником позивача на підтвердження витрат на правову допомогу була надано свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю\~від 19.09.2018 року, та договір про надання правочинної допомоги № 56-02/07/2021 від 02.06.2021 року. Будь-яких інших доказів на підтвердження розміру правової допомоги суду не надано, зокрема платіжних квитанцій або меморіального ордеру, акту прийому-передачі виконаних робіт, та інше, тому суд в частині стягнення витрат на правничу допомогу відмовляє за недоведеністю. Згідно чч. 1, 2, 3 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову-на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Враховуючи те, що суд задовольнив позов, судові витрати пов`язані з розглядом справи повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивача в розмірі 2\~263,57 гривень. Відповідно дост. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Outcome: partial