Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

03 листопада 2022 року [PERSON] засобами поштового зв`язку звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить: 1) Позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] ; 2) Змінити спосіб стягнення аліментів з [PERSON] , [INFO] , установленого рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 13 липня 2009 року у справі № 2-5277/2009 та стягнути з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі 4 500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред"явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що батько дитини з 03 квітня 2009 року не бере будь-якої участі у вихованні та догляді за дитиною [PERSON] , [INFO] , ніколи не з`являвся в місці проживання доньки, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає. У позивача постійно виникають труднощі щодо отримання від відповідача дозволу на виїзд дитини закордон, внаслідок уникання спілкування з колишньою дружиною та його донькою. З 2014 року позивачка перебуває у шлюбі з [PERSON] , донька дуже любить вітчима, вважаючи його справжнім та єдиним батьком. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 13 липня 2009 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі 1\\4 частини з усіх видів заробітку, починаючи з 01 червня 2009 року до повноліття дитини. У відповідача рахується заборгованість по аліментах на утримання доньки, розмір якої за період з 01.06.2009 року до 30 червня 2022 року становить 249 483,75 грн. Доньці [PERSON] через проблеми із зором встановлено групу інвалідності, у зв`язку з чим позивач несе постійні витрати на лікування та зміну окулярів. За таких обставин позивач вимушена звернутися до суду за захистом прав та інтересів доньки. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 листопада 2022 року вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. Ухвалою суду від 11 листопада 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 09 грудня 2022 року. Вказаною ухвалою зобов`язано службу у справах дітей Білоцерківської міської рали Київської області подати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору та подання щодо призначення опіки. У зв`язку з неявкою відповідача та перебуванням головуючого на навчанні, підготовче засідання, призначене на 09 грудня 2022 року, судом відкладене на 13 січня 2023 року. 13 січня 2023 року на адресу суду надійшло клопотання позивача про долучення доказів у справі. Ухвалою суду від 13 січня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляду справі по суті на 07 лютого 2023 року. Вказаною ухвалою задоволено клопотання представника позивача та викликано в судове засідання свідків. Через неявку відповідача в судове засідання, призначене у справі на 07 лютого 2023 року, судовий розгляд у справі відкладено на 07 березня 2023 року. 30 січня 2023 року на адресу суду від представника третьої особи надійшов висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору у справі. В судовому засіданні 30 січня 2023 року позивач та її представник підтримали свої позовні вимоги та просили суд їх задоволити. Проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечують у зв`язку з тим, що відповідач на протязі тривалого часу не цікавиться життям дитини. Судові витрати за складення висновку експерта та надання правничої допомоги просили залишили за позивачем та не підтримали необхідність їх стягнення з відповідача. Представник третьої особи в судовому засіданні вважала за доцільне задоволити позовні вимоги. Допитана в якості свідка [PERSON] показала суду, що вона є матір`ю позивачки. З першим чоловіком та біологічним батьком дитини у доньки склалися погані стосунки відразу після реєстрації шлюбу, так як останні проживали у її домоволодінні. Після розлучення доньки з першим чоловіком у 2009 році, батько дитини жодного разу не відвідував доньку, не цікавився її життям, не спілкувався з нею та не надавав їй жодної допомоги. Наразі у доньки другий шлюбі і з другим чоловіком у внучки склалися теплі та родинні відносини, остання називає його своїм батьком. Допитаний в якості свідка [PERSON] показав суду, що він з 2011 року почав проживати спільно з [PERSON] та її донькою [PERSON] . У 2014 році вони зареєстрували шлюб. Він водив дитину до дитячого садочка та школи та забирав її звідти. У ним з дитиною склалися добрі стосунки, він вважає її донькою, а остання називає його батьком. З біологічним батьком дитини він не знайомий та жодного разу з ним не спілкувався. Дитина також з біологічним батьком не спілкується. В судовому засіданні 07 березня 2023 року судом заслухано думку неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , яка пояснила суду, що на даний час їй 16 років. Свого біологічного батька вона не пам`ятає, з ним не зустрічається та не спілкується. Вона проживає з мамою та її новим чоловіком, який повністю замінив їй батька. Вона вважає за доцільне задоволити позовні вимоги та позбавити її біологічного батька батьківських прав щодо неї. Відповідач в підготовчі засідання, призначене на 09 грудня 2021 року та 13 січня 2023 року та в судові засідання, призначені на 07 лютого 2023 року та 07 березня 2023 року не з`явився. Судом здійснено запит за місцем останнього відомого проживання відповідача [PERSON] і згідно з відповіді управління з питань громадянства, паспортизації, реєстрації та еміграції Головного управління ДМС України в донецькій області, відповідач [PERSON] , [INFO] , значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з тимчасовим призупиненням ведення реєстрів територіальних громад, інформація надається станом на 24 лютого 2022 року і потребує уточнення. Рекомендоване повідомлення про вручення відповідачу поштового відправлення повернулося на адресу суду 03 січня 2023 року та 30 січня 2023 року за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України - суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких умов суд, відповідно до вимог статті 281 ЦПК України постановляє ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Позивач та її донька [PERSON] , [INFO] , є внутрішньо переміщеними особами та фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . Батьком [PERSON] , є відповідач у справі - [PERSON] (а.с.5-11). Шлюб між сторонами розірвано з 28 серпня 2008 року (а.с.12-13). Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 13 липня 2009 року у справі № 2-5273/2009 стягнуто із відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1\\4 частки усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 01.06.2009 і до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] , є дитиною з інвалідністю (а.с.15-16). Загальноосвітньою шкодою І-ІІІ ступенів № 24 міста Краматорська Донецької області 02.08.2022 видано довідки про те, що батько [PERSON] не бере участі у вихованні дитини, з 01.09.2013 до школи жодного разу дитину не приводив та життям дитини не цікавився (а.с.17-19). Комунальним некомерційним підприємством Краматорської міської ради «Дитяче територіальне медичне об`єднання» 11.08.2022 надано інформацію про те, що з пояснень лікарів, на прийом дитину [PERSON] приводила її мати (а.с.20). Згідно розрахунку державного виконавця щодо заборгованості по аліментах [PERSON] на користь [PERSON] станом на 30.06.2022 заборгованість становить 249 483,75 грн. (а.с.23-25). Експертом-психологом [PERSON] складено висновок психолога, згідно з п.4 якого, ставлення [PERSON] до дій, поведінки та особистості біологічного батька, на момент обстеження, різко негативне. Конфлікт триває не перший рік і не змінюється. Спілкування з біологічним батьком у [PERSON] може викликати почуття тривоги, гніву і страху. [PERSON] не знає ні місця роботи, ні характеру роботи чи діяльності біологічного батька (а.с.25-20). Позивачем долучено до матеріалів справи спільні фотографії позивача з дитиною та родиною. (а.с.60-65). Рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області № 49 від 24 січня 2023 року складено висновок про те, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дочки [PERSON] , [INFO] , що є правової підставою для позбавлення його батьківських прав відносно неї. Таке позбавлення є доцільним та відповідає інтересам дитини (а.с.75-77). При вирішенні позовних вимог щодо позбавлення відповідача батьківських прав суд виходить з наступного: Статтею 164 Сімейного кодексу України (надалі СК України) зазначено підстави позбавлення батьківських прав. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Якщо суд при розгляді справи про позбавлення батьківських прав виявить у діях батьків або одного з них ознаки кримінального правопорушення, він письмово повідомляє про це орган досудового розслідування, який в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, розпочинає досудове розслідування. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, відповідно до статті 165 СК України, мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 166 СК України описано правові наслідки позбавлення батьківських прав. Так, особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено права, обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини. Так, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Порядок і розміри відшкодування витрат на перебування дитини в прийомній сім`ї, сім`ї патронатного вихователя, дитячому будинку сімейного типу, будинку дитини, дитячому будинку, дитячому будинку-інтернаті, школі-інтернаті чи іншому закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлюються законодавством. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. У разі відмови від надання дитині необхідної медичної допомоги, якщо це загрожує її здоров`ю, батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність згідно з законом. Медичні працівники у разі критичного стану здоров`я дитини, який потребує термінового медичного втручання, зобов`язані попередити батьків або осіб, які їх замінюють, про відповідальність за залишення дитини в небезпеці. Статтею 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ст.9 Конвенції). Згідно роз`яснень п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, сукупність зібраних по справі доказів свідчить про те, що відповідач [PERSON] самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток неповнолітньої доньки [PERSON] , не цікавиться її навчанням, не забезпечує за нею необхідного догляду: харчування, медичного догляду та лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини, як складову виховання, не спілкуються з дитиною; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до внутрішнього світу доньки, тому суд дійшов висновку, що в інтересах дитини, є доцільним позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Правові висновки щодо доцільності позбавлення батьківських прав у подібних правовідносинах висловлено у постановах Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі № 520/8264/19 та від 13 липня 2022 року у справі № 366/2047/18. При вирішенні позовних вимог щодо зміни розміру аліментів суд виходить з наступного: Статтею 180 СК України визначено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При визначенні розміру аліментів суд, згідно з частиною першою статті 182 СК України, враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі - ч.1 ст. 184 СК України. Приймаючи до уваги те, що позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів із 1\\4 частки з усіх видів заробітку відповідача на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 4 500,00 грн. щомісячно, суд, беручи до уваги стан здоров`я неповнолітньої дитини, вважає за доцільне задоволити позовні вимоги щодо зміни способу стягнення аліментів та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі, в розмірі 4 500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову (03 листопада 2022 року) і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати у справі, пов`язані зі сплатою позивачем судового збору за позовну вимогу щодо позбавлення батьківських прав в сумі 992,40 грн. необхідно стягнути із відповідача на користь позивача, згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України. Судові витрати у справі, пов`язані із позовною вимогою про зміну способу аліментів, за які позивач звільнена від сплати судового збору, відповдіно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», в розмірі 992,40 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь держави, згідно з ч.6 ст. 141 ЦПК України. Приймаючи до уваги те, що позивач та її представник не підтримали вимог щодо стягнення судових витрат за проведення експертизи та пов`язаних із наданням правничої допомоги, суд вважає за можливе залишити вказані витрати за стороною позивача. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved