Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу від 08.08.2022 року є власником житлового приміщення, а саме, квартири [ADDRESS] . Дана обставина підтверджується договором купівлі-продажу, копія якого додається до даного позову. В подальшому при перевірці реєстрів їй стало відомо, що в даній квартирі зареєстровано відповідача, родича попереднього власника, який в даній квартирі не проживає більше 5 років, його фактичне місце перебування невідомо. Відповідач з інформації попередніх власників залишив місце проживання за вказаною адресою та переїхав, де і проживає до даного часу, стосунків не підтримує. Де в даний час проживає відповідач їй невідомо. По неперевіреній інформації він може перебувати за кордоном, але де їй невідомо. Так як в даний час вона є власником даної квартири, то вимушена сплачувати кошти за утримування та сплачувати всі належні комунальні платежі за відповідача. Всі спроби вирішити дане питання з відповідачем не дали результату, що змусило її звернутися до суду. Знаходження на реєстрації по місцю проживання відповідача порушує її право на вільне користування та розпорядження житлом, та на даний час вона не може вирішити питання по оформленню житлової субсидії та інше. При зверненні до Коростенського відділу реєстрації місця проживання надати довідку про осіб, які зареєстровані в даній квартирі, їй було відмовлено. Відповідно до п.33 Постанови Пленуму ВСС України №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення ст.391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень ст.391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між сторонами між ним і власником житла або законом. Просить позбавити відповідача [PERSON] , [INFO] , права на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . 03.01.2023 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком направлялась рекомендованим листом за місцем реєстрації відповідача і була отримана 10.01.2023 року. У встановлений строк відзив на позов та будь які клопотання, пов`язані з розглядом справи відповідачем не подано. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що позивач порушила спір з приводу правовідносин, пов`язаних з користуванням житловим приміщенням. Згідно договору купівлі-продажу квартири посвідченого 08.08.2022 року приватним нотаріусом Коростенського районного нотаріального округу Житомирської області Зіневич І.Ю., [PERSON] набула право власності на квартиру [ADDRESS] . Даний договір купівлі-продажу зареєстровано в реєстрі за №435. На підставі вказаного договору купівлі-продажу було внесено відомості про власника квартири [ADDRESS] до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, про що свідчить витяг від 08.08.2022 року номер витягу: 306821131, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1185290918107, номер запису про право власності: 47535214. Згідно отриманої від відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області слідує, що [PERSON] значиться зареєстрованим в квартирі [ADDRESS] . Датою реєстрації останнього у вказаному житловому приміщенні зазначено 04.05.2016 року. Згідно акту від 01.11.2022 року, складеного та підписаного сусідами позивача: [PERSON] та [PERSON] слідує, що [PERSON] з лютого 2012 року по даний час в квартирі [ADDRESS] не проживає та не з`являється, речей в квартирі не має, його можливе перебування та проживання не відомо. В матеріалах справи відсутні докази про те, що відповідач користується спірним житловим приміщенням, приймає участь в його утриманні, сплачує комунальні послуги. У встановлений строк відповідач доказів про те, що він не втратив інтерес до житла, в якому зареєстрований, змінив місце проживання не з власної волі та не користується житловим приміщенням з поважних причин, не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, що передбачено ч.1 ст.391 ЦК України. В розумінні зазначених норм законодавства, позивач має право на захист свого права власності. Статтею 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України передбачено право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно п.1 ч.1ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Відповідно до п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. З огляду на вищенаведене, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги власника майна та визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved