Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-21 00:00:00

У грудні 2022 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтувала тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 04.09.2020 року. Мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між ними припинені з червня 2021 року по причині різних характерів, поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, у сім`ї виникали сварки, суперечки, внаслідок чого були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Ухвалою судді від 30.01.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. Позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити, шлюб розірвати, визначити місце проживання сина з нею, розгляд справи проводити без її участі. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечував, про що надав суду заяву 31.01.2023 року, просив розгляд справи проводити без його участі. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив такі фактичні обставини справи: Сторони у справі зареєстрували шлюб 04 вересня 2020 року у Горішньоплавнівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 169. Сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Сімейно-шлюбні відносини між ними припинені з червня 2021 року по причині різних характерів, поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, у сім`ї виникали сварки, суперечки, внаслідок чого були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Проживають сторони окремо. Питання щодо поділу майна на даний час відсутнє. Вирішуючи спір, суд виходить з такого: Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до частини 1 та 2 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Між сторонами немає спору щодо визначення місця проживання малолітньої дитини. Син сторін проживає з матір`ю. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Сторони під час реєстрації шлюбу прізвища не змінювали. Відповідно до\~ч.\~ 1,\~п.\~1\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~до розміру\~задоволених позовних\~вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Стаття 137 ЦПК України передбачає, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позивач заявила про стягнення судових витрат у позовній заяві (а.с. 2-21). До позову позивач долучила: - попередній (орієнтований) розрахунок судових витрат (а.с. 58-59), - копію угоди № б/н від 01.11.2022 року (а.с. 60); - копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 62), - акт здачі-приймання виконаних робіт від 30.11.2022 року (а.с. 63), - оригінал квитанції про сплату грошових коштів у розмірі 5\~000 грн 00 коп. за надані послуги (а.с. 61). Отже, позивачем надано докази сплати витрат в сумі 5\~000 грн 00 коп. на правничу допомогу. Суд враховує, що з урахуванням того, що справа є нескладною, існує усталена судова практика у справах зазначеної категорії, розумними та співмірними є витрати на правничу допомогу в сумі 1 500 грн 00 хв. З відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений нею судовий збір у розмірі 992 грн 40 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 1\~500 грн 00 коп., а всього 2 492 грн 40 коп. На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 263-265 ЦПК України, суд

Outcome: approved