Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-08 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» (далі - позивач, ПрАТ «СК «УНІКА») звернулося до Печерського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ) про стягнення страхового відшкодування, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування завданої майнової шкоди у розмірі 13 102,70 грн., та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2 694,79 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 30.12.2016 року між ПрАТ «СК «УНІКА» (Страховик) та Публічним акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» (ПАТ «ТАСКОМБАНК», Страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 375001/4091/0000261 (далі - Договір), предметом якого є страхування транспортного засобу «BMW 525», державний реєстраційний номер [NUMBER] . 19.12.2017 року о 18 год. 45 хв. у м. Києві по вул. Залізничне шосе, 59, за участю застрахованого автомобіля «BMW 525», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «DAEWOO MATIZ», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП). Постановою Печерського районного суду м. Києва від 20.02.2018 року у справі № 757/651/18-ц [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. На підставі аварійного сертифікату ПрАТ «СК «УНІКА» складено страховий акт № 00246357 від 12.01.2018 року та розрахунок суми страхового відшкодування до нього. На підставі страхового акту № 00246357 від 12.01.2018 року та наказу № 00246357 від 12.01.2018 року ПрАТ «СК «УНІКА» 18.01.2018 року було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 87 804,60 грн. 16.02.2018 року Страхувальником надано акт виконаних робіт № 8900012 від 14.02.2018 року про фактичне відновлення пошкодженого транспортного засобу. 15.03.2018 року на підставі додатково наданих документів ПрАТ «СК «УНІКА» здійснено доплату страхового відшкодування у розмірі 24 298,10 грн. Отже, загальна сума страхового відшкодування сплаченого позивачем на користь ПАТ «ТАСКОМБАНК» складає 112 102,70 грн. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у Публічному акціонерному товаристві «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» (далі - ПАТ «НАСК «ОРАНТА») на підставі полісу АМ/0719159 (франшиза - 1 000,00 грн.). Оскільки ПрАТ «СК «Уніка» за цією подією виплачено страхове відшкодування, ПАТ «НАСК «ОРАНТА» в межах ліміту страхового полісу відшкодовано понесені страховиком збитки, позивач просить суд стягнути на свою користь з [PERSON] відшкодування завданої майнової шкоди у розмірі 13 102,70 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.11.2020 року справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В. На виконання ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 16.11.2020 року судом було зроблено запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання відповідача щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.11.2020 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами відкрито провадження у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування та роз`яснено відповідачу право у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали надати відзив на позовну заяву. Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчить направлення останньому копій позовної заяви з додатками та ухвали суду рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на зазначену в позовній заяві адресу, проте, конверт повернувся на адресу суду з відміткою поштового відділення "за закінченням встановленого строку зберігання". Як визначено у ч. ч. 1, 2, 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Отже, оскільки копії позовної заяви з додатками та ухвали суду були направлені відповідачу на зазначену в позовній заяві адресу місця реєстрації останнього, проте, конверт повернувся із відміткою поштового відділення "за закінченням встановленого строку зберігання", а відповідач про зміну адреси суд не повідомляв, то суд вважає, що ухвала суду відповідачу вручена. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01.08.2022 року судом вирішено здійснювати розгляд справи за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та судове засіданні для розгляду справи по суті призначено на 06.12.2022 року. 06.12.2022 року, у зв`язку із перебуванням судді у відпустці, справу було знято зі складу та наступне судове засідання призначено на 09.03.2023 року. В судове засідання 09.03.2023 року учасники справи не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, в тому числі, з використанням засобів мобільного зв`язку, електронною поштою та шляхом публікації оголошення на веб-порталі судової влади України. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки, відповідач правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними матеріалами. Частиною 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Оскільки учасники справи були належним чином повідомлені про розгляд справи, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи. Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на наступне. Суд встановив, що 30.12.2016 року ПрАТ «СК «УНІКА» (далі - Страховик) застраховано транспортний засіб «BMW 525», державний реєстраційний номер [NUMBER] , відповідно до договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 375001/4091/0000261 (далі - Договір) (а. с. 22 - 23). 19.12.2017 року о 18 год. 45 хв. у м. Києві по вул. Залізничне шосе, 59, за участю застрахованого автомобіля «BMW 525», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та автомобіля «DAEWOO MATIZ», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП). 22.12.2017 року ПАТ «ТАСКОМБАНК» звернулося до ПрАТ «СК «УНІКА» із заявою про подію, що має ознаки страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а. с. 17). На підставі аварійного сертифікату ПрАТ «СК «УНІКА» складено страховий акт № 00246357 від 12.01.2018 року та розрахунок суми страхового відшкодування до нього (а. с. 17 - 18). Відповідно до страхового акту № 00246357 від 12.01.2018 року, сума страхового відшкодування становить 87 804,60 грн. (а. с. 15). На підставі наказу № 00246357 від 12.01.2018 року ПрАТ «СК «Уніка» виплачено ПАТ «ТАСКОМБАНК» суму страхового відшкодування у розмірі 87 804,60 грн. шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок ТОВ «АВТ БАВАРІЯ КИЇВ», що підтверджується копією платіжного доручення від 18.01.2018 року № 002312 (а. с. 28). Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно зі ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за задані збитки. Аналогічне положення закріплено у ст.. 27 Закону України «Про страхування», згідно якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Отже, у зв`язку із виплатою страхового відшкодування на користь третьої особи до ПрАТ «СК «УНІКА» перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 20.02.2018 року у справі № 757/651/18-ц [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. (а. с. 29 - 30). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені ДТП є встановленою та не підлягає доведенню. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV (далі - Закон), обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 4 Закону, суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України, потерпілі. Згідно п. 17.1 ст. 17 Закону, страховики зобов`язані укладати договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (внутрішній договір страхування, міжнародний договір страхування, міжнародний договір «Зелена картка») відповідно до цього Закону та чинного законодавства України. Так, на виконання вимог Закону, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на підставі полісу АМ/0719159 (франшиза - 1 000,00 грн.). ПАТ «НАСК «ОРАНТА» в межах ліміту страхового полісу відшкодовано понесені страховиком збитки у розмірі 99 000,00 грн. Отже, у ПрАТ «СК «УНІКА» виникло право регресної вимоги до [PERSON] у розмірі фактичних витрат, не покритих ПАТ «НАСК «ОРАНТА», а саме, у розмірі 13 102,70 грн. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належних, достатніх та допустимих доказів, в розумінні ст. ст. 76, 77, 78 ЦПК України, на підтвердження відшкодування понесених позивачем витрат відповідач не надав. Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення в порядку регресу з [PERSON] на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» грошових коштів у розмірі 13 102,70 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем понесені в якості судових витрат лише витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 001415 від 13.07.2020 року. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2 102,00 грн. у відшкодування судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: approved