Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача на свою користь франшизу, передбачену полісом ОСЦПВ №АТ/0108283 в сумі 1500.00 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000.00 грн. В обґрунтування позовних вимог, позивач вказує, що 04.12.2021 року на автодорозі Золотоноша-Вознесенське сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ 21061, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля Chery A15 Amulet, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06.06.2022р. винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді визнано водія автомобіля Сhery A15 Amulet, д.н.з. [NUMBER] [PERSON] . Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована в ПАТ НАСК «ОРАНТА» то позивач, як потерпілий в дорожньо-транспортній пригоді звернувся до останньої у встановленому законом порядку з метою отримання відповідного страхового відшкодування. Умовами полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ/0108283 передбачено франшизу, в розмірі 1500 грн., а оскільки ПАТ НАСК «ОРАНТА» здійснила виплату страхового відшкодування без врахування суми франшизи то відшкодування даного матеріального збитку покладається на винуватця дорожньо-транспортної пригоди, а саме [PERSON] .. Крім того, внаслідок протиправних дій зі сторони відповідача, позивачу була спричинена значна моральна шкода, оскільки згідно листа ПАТ НАСК «ОРАНТА» від 13.07.2022р. вих. №09-02-17, транспортний засіб позивача вважається фізично знищеним, що спричинило позивачу глибоких психологічно-душевних страждань, тяжких занепокоїть через втрату автомобіля, який був цінним для родини, негативних змін в житті. За таких підстав позивач просив стягнути із відповідача моральну шкоду, яка складає 10000.00 грн. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 01.11.2022р. відкрито провадження по даній справі та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу за адресою місця його реєстрації, яка встановлена на підставі ч. 6 ст. 187 ЦПК України була направлена позовна заява із додатками та ухвала суду про відкриття провадження у справі, встановлено строк на подачу відзиву на позовну заяву чи подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні позивач та його представник на задоволенні позову наполягали у повному обсязі з підстав, які вказані у позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином у порядку встановленому законом, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на неявку відповідача по даній цивільній справі, врахувавши позицію сторони позивача, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги обставини спору та пояснення позивача, дослідивши представлені письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами, належну правову оцінку, суд дійшов наступного висновку. Під час розгляду цивільної справи і на підставі присутніх у ній доказів, судом було встановлено, що 04.12.2021 року відбулась ДТП за участю автомобілів ВАЗ 21061, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та Chery A15 Amulet, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] .. Згідно з постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області у справі про адміністративне правопорушення №695/999/22 від 06.06.2022 року, суд встановив наявність в діях [PERSON] порушення Правил дорожнього руху України, у зв`язку із чим [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Дане судове рішення набрало законної сили у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Спираючись на вказані норми закону суд доходить висновку, що згадана ДТП відбулась за наявності вини [PERSON] , суд вбачає даний факт встановленим та таким, що не підлягає подальшому доказуванню. ДТП за участю вказаних автотранспортних засобів під керуванням наведених осіб призвела, зокрема, до заподіяння механічних пошкоджень автомобіля марки «ВАЗ 2106», реєстраційний номер [NUMBER] , що належить позивачу. Відповідно до листа ПАТ НАСК «ОРАНТА» від 13.07.2022р. вих.. №09-02-17/ цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Chery A15 Amulet, д.н.з. [NUMBER] застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 08.11.2021р. №АТ/0108283. Згідно із заявою про страхову виплату від 20.12.2021 року ПАТ НАСК «ОРАНТА» прийнято рішення та проведено страхове відшкодування, за мінусом франшизи в розмірі 1500,00, згідно полісу №АТ/0108283 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Як зазначає ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема, транспортних засобів, механізмів та обладнання. При цьому, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно із ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Згідно із ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч.,ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. У силу ст.,ст. 979, 980 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Як роз`яснюють ст.,ст. 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди (ст. 28). У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст. 29). Судом встановлено, що в позасудовому порядку позивач [PERSON] отримав від страхової компанії страхове відшкодування за майнову шкоду, однак, вказане грошове відшкодування не враховує суму франшизи, відшкодування якої покладається на особу, винуватця ДТП [PERSON] . Згідно із ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Пунктом 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Отже, вимоги [PERSON] до [PERSON] про відшкодування суми франшизи в розмірі 1500.00 грн. є обгрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - «...Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб». Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до п. 9 вказаної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Щодо розміру відшкодування моральної шкоди, суд, виходячи із уявлень про загальнолюдські цінності, усвідомлює, що пошкодження майна спричинило позивачу певні душевні страждання, які підлягають відшкодуванню. Суд погоджується із твердженням позивача, що внаслідок ДТП позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у пережитому у ДТП нервовому стресі, а також те, що позивач внаслідок стресу та душевних страждань, які позивач переніс у зв`язку з ДТП та, фактично, втратою автомобіля, мав негативні зміни у житті, а тому суд вбачає обґрунтованим стягнути заподіяну моральну шкоду з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 10000.00 гривень, та вважає таку суму справедливою компенсацією завданої йому моральної шкоди. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках (стаття 13 ЦПК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (стаття 16 ЦК України).

Outcome: approved