Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 01 листопада 2022 року надійшла позовна заява Адміністрації Соборного району Дніпровської ради в інтересах дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,- В обґрунтування своїх вимог, позивач у позовній заяві посилалася на те, що з 27 вересня 2021 року [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] перебувають на обліку в управлінні - службі у справах дітей адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради, як діти, які перебувають у складних життєвих обставинах. Мати дітей [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відомості про батька в актовому записі про народження [PERSON] , [INFO] , записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України Відомості про батька в актовому записі про народження [PERSON] , [INFO] , записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України Відомості про батька в актовому записі про народження [PERSON] , [INFO] , записані відповідно до ст. 126 СК України . Діти проживають разом з бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Бабуся займається вихованням та матеріальним забезпеченням дітей. У вихованні та матеріальному забезпеченні [PERSON] 2016 року народження допомагає її батько , [PERSON] , [INFO] . [PERSON] є учнем 5-В класу КЗО «СЗШ № 20» ДМР. Відповідно до характеристики навчального закладу від 24 жовтня 2022 року хлопчик в школі навчається з 01 вересня 2018 року. Під час дистанційного навчання на онлайн уроках присутній періодично. Через відсутність на уроках навчальний матеріал засвоює на низькому рівні. Навчається погано, домашнє завдання не виконує, мотивація до навчання слабка. У дитини відсутній власний гаджет для навчання, що робить відвідування онлайн уроків нерегулярним. Користується бабусиним гаджетом у ті дні, коли вона вихідна. Мати, [PERSON] , належного контролю за навчанням не здійснює, не цікавиться успіхами та не приділяє уваги вихованню сина під час дистанційного навчання не сприяє виконанню освітніх програм. На зауваження класного керівника не реагує. [PERSON] , є ученицею 1-В класу КЗО «СЗШ № 20» ДМР. З 1 вересня вона кожен день приходить до школи, займається в класі, тому що в родині немає гаджетів, які дозволяють займатися їй дистанційно. Дівчинка проживає з бабусею, яка опікується справами онуки записала [PERSON] до школи , вчасно надала необхідні документи, медичні довідки. На батьківські збори та зв`язок з вчителем постійно виходить бабуся. Вона цікавиться успіхами онуки, виконує з нею домашнє завдання. Мати, [PERSON] , абсолютно не цікавиться навчанням та вихованням доньки, створенням життєво необхідних умов для забезпечення фізичного та розумового розвитку. [PERSON] є ученицею 8-Б класу КЗО «СЗШ № 20» ДМР. Мати дитини з сім`єю не проживає, не працює, матеріально доньку не забезпечує, зловживає алкогольними напоями. Бабуся [PERSON] , займається вихованням онуки, матеріально забезпечує дівчинку. Відповідно до листа КНП «Дніпровський центр первинної медико - санітарної допомоги№4» Дніпровської міської ради від 19 жовтня 2022 року № 890, діти [PERSON] , 2011 року народження, [PERSON] 2015 року народження та [PERSON] 2009 року народження задекларовані у лікаря загальної практики - сімейного лікаря АЗПСМ № 10 [PERSON] . Діти здорові , на диспансерному обліку не перебувають. Останній раз на прийомі були 28 липня 2022 року разом з бабусею, [PERSON] , брали довідки до школи та робили профілактичні щеплення. Після липня 2022 року на прийомі не були . Зі слів лікаря [PERSON] , матір [PERSON] не виконує свої батьківські обов`язки щодо лікування та оздоровлення дітей. Згідно інформації ВП №5 Дніпровського районного управління поліції , на [PERSON] , [INFO] , були складенні адміністративні протоколи: від 26 січня 2022 року за ч. 1 ст. 184 КУпАП, від 23 листопада 2021 року за ч. 1 ст. 178 КУпАП, від 07 жовтня 2022 року ч. 1 ст. 184 КУпАП. Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2021 року у справі № 932/8417/21 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 850 грн. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2022 року у справі № 201/857/22 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження. 26 січня 2022 року на засіданні комісії з питань захисту дитини було розглянуто питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , 1985 року народження . на засіданні комісії [PERSON] була присутня, обіцяла виправитись, не вживати алкогольні напої та займатися вихованням своїх дітей. Ко місія вирішила за доцільне звернутися до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] 06 жовтня 2022 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради повторно розглянуто питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , 1985 року народження , відносно дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .прав дитини були присутні бабуся [PERSON] та [PERSON] , 2009 року народження які повідомили, що [PERSON] зловживає алкогольними напоями, вдома не проживає, з дітьми не спілкується . [PERSON] на засідання комісії не прийшла (а.с.1-6). 16 лютого 2023 року відповідач [PERSON] надала до суду заяву, в якій визнала позовні вимоги та не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 01 листопада 2022 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.31). Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради та Державної міграційної служби України щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с. 32, 34). До суду 09 грудня 2022 року та 27 січня 2023 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача (а.с.33,36). Ухвалою судді від 30 січня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Адміністрації Соборного району Дніпровської ради в інтересах дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів (а.с. 37-38). 06 березня 2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті . Представник позивача в судове засідання не з`явилася, 06 березня 2023 року надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач в судове засідання не з`явилася, 16 лютого 2023 року надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Третя особа [PERSON] 06 березня 2023 року надала заяву про слухання справи за її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити. Таким чином, суд вважає за можливе на ухвалити у справі рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Фактичні обставини встановленні судом. З 27 вересня 2021 року [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] перебувають на обліку в управлінні - службі у справах дітей адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради, як діти, які перебувають у складних життєвих обставинах(а.с. 15-17). Мати дітей [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відомості про батька в актовому записі про народження [PERSON] , [INFO] , записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с14) Відомості про батька в актовому записі про народження [PERSON] , [INFO] , записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с 13) Відомості про батька в актовому записі про народження [PERSON] , [INFO] , записані відповідно до ст. 126 СК України (а.с 12). Діти проживають разом з бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Бабуся займається вихованням та матеріальним забезпеченням дітей. У вихованні та матеріальному забезпеченні [PERSON] 2016 року народження допомагає її батько , [PERSON] , [INFO] . [PERSON] є учнем 5-В класу КЗО «СЗШ № 20» ДМР. Відповідно до характеристики навчального закладу від 24 жовтня 2022 року хлопчик в школі навчається з 01 вересня 2018 року. Під час дистанційного навчання на онлайн уроках присутній періодично. Через відсутність на уроках навчальний матеріал засвоює на низькому рівні. Навчається погано, домашнє завдання не виконує, мотивація до навчання слабка. У дитини відсутній власний гаджет для навчання, що робить відвідування онлайн уроків нерегулярним. Користується бабусиним гаджетом у ті дні, коли вона вихідна. Мати, [PERSON] , належного контролю за навчанням не здійснює, не цікавиться успіхами та не приділяє уваги вихованню сина під час дистанційного навчання не сприяє виконанню освітніх програм. На зауваження класного керівника не реагує(а.с 18). [PERSON] , є ученицею 1-В класу КЗО «СЗШ № 20» ДМР. З 1 вересня вона кожен день приходить до школи, займається в класі, тому що в родині немає гаджетів, які дозволяють займатися їй дистанційно. Дівчинка проживає з бабусею, яка опікується справами онуки записала [PERSON] до школи , вчасно надала необхідні документи, медичні довідки. На батьківські збори та зв`язок з вчителем постійно виходить бабуся. Вона цікавиться успіхами онуки, виконує з нею домашнє завдання. Мати, [PERSON] , абсолютно не цікавиться навчанням та вихованням доньки, створенням життєво необхідних умов для забезпечення фізичного та розумового розвитку (а.с.2 1). [PERSON] є ученицею 8-Б класу КЗО «СЗШ № 20» ДМР. Мати дитини з сім`єю не проживає, не працює, матеріально доньку не забезпечує, зловживає алкогольними напоями. Бабуся [PERSON] , займається вихованням онуки, матеріально забезпечує дівчинку (а.с 20). Відповідно до листа КНП «Дніпровський центр первинної медико - санітарної допомоги№4» Дніпровської міської ради від 19 жовтня 2022 року № 890, діти [PERSON] , 2011 року народження, [PERSON] 2015 року народження та [PERSON] 2009 року народження задекларовані у лікаря загальної практики - сімейного лікаря АЗПСМ № 10 [PERSON] . Діти здорові , на диспансерному обліку не перебувають. Останній раз на прийомі були 28 липня 2022 року разом з бабусею, [PERSON] , брали довідки до школи та робили профілактичні щеплення. Після липня 2022 року на прийомі не були . Зі слів лікаря [PERSON] , матір [PERSON] не виконує свої батьківські обов`язки щодо лікування та оздоровлення дітей (а.с 22). Згідно інформації ВП №5 Дніпровського районного управління поліції , на [PERSON] , [INFO] , були складенні адміністративні протоколи: від 26 січня 2022 року за ч. 1 ст. 184 КУпАП, від 23 листопада 2021 року за ч. 1 ст. 178 КУпАП, від 07 жовтня 2022 року ч. 1 ст. 184 КУпАП. Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2021 року у справі № 932/8417/21 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 850 грн. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2022 року у справі № 201/857/22 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження. 26 січня 2022 року на засіданні комісії з питань захисту дитини було розглянуто питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , 1985 року народження . на засіданні комісії [PERSON] була присутня, обіцяла виправитись, не вживати алкогольні напої та займатися вихованням своїх дітей. Ко місія вирішила за доцільне звернутися до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с 25). 06 жовтня 2022 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради повторно розглянуто питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , 1985 року народження , відносно дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , були присутні бабуся [PERSON] та [PERSON] , 2009 року народження які повідомили, що [PERSON] зловживає алкогольними напоями, вдома не проживає, з дітьми не спілкується. [PERSON] на засідання комісії не прийшла (а.с.26-27). 28 жовтня 2022 року Головою адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради надано висновок про доцільність позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] (аа.с. 28-30). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, та заперечень на позов, суд приймає до уваги те, що відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права. В силу статті 9 Конституції України Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів). Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява №2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (параграф 76). ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю. З іншого боку очевидно також, що в інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у здоровому середовищі, та батькам не може бути надано право за статтею 8 Конвенції на вжиття таких заходів, що можуть завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини (Мамчур проти України, №10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що у справах стосовно дітей у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, виходячи із об`єктивних обставин спору, а потім осіб, які висувають відповідні вимоги. У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини Відповідно до ч. 1 ст. 152 Сімейного кодексу України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ст. 23 - 1 ЗУ «Про охорону дитинства» усі дії щодо дитини, яка перебуває у складних життєвих обставинах, спрямовуються на захист прав та інтересів дитини, усунення причин таких обставин і забезпечення безпечних умов її утримання та виховання, надання їй та її батькам комплексу необхідних послуг та соціальної допомоги. Суб`єкти соціальної роботи з сім`ями, дітьми та молоддю в процесі своєї професійної діяльності здійснюють заходи з виявлення дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, надають їм комплекс послуг у межах повноважень, визначених законодавством, інформують інших суб`єктів, органи опіки та піклування в разі необхідності здійснення комплексних заходів щодо захисту прав та інтересів дитини та надання підтримки батькам чи притягнення їх до відповідальності. У разі якщо у зв`язку із складними життєвими обставинами дитина тимчасово не проживає чи не може проживати із своїми батьками, іншими законними представниками, її утримання та виховання можуть здійснювати родичі, сім`я патронатного вихователя, центри соціально-психологічної реабілітації дітей, притулки для дітей служб у справах дітей, інші установи для дітей (незалежно від форми власності та підпорядкування), в яких створені належні умови для проживання, виховання, навчання та реабілітації дитини відповідно до її потреб. Уповноважені органи, що здійснюють соціальну роботу з сім`ями, дітьми та молоддю, зобов`язані в максимально короткий термін запропонувати сім`ї дитини комплекс послуг, спрямованих на мінімізацію чи повне подолання складних життєвих обставин, та сприяти поверненню дитини до батьків, інших законних представників. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Отже, у цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. При цьому, судам акцентовано увагу на тому, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходу впливу. Суд вважає, що стороною позивача надано достатні докази, які свідчать про вчинення відповідачкою дій, які перешкоджають нормальному розвитку дітей, фактично шкодять їх інтересам, що в своїй сукупності свідчить про наявність виняткових обставин, з якими закон пов`язує можливість позбавлення відповідачки батьківських прав відносно малолітніх дітей. Окрім того відповідачем подано заяву в якій вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно її дітей При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що за умов зміни (виключення) обставин, які стали підставою позбавлення батьківських прав, при додержанні порядку, встановленому ст. 169 СК України відповідачі мають право звернутися з позовом про поновлення батьківських прав відносно доньки. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 статті 184 СК України передбачено, що cуд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Крім того, частина 2 ст. 184 СК України визначає, що розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР(475/97-ВР) від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує положення ст. 184 СК України, а також майновий стан бабусі яка виховує дітей, суд приходить до висновку, що відповідач у змозі сплачувати на утримання дітей аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2 744 грн., щомісячно на кожного, що підлягає індексації відповідно до закону. З огляду на викладене позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Ураховуючи вимоги ст. 191 СК України суд вважає необхідним стягувати аліменти з відповідачів на користь позивача на утримання дітей з 01 листопада 2022 року Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги встановлені в ході розгляду справи обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав, які б вказували на можливість відмови у задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав, та стягнення аліментів оскільки, наявні у справі докази свідчать про неналежне виконання матір`ю своїх обов`язків без поважних причин, фактичне ухилення від їх належного виконання, та вчинення відповідачкою дій, які поза розумним сумнівом свідчать про завдання шкоди інтересам дітей та негативний вплив на їх фізичний та психологічний стан, а відтак суд вважає обґрунтованими та доведеними підстави позовних вимог про позбавлення батьківських прав і приходить до висновку, що позбавлення відповідачки батьківських прав в повній мірі відповідатиме інтересам малолітніх дітей, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Судові витрати розподілити на підставі ст. 141 ЦПК України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі викладеного та

Outcome: approved