Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-23 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін та інших учасників справи. Позивач [PERSON] 18.10.2022 року, скориставшись канцелярією, звернувся у Стрийський міськрайонний суд Львівської області з позовною заявою, що була зареєстрована в діловодстві суду за вх. № 13672, в якій просить ухвалити рішення про визнання за ним права власності у цілому на домоволодіння у складі будинку садибного типу (позначений у технічній документації літерою «А-1») загальною площею 52,1 кв. м., житловою площею 32,4 кв. м, з сходами «а», та приналежних до нього господарських будівель - убиральні (позначена у технічній документації літерою «Г»), погребу (позначений у технічній документації літерою «Д»), літньої кухні (позначена у технічній документації літерою «Е-2»), сараю (позначений у технічній документації літерою «Є»), й споруд - огорожі (позначена у технічній документації під № 1, № 5), воріт та хвіртки (позначені у технічній документації під № 3, № 4 та № 6), розташоване по [ADDRESS] , зокрема на його частини як на майно, котре входило до складу колишнього колгоспного двору, та на його частину у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , що настала [INFO] у смт. Дашава Стрийського району Львівської області. Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті судового збору за пред`явлення вищевказаної позовної заяви до суду у розмірі 992 грн. 40 коп., позивач [PERSON] залишає за собою. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що спірне домоволодіння належало колгоспному двору, головою котрого був батько позивача [PERSON] - [PERSON] , про що стверджував втрачений правовстановлюючий документ - Свідоцтво про право власності на жилий будинок, видане 27.10.1987 року виконавчим комітетом Стрийської районної Ради народних депутатів Львівської області на підставі відповідного його ж рішення від 22.10.1987 року за № 300, проте копії обох документів збереглися в даних технічного архіву КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації». У свою чергу членами вищевказаного колгоспного двору були позивач [PERSON] як син голови двору, а також [PERSON] як невістка голови двору та [PERSON] як онука голови двору, тобто кожному з них належало по частці у майні вищевказаного колгоспного двору. Батько позивача [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] , відповідного розпорядження щодо належної йому частки у майні вищевказаного колгоспного двору на випадок своєї смерті за життя не зробив, у зв`язку з чим спадкування такої частки повинно здійснюватися за законом. Позивач [PERSON] стверджує, що він є єдиним спадкоємцем першої черги за законом прав та обов`язків після смерті свого батька [PERSON] щодо належної йому частки у майні вищевказаного колгоспного двору, оскільки лише він із зазначеної черги спадкоємців прийняв спадщину в силу того, що вступив в управління та володіння нею. Обоє відповідачок - [PERSON] та [PERSON] не відносяться до спадкоємиць першої черги за законом після смерті [PERSON] , оскільки приходилися йому невісткою та онукою відповідно. У свою чергу вони відмовляються від належного кожній з них права на частку у майні вищевказаного колгоспного двору на користь позивача [PERSON] .. Проте позивач [PERSON] не може оформити права на частини спірного домоволодіння як майно колишнього колгоспного двору, оскільки це не передбачено чинним законодавством, а також був втрачений правовстановлюючий документ на це домоволодіння. З цією метою, зокрема, він звертався в усному порядку до Стрийської міської ради Львівської області, однак останньою відмовлено в оформленні права власності на спірне домоволодіння, мотивуючи відсутністю у Стрийської міської ради Львівської області відповідних повноважень, та рекомендовано звертатися для вирішення цього питання до суду. З огляду на вказане, отримавши також попередньо ще й відмову Стрийської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) у видачі свідоцтва про право на частину спірного домоволодіння у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , позивач [PERSON] був змушений звертатися за захистом своїх прав на спірне домоволодіння в цілому до суду із даним позовом. Відповідачка 1 [PERSON] у запропоновані судом строки та порядку відзиву на позовну заяву [PERSON] до неї та до [PERSON] , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні цих відповідачок - Стрийської міської ради Львівської області, про визнання права власності на нерухоме майно, котре входило до складу колишнього колгоспного двору, та в порядку спадкування за законом, не подала. Проте відповідачка 1 [PERSON] у своїй скерованій на адресу суду письмовій заяві про розгляд цієї справи по суті за її відсутності, одночасно зазначила про те, що проти задоволення згаданих вище позовних вимог не заперечує, так як від належної їй частки у спірному домоволодінні як майні колишнього колгоспного двору відмовляється на користь позивача [PERSON] , а на частку у спадщині після смерті [PERSON] не претендує. Відповідачка 2 [PERSON] у запропоновані судом строки та порядку відзиву на позовну заяву [PERSON] до [PERSON] та до неї, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні цих відповідачок - Стрийської міської ради Львівської області, про визнання права власності на нерухоме майно, котре входило до складу колишнього колгоспного двору, та в порядку спадкування за законом, не подала. Проте відповідачка 2 [PERSON] у своїй скерованій на адресу суду письмовій заяві про розгляд цієї справи по суті за її відсутності, одночасно зазначила про те, що проти задоволення згаданих вище позовних вимог не заперечує, так як від належної їй частки у спірному домоволодінні як майні колишнього колгоспного двору відмовляється на користь позивача [PERSON] , а на частку у спадщині після смерті [PERSON] не претендує. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачок - Стрийська міська рада Львівської області у запропоновані судом строк та порядку письмових пояснень на позовну заяву [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] , за її участі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні цих відповідачок, не подала. Однак уповноваженою представницею такої третьої особи - головною спеціалісткою юридичного відділу Корпан-Парутою Т.Б. у своєму скерованому на адресу суду письмовому клопотанні про розгляд цієї справи по суті за її відсутності, одночасно зазначено про те, що вона при вирішенні спору покладається на розсуд суду та просить ухвалити рішення відповідно до вимог чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства. Заяви і клопотання сторін та інших учасників справи. Відповідачка 1 [PERSON] 29.11.2022 року, скориставшись засобами поштового зв`язку, скерувала у Стрийський міськрайонний суд Львівської області заяву, що надійшла та була зареєстрована в діловодстві згаданого суду 02.12.2022 року за вх. № 16264, в якій просить розглядати цю справу по суті за її відсутності. Одночасно у такій заяві відповідачкою 1 [PERSON] висловлено позицію про те, що вона проти задоволення позову не заперечує. Відповідачка 2 [PERSON] 29.11.2022 року, скориставшись засобами поштового зв`язку, скерувала у Стрийський міськрайонний суд Львівської області заяву, що надійшла та була зареєстрована в діловодстві згаданого суду 02.12.2022 року за вх. № 16263, в якій просить розглядати цю справу по суті за її відсутності. Одночасно у такій заяві відповідачкою 2 [PERSON] висловлено позицію про те, що вона проти задоволення позову не заперечує. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачок - Стрийська міська рада Львівської області в особі уповноваженої представниці - головної спеціалістки юридичного відділу Корпан-Парути Т.Б. (довіреність від 31.08.2022 року за вих. № 03-17/653 у належно засвідченій копії приєднана до клопотання) 23.01.2023 року, скориставшись канцелярією, подала у Стрийський міськрайонний суд Львівської області клопотання, що було зареєстроване в діловодстві згаданого суду за вх. № 1067, в якому просить розглядати цю справу по суті за її відсутності. Одночасно у такому клопотанні висловлено позицію про те, що зазначена третя особа при ухваленні рішення у цій справі покладається на розсуд суду та просить ухвалити таке відповідно до вимог діючого на час виникнення спірних правовідносин законодавства. Позивач [PERSON] 24.02.2023 року, скориставшись канцелярією, подав у Стрийський міськрайонний суд Львівської області заяву, що була зареєстрована в діловодстві згаданого суду за вх. № 2888, в якій просить розглядати цю справу по суті за його відсутності. Одночасно у такій заяві позивачем [PERSON] висловлено позицію про те, що він просить свої позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Інших заяв чи клопотань від учасників цієї справи до суду не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Оскільки обома відповідачками у вищевказаній позовній заяві зазначені фізичні особа, кожна з яких не мають статусу підприємця, то суддею, на виконання вимог частин 6, 7 ст. 187 ЦПК України, 19.10.2022 року було вжито заходів для звернення до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) таких фізичних осіб - відповідачок [PERSON] та [PERSON] .. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 21.10.2022 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) обох відповідачок, які не мають статусу підприємця, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Визначено місце, дату та час підготовчого засідання у справі - зал судових засідань у приміщенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області, що за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область, 24.11.2022 року, 10:00 год.. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий - суддя Микитин В.Я.) від 24.11.2022 року підготовче засідання у даній справі відкладено на підставі ч. 2 ст. 198, пункту 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України. Визначено місце, дату та час нового підготовчого засідання у даній справі - зал судових засідань у приміщенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область, 10.01.2023 року о 12:00 год.. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий - суддя Микитин В.Я.) від 10.01.2023 року підготовче провадження у цій справі закрито а справу призначено до розгляду по суті. Визначено місце, дату та час судового засідання щодо розгляду цієї справи по суті - зал судових засідань у приміщенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область, 24.02.2023 року, 12.30 год.. За ініціативою суду витребувано від Стрийської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) належно засвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті спадкодавця [PERSON] , що настала [INFO] у смт. Дашава Стрийського району Львівської області. Витребувані від Стрийської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) докази у вигляді належно засвідченої копії спадкової справи, заведеної після смерті спадкодавця [PERSON] , що настала [INFO] у смт. Дашава Стрийського району Львівської області, надійшли на адресу Стрийського міськрайонного суду Львівської області 24.02.2023 року разом із супровідним листом, що був зареєстрований в діловодстві згаданого суду за вх. № 2934. Учасники цієї справи належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час судового засідання по щодо її розгляду по суті. Судом також було задоволено заяви і клопотання сторін та інших учасників цієї справи про її розгляд по суті за їх відсутності (за відсутності уповноважених представників) та, виходячи з положень ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, а також враховуючи неявку у судове засідання усіх учасників справи, суд вважав за доцільне та можливе здійснювати судовий розгляд цієї справи по суті за відсутності її сторін та інших учасників на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового засідання у цій справі технічними засобами. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Крім того, за змістом ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм цивільного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав позивача [PERSON] за пред`явленими нею позовними вимогами цивільного характеру, та причетність до порушення таких його прав відповідачок [PERSON] та [PERSON] , встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із зазначенням відповідних доказів. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у смт. Дашава Стрийського району Львівської області та до дня смерті проживав і був зареєстрованим у спірному домоволодінні по [ADDRESS] , стара адреса цього домоволодіння - [ADDRESS] . Зазначені обставини стверджуються, зокрема: свідоцтвом про народження позивача [PERSON] серія [NUMBER] , виданим повторно 10.10.1989 року Комарівською сільською радою Стрийського району Львівської області у відповідності до актового запису про народження № 29 від 22.10.1950 року (копія міститься у справі, а. с. 6); свідоцтвом про смерть [PERSON] серія [NUMBER] , виданим повторно 02.12.2021 року Стрийським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) у відповідності до актового запису про смерть № 46 від 05.12.1988 року (копія міститься у справі. а. с. 9); довідкою за вих. № 952, виданою Підгірцівським старостинським округом виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області 01.12.2021 року (копія міститься у справі, а. с. 12); довідкою за вих. № 900, виданою Підгірцівським старостинським округом виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області 29.10.2021 року (копія міститься у справі, а. с. 13). Як вбачається з Витягу з погосподарської книги с. Комарів Стрийського району Львівської області, сформованого Підгірцівським старостинським округом виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області 01.12.2021 року за вих. № 953 (копія міститься у справі, а. с. 11), домоволодіння по [ADDRESS] з відповідним особовим рахунком відносилося до господарства із суспільної групи господарств - колгоспний двір, головою якого був [PERSON] , [INFO] , членами якого були його син - [PERSON] , [INFO] , його невістка - [PERSON] , [INFO] , та його онука - [PERSON] , [INFO] . Зазначене господарство збереглося станом на 15.04.1991 року. Разом із головою двору [PERSON] станом на день його смерті - [INFO] , у вказаному домоволодінні проживали та були зареєстрованими усі вищевказані члени зазначеного колгоспного двору, що також стверджується довідкою за вих. № 952, виданою Підгірцівським старостинським округом виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області 01.12.2021 року (копія міститься у справі, а. с. 12). Судом становлено, шо право власності на домоволодіння по [ADDRESS] було зареєстроване (оформлене) виконавчим комітетом Стрийської районної Ради народних депутатів Львівської області за зазначеним колгоспним двором, головою якого був [PERSON] , [INFO] , ще за життя останнього, а саме 27.10.1987 року, про що було видано відповідне свідоцтво (копія міститься у справі, а. с. 8), проте такий правовстановлюючий документ в оригіналі у подальшому був втрачений. Технічним паспортом на домоволодіння по [ADDRESS] , виготовленого КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» на замовлення позивача [PERSON] 15.09.2022 року (копія міститься у справі, а. с. 15-17), вбачається, що спірне домоволодіння складається з будинку садибного типу (позначений у технічній документації літерою «А-1») загальною площею 52,1 кв. м., житловою площею 32,4 кв. м, з сходами «а», та приналежних до нього господарських будівель - убиральні (позначена у технічній документації літерою «Г»), погреба (позначений у технічній документації літерою «Д»), літньої кухні (позначена у технічній документації літерою «Е-2»), сараю (позначений у технічній документації літерою «Є»), й споруд - огорожі (позначена у технічній документації під № 1, № 5), воріт та хвіртки (позначені у технічній документації під № 3, № 4 та № 6). Будинок садибного типу побудований в 1949 році, а господарські будівлі та споруди - у 1960 році, у 1989 році та у 1990 році відповідно, спірне домоволодіння в цілому не являється об`єктом самочинного будівництва. Обставина щодо реєстрації та існування станом на 21.12.2012 року права власності на спірне домоволодіння за зазначеним колгоспним двором, головою якого був [PERSON] , [INFO] , як і вищевказаних технічних характеристик цього домоволодіння, у тому числі й зміна його адреси, стверджується також довідкою, сформованою КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 23.12.2021 року за вих. № 2831 (копія міститься у справі, а. с. 18). Отже членами кологоспного двору, до котрого входило спірне домоволодіння, залишилися позивач [PERSON] та обоє відповідачок - [PERSON] й [PERSON] , а їх частка у майні цього колгоспного двору становить по частині. У той же час спадщина після смерті спадкодавця [PERSON] як колишнього голови цього колгоспного двору, відкрилася у день смерті останнього, тобто [INFO] . Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] за життя на випадок своєї смерті заповіту щодо розпорядження своїми правами та обов`язками, у тому числі й правом на частку у майні зазначеного колгоспного двору, не зробив. Відповідно, спадкування після смерті цього спадкодавця повинно відбуватися за законом. Судом також встановлено, що позивач [PERSON] як єдиний з числа спадкоємців за законом першої черги після смерті батька [PERSON] прийняв спадщину, так як після смерті згаданого спадкодавця вступив в управління й володіння належним йому спадковим майном. У свою чергу з витребуваних матеріалів спадкової справи № 946/2021, заведеної Стрийською державною нотаріальною конторою Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 07.12.2021 року щодо майна померлого спадкодавця [PERSON] (копія міститься у справі, а. с. 71-84) вбачається, що така справа була заведена на підставі заяви позивача [PERSON] як спадкоємця першої черги за законом, який прийняв спадщину, про видачу свідоцтва про право на спадщину. Проте до такої заяви позивач [PERSON] не надав правовстановлюючого документа на спірне домоволодіння, у зв`язку з чим відповідного свідоцтва про право на спадщину на частку у такому домоволодінні як майні колгоспного двору йому видано не було. Спадкова справа на підставі згаданої заяви позивача [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину закінчена 31.01.2022 року. Норми права та роз`яснення, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення. Встановлені судом цивільні правовідносини щодо визнання права на об`єкти нерухомого мана, котре входило до колгоспного двору, у тому числі й внаслідок спадкування таких прав, в залежності від часу виникнення та існування відповідних правовідносин, регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом Української РСР 1963 року (надалі - ЦК Української РСР 1963 року), Законом Української СРСР «Про власність в СРСР», Постановою Верховної Ради Української РСР від 26.03.1991 року за № 885-12 «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність»», Вказівками по веденню погосподарського обліку у сільських радах народних депутатів, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.1990 року за № 69, Переліком правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15.01.1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995 року, та іншими нормативно-правовими актами. Так, прикінцевими та перехідними положеннями ЦК України положення зазначеного Кодексу застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності діючим ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, які виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки згадані вище правовідносини щодо майна колгоспного двору та спадкування частки у такому майні виникли до набрання чинності діючим ЦК України, то суд при розгляді даного спору керується положеннями ЦК Української РСР 1963 року та діючими на той час законодавчими актами. Так, у відповідності до положень ч. 2 ст. 9 Закону СРСР «Про власність в СРСР», який набрав чинності з 01.07.1990 року, майно селянського господарства належить його членам на праві загальної спільної власності, якщо інше не передбачено законодавчими актами союзної і автономної республіки. Пунктом 4 Постанови Верховної Ради УРСР від 26.03.1991 року № 885-12 «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність»» (що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що правила, які містяться у Законі Української РСР «Про власність» і були передбачені Законом СРСР «Про власність в СРСР», застосовуються з дня введення в дію Закону СРСР, тобто з 01.07.1990 року. Згідно з вимогами ст. 4 згаданої Постанови, у разі смерті голови (члена) колгоспного двору після 30.06.1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті голови та кожного з його колишніх членів. Як роз`яснюється у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення у дію цього Закону (тобто з 15.04.1991 року). Таким чином, до правовідносин, які виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Так, відповідно до статей 120, 121 ЦК Української РСР 1963 року у редакції, яка була чинною до 1991 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою усіх членів двору. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю, тощо. Відповідно до статей 120-127 ЦК Української РСР 1963 року у редакції, яка була чинною до 1991 року, колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб-членів колгоспу, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства та задоволення сімейних потреб. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку у його майні. Такими, що втратили це право згідно положень ст. 126 ЦК Української РСР 1963 року у редакції, яка була чинною до 1991 року, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (у цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних у відповідності до положень ст. 123 ЦК Української РСР. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Відповідно до пункту 20 «Вказівок по веденню погосподарського обліку у сільських радах народних депутатів», затверджених постановою Держкомстату СРСР від 25.05.1990 року за № 69, у графі «суспільна група господарства» записується станом на 01 січня відповідного року одна із наступних суспільних груп: господарство колгоспника; господарство робітника; господарство службовця; господарство інших категорій населення. Суспільна група господарства встановлювалася у залежності від роду занять голови господарства. Згідно з вимогами ст. 4 Постанови Верховної Ради Української РСР від 26.03.1991 року за № «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність»» загальні правила спадкування щодо частки голови (члена) колгоспного двору у майні двору застосовуються з 01.07.1990 року. У разі смерті голови (члена) колгоспного двору після 30.06.1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті голови та кожного з його колишніх членів. За змістом ст. 525 ЦК Української РСР 1963 року спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ст. 525 ЦК Української РСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 зазначеного Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Висновок суду за результатами розгляду справи. Оскільки судом на підставі зібраних та перевірених у судовому засіданні письмових доказів у їх сукупності та взаємозв`язку встановлено, що спірне домоволодіння належало колгоспному двору, головою котрого був [PERSON] , і збереглося після припинення його існування, а позивач [PERSON] є тим з членів колгоспного двору, який не втратив права на частку в майні цього колгоспного двору й бажає його оформити, то у суду немає перешкод для можливості захисту зазначеного порушеного права позивача [PERSON] у спосіб визнання за ним відповідного права на частину спірного домоволодіння як на належну йому частку у майні цього колишнього колгоспного двору. Проте суд відхиляє як надумані твердження позивача [PERSON] , викладені ним у пред`явленому позові, з приводу наявності у нього також права на частку у майні вищевказаного колгоспного двору, що належить відповідачці 1 [PERSON] , та на частку у майні вищевказаного колгоспного двору, що належить відповідачці 2 [PERSON] , так як обидві відповідачки, як і позивач [PERSON] , були та залишаються тими членами двору, які не втратили права на частку в його майні, а небажання обох відповідачок оформити такі свої права на даному етапі аж ніяк не свідчить про автоматичний перехід таких їх прав до позивача [PERSON] .. Суд зазначає, що обидві відповідачки не можуть самостійно відмовитись від належних їм прав на частку в майні колгоспного двору в інший спосіб, окрім як спершу оформити такі свої права у визначеному законом порядку, й лише після цього вживати заходів для відчуження належних їм на праві власності частин спірного домоволодіння як часток у майні колгоспного двору на користь інших осіб, зокрема й на користь позивача [PERSON] .. Тому позиція обох відповідачок у даній справі, яка зводиться до того, що вони не заперечують проти задоволення позовних вимог, не може служити підставою для задоволення відповідних позовних вимог у наведеній частині і в їх задоволенні належить відмовити. Щодо права на частину спірного домоволодіння як на частку у майні цього колгоспного двору у порядку спадкування після смерті його голови - батька позивача [PERSON] - [PERSON] , то така підлягає спадкуванню позивачем [PERSON] як тим єдиним спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину, у межах пред`явлених ним позовних вимог у наведеній частині. Відтак, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Зокрема, слід визнати за позивачем [PERSON] право власності на частину спірного домоволодіння у складі будинку садибного типу (позначений у технічній документації літерою «А-1») загальною площею 52,1 кв. м., житловою площею 32,4 кв. м, з сходами «а», та приналежних до нього господарських будівель - убиральні (позначена у технічній документації літерою «Г»), погребу (позначений у технічній документації літерою «Д»), літньої кухні (позначена у технічній документації літерою «Е-2»), сараю (позначений у технічній документації літерою «Є»), й споруд - огорожі (позначена у технічній документації під № 1, № 5), воріт та хвіртки (позначені у технічній документації під № 3, № 4 та № 6), котре в цілому входило до складу колишнього колгоспного двору, як на належну йому частку у майні цього колгоспного двору, головою якого був [PERSON] , який помер [INFO] . Крім того, за позивачем [PERSON] слід також визнати право власності на частину спірного домоволодіння у порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця [PERSON] , що настала [INFO] у смт. Дашава Стрийського району Львівської області. У задоволенні решти пред`явлених позовних вимог, зокрема про визнання за позивачем [PERSON] права власності на частину спірного домоволодіння як на належну відповідачці 1 [PERSON] частку у майні цього колгоспного двору, як і про визнання права власності на частину спірного домоволодіння як на належну відповідачці 2 [PERSON] частку у такому майні колгоспного двору, слід відмовити за їх безпідставністю. Щодо розподілу судових витрат у справі. Розподіл судових витрат у справі, котрі полягають у сплаті позивачем [PERSON] судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою майнового характеру, у розмірі 992 грн. 40 коп. і підтверджуються квитанцією АТ «ПУМБ» № 39120364 від 18.10.2022 року (міститься у справі, а. с. 1), слід здійснити у порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, та, з урахуванням відповідної позиції позивача [PERSON] з цього приводу, слід залишити за останнім, тобто покласти на нього. Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду, матеріали цієї справи не містять.

Outcome: partial