Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

22.09.2022 року до суду надійшов позов АТ «Хмельницькгаз» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу. Поданий позов обґрунтовано тим, що відповідачі по справі є споживачами послуг з розподілу природного газу, що надаються АТ «Хмельницькгаз» - оператора газорозподільної системи, що здійснює розподіл (транспортування) газу споживачам усіх категорій на території Хмельницької області. Взаємовідносини між споживачами природного газу та Оператором ГРМ регулюються Кодексом газорозподільних систем затвердженим постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015 р. та Типовим договором розподілу природного газу затвердженим постановою НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015 р. Після оприлюднення договору розподілу природного газу за адресою: [ADDRESS] , здійснювалося фактичне споживання природного газу, що підтверджує факт приєднання до договору розподілу природного газу (акцептування договору). Про приєднання до типового договору розподілу природного газу свідчить і оплата послуг з розподілу природного газу 31.03.2021 у розмірі 500 грн. Споживач не звертався до АТ «Хмельницькгаз» із заявами про припинення розподілу природного газу, а фактично користувався послугами із розподілу природного газу, визнаючи таким чином наявність правовідносин, і відтак взаємних прав і обов`язків, що з них випливають. Відповідачі за газовий рік 01.02.2021 по 31.08.2022 в розмірі 2300,46 грн. Проте, відповідачі свої зобов`язання по оплаті за розподіл природного газу не виконують, що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 3655,44 грн. за період з 01.06.2020 по 31.08.2022. 18.02.2021 року Славутським міськрайонним судом було видано судовий наказ (справа № 682/302/21) на стягнення з [PERSON] 1354,98 грн. за період з 01.01.2020 р. по 31.01.2021 р. В зв`язку із цим позивач просить стягнути з відповідачів решту заборгованості в розмірі 2300,46 грн. за період з 01.02.2021 року по 31.08.2022 рік, а також сплачений судовий збір у сумі 2481 грн. Ухвалою суду від 03 жовтня 2022 року у даній справі відкрито провадження та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 27.10.2022 року. 27.10.2022 р. розгляд справи було відкладено у зв`язку із необхідністю ознайомлення представника позивача із відзивом на позовну заяву. 26.10.2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідачів [PERSON] та [PERSON] , в якому відповідачі заперечують проти задоволення позову. Вказують, що обставини, на які посилається у позові позивач, не відповідають базовим принципам цивільних правовідносин, не ґрунтуються на реальних нормах права, є надуманими та сформовані на невірному тлумаченні відповідних норм права з огляду на що є безпідставними по своїй суті. Відповідачі зазначають, що умови про приєднання до договору розробляються позивачем, а отже по своїй суті повинні бути чітко зрозумілими та доведеними належним чином усім його споживачам, у зв`язку із чим у позивача виникає прямий обов`язок довести, що саме ці умови та правила, вказані вище діяли на момент приєднання відповідачами до такого договору. Позивачем не доведено у позові, що саме такі умови та правила нарахування відповідних сум діяли на момент приєднання відповідачами до умов договору. Відповідачі вважають, що що договір з розподілу природного газу, опублікований в громадсько-політичній газеті захисту подолян «Подільські вісті» № 148-149 від 29.12.2015 року та розміщений на сайті оператора ГРМ від 23.12.2015 року не містить складових та поєднуючи частин первісного договору про надання відповідачам послуг з купівлі природного газу. На думку відповідачів, у даному випадку неможливо застосувати ч. 1 ст. 634 ЦК України, оскільки умови договору, розміщені на офіційному сайті позивача, могли неодноразово змінюватись за час його оприлюднення у 2015 році до моменту подачі позову до суду, тобто позивач міг додати до позовної заяви таку редакцію договору, яка найбільш сприятлива для нього з метою стягнення з відповідачів більших, ніж необхідно, сум. Отже, така редакція договору приєднання не може розцінюватись як стандартна (типова) форма, що встановлена до первісного договору про постачання природного газу, оскільки достовірно не підтверджено вказаних обставин. Твердження позивача про безапеляційну згоду до приєднання до умов договору шляхом зняття показників лічильників, які свідчать про споживання відповідачами газу, не засвідчують реальності волевиявлення про прийняття будь-яких написаних у односторонньому порядку позивачем умов та правил, оскільки природний газ вона споживають на підставі зовсім іншого договору та сумлінно і вчасно сплачують кошти за таке користування. Твердження позивача про оплату відповідачами, на їхню думку, послуг з розподілу природного газу у розмірі 500 грн. свідчить про помилкову сплату (а.с. 45-46). 04.11.2022\~ року\~до суду\~надійшла відповідь\~на відзив\~від представника\~позивача,\~в якій\~остання заперечує\~щодо аргументів\~відповідачів,\~висловлених у\~відзиві на\~позов.\~Так,\~представник позивача\~вказує,\~що заперечуючи\~факт приєднання\~до умов\~договору розподілу\~природного газу,\~відповідачі водночас\~не надають\~доказів письмового\~звернення до\~АТ «Хмельницькгаз»\~про припинення\~розподілу природного\~газу на\~їхній об`єкт.\~Щодо форми\~договору розподілу\~природного газу\~представник позивача\~зазначила,\~що 01.10.2015\~р.\~введено в\~дію Закону\~України «Про\~ринок природного\~газу»,\~відповідно до\~частини першої\~статті 4\~якого,\~державне регулювання\~ринку природного\~газу здійснює\~Регулятор у\~межах повноважень,\~визначених цим\~законом та\~іншими актами\~законодавства.\~Регулятор \~національна комісія,\~що здійснює\~державне регулювання\~у сферах\~енергетики та\~комунальних послуг.\~27.41.2015\~набрав чинності\~Кодекс газорозподільних\~систем,\~затверджений постановою\~НКРЕКП від\~30.09.2015\~№2494,\~зареєстрований в\~Міністерстві юстиції\~України 06.11.2015\~за №1379/27824\~(далі\~-\~Кодекс ГРМ).\~На виконання\~вимог статей\~12\~та 40\~Закону,\~НКРЕКП затверджено\~Типовий договір\~розподілу природного\~газу (постанова\~НРЕП від\~30.09.2015\~№ 2498). Відповідно до п. 3 глави 3 розділу УІ Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу. З посиланням на ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України представник позивача вказує, що типовий договір договір, затверджений Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим державним органом або органом державної влади, коли сторонни не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови. Отже, укладення договору на основі типового договору або договору приєднання передбачає, що сторони не можуть відступати від змісту типового договору. Відтак, взаємовідносини між Позивачем та відповідачами регулюються Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498, з наступними змінами та доповненнями, внесеними НКРЕКП. Текст договору опубліковано в громадсько-політичній газеті захисту подолян «Подільські вісті» № 148-149, 29.12.2015 та розміщений на офіційному сайті оператора ГРМ 23.12.2015. На момент приєднання до умов Типового договору розподіл природного газу він діяв у його першій редакції. З внесенням змін до Типового договору розподілу природного газу регулятором змінювалась редакція договору, опублікована на сайті оператор ГРМ. В подальшому після опублікування на сайті АТ «Хмельницькгаз» 12.10.2019 відповідачі продовжували споживати природний газ та не подавали до АТ «Хмельницькгаз заяву про припинення розподілу природного газу (а.с. 52-54). 28.11.2022 року до суду надійшли заперечення на відзив від відповідачів [PERSON] та [PERSON] , в якому останні вважають, що відзив позивача сформований на основі помилкового тлумачення норм права, самостійно сформованих припущень, та має на меті лише ввести в оману суд. Так, у позові вказано, що «Договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання…», надалі по тексту позивачем зазначається, що «… і не потребує двостороннього підписання договору», що є абсурдним за визначенням. Таким чином, відповідачі вважають, що позивач суперечить сам собі. Окрім того, відповідачі вважають, що позивачем не доведено ні у тексті позову, ні у відповіді на відзив про те, що саме такі умови та правила договору діями на момент приєднання відповідачами до такого договору (а.с. 65-66). 19.12.2022 року розгляд справи було відкладено за клопотанням [PERSON] , оскільки остання не отримала додаткові письмові пояснення по справі, надіслані позивачем (а.с. 75-76). Окрім того, до початку розгляду справи по суті відповідачами було надіслано клопотання про витребування доказів (а.с 104). 16.01.2023 року в судовому засіданні було розглянуто зазначене вище клопотання про витребування доказів по справі, у задоволенні якого було відмовлено (а.с.119). Розгляд справи було відкладено на 01.02.2023 року за клопотанням відповідачки [PERSON] з метою отримання від представника позивача відповіді на її письмове звернення. 01.02.2023 року судове засідання по справі відкладено на 21.01.2023 р. за клопотанням відповідачки [PERSON] у зв`язку із ознайомленням із відповіддю на запит. 06.02.2023 року до суду надійшло клопотання відповідачки [PERSON] про посвідчення підписом судді довіреності Бондарчук О.І. на ім`я фізичної особи [PERSON] у якості представника відповідача. В судовому засіданні 21.01.2023 року , з урахуванням вимог ст. 62 ЦПК України, зазначене вище клопотання було поставлено на обговорення сторін, однак [PERSON] просила подане клопотання залишити без розгляду. Під час розгляду справи по суті 21.02.2023 р. представник позивача поданий позов підтримала з підстав, викладених у позові, відповіді на відзив та додаткових поясненнях. Додатково зауважила, що відповідачі є споживачами послуг з розподілу природного газу, які надає АТ «Хмельницькгаз», за фактом приєднання до умов Типового договору розподілу природного газу. Проте, всупереч умовам договору, відповідачі свої зобов`язання по оплаті за розподіл природного газу не виконують, що призвело до заборгованості перед Позивачем в розмірі 2300,46 грн. Відповідачі не оплачують надані послуги в добровільному порядку, порушують строки проведення оплати, на листи-претензії не реагують, заяв про припинення надання послуг з розподілу природного газу від них не надходило. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову з підстав, зазначених у відзиві на позов, запереченнях на відзив та додаткових поясненнях, долучених до матеріалів справи. Заслухавши думку представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», АТ «Оператор газорозподільної системи «Хмельницькгаз» є виконавцем (суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу) та виробником (суб`єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги) житлово-комунальних послуг, а саме послуги з газопостачання. Відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи (Операторами ГРМ), регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП №2496 від 30.09.2015 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 р за №1382/27827 (далі Правила постачання природного газу). Відповідно до розділу III Правил постачання природного газу постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, який є однаковим для всіх побутових споживачів України. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч.1 ст. 634 ЦК України). Частинами 2, 3 ст. 642 ЦК України визначено, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції. Відповідно до розділу III Правил постачання, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Згідно пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ: - договір розподілу природного газу правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу; - оператор газотранспортної системи суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників); - споживач природного газу (споживач) фізична особа, фізична особа підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу. Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору (пункт 4). Пунктами 3, 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ визначено, що договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2498 від 30.09.2015 року затверджено Типовий договір розподілу природного газу. Пунктом 1.3 Типового договору визначено, що цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1. Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Наведені норми свідчать про те, що підписання анкети-заяви про приєднання до договору є однією із підстав, які свідчать про акцептування договору, однак не виключною та не єдиною. Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, суд не може визнати підставними доводи відповідача про те, що оскільки ними не підписано з позивачем договір з надання послуг з розподілу природного газу, вони не зобов`язані сплачувати будь-які кошти позивачу. Про наявність обов`язку споживача оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними, навіть при відсутності підписаного договору про надання таких послуг неодноразово висловлювався Верховний Суд, зокрема у постанові від 26.04.2016 у справі № 6-2951цс15, у постанові від 26.09.2018 у справі № 750/12850/16-ц, у постанові Великої Палати Верховного Суду 07.07.2020 у справі № 712/8916/17, у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15.06.2022 року № 640/9828/20. Отже, згідно пункту 2.1 Типового договору, оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором. Згідно пункту 6.6 Типового договору, оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка оператора ГРМ. Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок оператора ГРМ. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог цих Правил, що має підтверджуватися документально. Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживачів. Так, правом споживача є одержання вчасно та належної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами укладених договорів, а обов`язком оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, а також укладення договорів про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Отже, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є споживачами послуг з розподілу природного газу, що надаються АТ «Хмельницькгаз» оператора газорозподільної системи за адресою: [ADDRESS] , за якою відкрито особовий рахунок № [NUMBER] (а.с. 10, 12). Судовим наказом Славутського міськрайонного суду від 18.02.2021 по справі № 682/302/21 з [PERSON] було стягнуто заборгованість у розмірі 1354,98 грн. за період з 01.01.2020 р. по 21.01.2021 р. (а.с. 22). Як видно із розрахунку заборгованості за особовим рахунком № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.02.2021 р. по 31.08.2022 р. становить 2300,46 грн. З поданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідачами здійснювалась часткова оплата заборгованості у сумі 500 грн. 02.2021 (а.с. 14). 30.06.2022 року [PERSON] та [PERSON] АТ «Хмельницькгаз» було надіслано претензію щодо необхідності у 10-денний термін сплатити заборгованість з розподілу природного газу, оскільки у іншому випадку АТ «Хмельницькгаз» вимушений буде звернутися до суду із позовною заявою (а.с. 8, 9). Згідно з ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Частинами 1, 2 ст. 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконано у повному обсязі. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Враховуючи, що у справі встановлено наявність у відповідачів фізичного підключення об`єкта споживачів до газорозподільної мережі у спірному періоді, а також враховуючи те, що споживачами заява про припинення користування природним газом не подавалась, суд вважає, що у відповідачів наявний обов`язок оплати вартості послуг з розподілу природного газу відповідно до чинного договору. Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідачами було порушено умови Договору постачання природного газу щодо своєчасної та повної оплати спожитого газу, а тому позов щодо стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу в сумі 2300,46 грн. підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача повинно бути стягнуто сплачений судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved