Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Виконавчого комітету Вінницької міської ради за участі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міське комунальне підприємство «Вінницязеленбуд» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне об`єднання-1» про зобов`язання вчинення певних дій та відшкодування шкоди, мотивуючи його тим, що позивач є власником колісного транспортного засобу марки Kia Optima д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Відповідно до п.2.2 ПДР керування зазначеним транспортним засобом позивач передала у користування [PERSON] . 14.08.2022 року мала місце наступна подія: вище вказаний автомобіль було поставлено на стоянку в межах визначеної зони паркування за адресою: м. Вінниця, вул. Архітектора Артинова,10 .Коли водій [PERSON] та його пасажири [PERSON] та [PERSON] повернулися до транспортного засобу, то виявили факт завдання пошкодження внаслідок падіння дерева на нього, що було зафіксовано відповідним чином та заява зареєстрована в ITC ІПНПУ Вінницького РУП за № 13302 від 14.08.22 року. За результатами розгляду заяви органами національної поліції [PERSON] роз`яснено, що у фактах викладених у заяві ознаки кримінального правопорушення відсутні, а інформація внесенню в ЄРДР не підлягає, що підтверджується отриманою ним відповіддю від 30.08.2022 року № 1975 МР/200-2022. Розмір завданої матеріальної шкоди дорівнює вартості відновлювального ремонту та становить на день складання висновку експерта 16 772,76 грн, що підтверджується висновком судової транспортно-товарознавчої експертизи від 07.12.2022 року. Позивачу завдана і моральна шкода, яка полягає у переживаннях, пов`язаних з порушенням його права власності та права користування, що вочевидь вимагало непередбачуваних витрат на відновлювальний ремонт цього транспортного засобу, а під час проведення такого ремонту передбачається неможливість використання цього транспортного засобу за призначенням, що в свою чергу створює незручності у вирішенні побутових питань, порушення звичайного способу життя, змінює звичайний та зручний спосіб пересування, яку позивач оцынюэ в розмыры 1000 грн. Просила суд, стягнути з Виконавчого комітету Вінницької міської ради на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 16 772 грн. 76 коп., моральну шкоду в розмірі 1000 грн. та понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала за обставин викладених в справі, просила суд їх задовольнити. Представник відповідача Чуй В.П. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував, щодо їх задоволення. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, хоча про день, час та місце проведення судового засідання повідомлялись вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд, вважає за можливе провести судове засідання у відсутність представників третіх осіб, на підставі доказів наявних у справі. 03.02.2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що міське комунальне підприємство «Вінницязеленбуд» є спеціалізованим підприємством з питань озеленення, утримання та благоустрою міста, організації відпочинку та розваг в сфері дозвілля. Підприємство належить до комунальної власності територіальної громади м. Вінниці. засновником та власником підприємства є територіальна громада м. Вінниці в особі Вінницької міської ради. Органом, за яким закріплено функції управління є Департамент комунального господарства та благоустрою Вінницької міської ради. Підприємство є самостійним господарюючим суб`єктом із статусом комунального підприємства, що здійснює паркову діяльність, ремонтно будівельні роботи по зеленому будівництву, вирощування розсади, дерево - чагарникових саджанців та іншу комерційну діяльність з метою отримання прибутку, наділене усіма правами юридичної особи з дня його державної реєстрації. Основною метою даного підприємства відповідно до Статуту є виконання вимог законодавства України у сфері озеленення, утримання та благоустрою території населених пунктів Вінницької міської територіальної громади. Житловий будинок по вул. Артинова,10 в м. Вінниці та територія біля даного житлового будинку утримується ТОВ «Житлово - експлуатаційне обєднання-1» за рахунок коштів мешканців. Тому, безпосередня відповідальність за стан зелених насаджень в даному випадку на прибудинковій території має покладатись на відповідне товариство, а за відсутності в договорі на надання послуг з управління будинком пунктів, які обумовлювали б догляд за зеленими насадженнями безпосередньо на власників квартир даного багатоквартирного будинку, які не подавали заяв про видалення зелених насаджень та не обумовили дані питання з управляючою компанією. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.08.2022 року мала місце наступна подія: автомобіль марки Kia Optima д.н.з. [NUMBER] було поставлено на стоянку в межах визначеної зони паркування за адресою: м. Вінниця, вул. Архітектора Артинова,10 .Коли водій [PERSON] та його пасажири [PERSON] та [PERSON] повернулися до транспортного засобу, то виявили факт завдання пошкодження внаслідок падіння дерева на нього, що було зафіксовано відповідним чином та заява зареєстрована в ITC ІПНПУ Вінницького РУП за № 13302 від 14.08.22 року. За результатами розгляду заяви органами національної поліції [PERSON] роз`яснено, що у фактах викладених у заяві ознаки кримінального правопорушення відсутні, а інформація внесенню в ЄРДР не підлягає, що підтверджується отриманою ним відповіддю від 30.08.2022 року № 1975 МР/200-2022 (а.с.10). Розмір завданої матеріальної шкоди дорівнює вартості відновлювального ремонту та становить на день складання висновку експерта 16 772,76 грн, що підтверджується висновком судової транспортно-товарознавчої експертизи від 07.12.2022 року (а.с.11-20). Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Пунктом 5 ч. 2 ст.10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо. Згідно з п. 9 ст. 10 Закону «Про благоустрій населених пунктів» до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення контролю за станом благоустрою та утриманням територій, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, їх озелененням, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо. У відповідності до ст. 12 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни. Пунктом 4 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що до об`єктів благоустрою населених пунктів належать території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору. Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», балансоутримувач забезпечує належне утримання та своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або може на конкурсних основах залучати для цього інші підприємства. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатися до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян внаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку, належних до нього будівель, споруд проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір про утримання та благоустрій прибудинкової території. Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону «Про благоустрій населених пунктів» охороні та відновленню підлягають усі зелені насадження в межах населених пунктів під час проведення будь-якої діяльності, крім зелених насаджень, які висаджені або виросли самосівом в охоронних зонах повітряних і кабельних ліній, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв. Згідно з ч. 7 ст. 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади. Правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади. Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. За приписами ч.ч. 1-2 ст.11 Закону України «Про місцеве самоврядування» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади. Відповідно до пп. 7 п. «а» ч. 1 ст. 30 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах із цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою виробничих територій, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян. Пунктом 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105 (далі - Правила), передбачено, що елементами благоустрою є: покриття доріжок відповідно до норм стандартів; зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; комплекси та об`єкти монументального мистецтва; обладнання дитячих, спортивних та інших майданчиків; малі архітектурні форми; інші елементи благоустрою. Відповідно до пункту 5.5. Правил - відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі. Розділом 9 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України встановлено, що виробничий процес утримання об`єктів зеленого господарства включає: догляд за деревами і чагарниками, живоплотами, виткими рослинами, квітниками, газонами, садовими доріжками та майданчиками, малими архітектурними формами; захист зелених насаджень від шкідників і хвороб, садіння квітів, створення газонів, видаленням окремих дерев, садіння окремих дерев, видалення аварійних дерев, санітарне очищення території об`єкта благоустрою. Пунктом 9.1.11.3. Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України передбачено, що під час проведення щорічних обстежень зелених насаджень потрібно виявляти аварійні дерева. Згідно з п. 9.1.12. вказаних Правил, аварійним вважається дерево, яке може становити загрозу для життя і здоров`я пішоходів, транспортних засобів, пошкодити лінії електропередач, будівлі і споруди або перебуває у пошкодженому стані внаслідок снігопадів, вітролому, урагану та інших стихійних природних явищ чи за наявності гнилої серцевини стовбура, значної суховершинності, досягнення вікової межі. Крім того, відповідно до розділу 12 Правил, з метою контролю за станом міських зелених насаджень здійснюються їх загальні, часткові та позачергові огляди. Загальні огляди проводяться двічі на рік навесні та восени. При загальному огляді обстежують усі елементи об`єктів благоустрою, а при частковому лише окремі елементи. Позачергові огляди проводять після злив, ураганів, сильних вітрів, снігопадів, паводків тощо. Огляд проводять: балансоутримувач об`єкта, власник чи користувач земельної ділянки, а за даними обстежень складають відповідні акти. Таким чином, балансоутримувачем зелених насаджень є уповноважене органами місцевого самоврядування підприємство, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень. Згідно з ч. 3 ст. 386 Цивільного кодексу України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Суд вважає, що відповідач не довів відсутності своєї вини та відсутності підстав відшкодування шкоди на користь позивача. Суд зазначає, що саме на виконавчі органи покладено обов`язок забезпечити належне та безпечне функціонування та експлуатацію зелених насаджень, тощо у спосіб, що унеможливить їх негативний вплив на мешканців міста, їх майна, тощо. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Частиною 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Тобто в деліктних зобов`язаннях передбачено презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч.2ст. 1192 ЦК України). У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Виходячи з визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного судочинства, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачу. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Судом встановлено, що відповідач Виконавчий комітет Вінницької міської ради, як виконавчий орган Вінницької міської ради, являється окремою юридичною особою та несе відповідальність за свої дії та бездіяльність. У Постанові Верховного суду України у складі Третьої палати Касаційного Цивільного Суду від 04 вересня 2019 року по справі № 200/22129/16-ц зазначено, що у разі не передачі органом місцевого самоврядування дерева на баланс жодному підприємству, установі або організації, відповідальність за падіння стовбура, дерева, буде покладено на орган місцевого самоврядування, так як саме орган місцевого самоврядування є власником землі на якій знаходилося дерево, яке в результаті падіння пошкодило автомобіль позивача чим спричинило матеріальну та моральну шкоду. У Постанові Верховного суду України у складі другої палати Касаційного цивільного суду від 04 вересня 2019 року по справі № 211/1489/13-ц зазначено, що аналіз норми пункту 7 частини першої статті 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» дає підстави дійти висновку про те, що громадяни вправі звернутися до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою. Підсумовуючи усе вищенаведене вбачається, що до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а у разі не визначення виконавчим органом балансоутримувачів, які мають належним чином доглядати за зеленими насадженнями у тому числі і деревами та вживати усі необхідні заходи для безпечного знаходження громадян, а також їх майна на території, яка підвідомча таким балансоутримувачам, відповідальність несе виконавчий орган місцевої ради. Щодо відшкодування моральної шкоди. Частиною третьою статті 386 Цивільного кодексу України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно з ст.ст. 23 та 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до абзацу 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Що стосується моральної шкоди, то в цій частині, на думку суду, позов задоволенню не підлягає за недоведеністю. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial