Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-02 00:00:00

Представник Криворізької міської ради Шишко Н.С. звернулася до суду з позовною заявою шляхом направлення поштовою кореспонденцією 17 березня 2022 року (надійшла до суду 28 березня 2022 року), в якій просила суд: зобов`язати [PERSON] привести у придатний для використання стан земельну ділянку житлової та громадської забудови площею 0,0045 га, кадастровий номер 1211000000:06:041:0081, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом демонтажу за власний рахунок розташованих на ній споруд; зобов`язати [PERSON] повернути територіальній громаді міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради за актом приймання-передачі земельну ділянку житлової та громадської забудови площею 0,0045 га, кадастровий номер 1211000000:06:041:0081, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; судові витрати по справі покласти на відповідача. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що згідно з ч.1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Криворізька міська рада наділена повноваженнями представляти територіальну громаду міста Кривого Рогу, та здійснювати від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені законом. Територіальна громада є суб`єктом права власності на землі комунальної власності та реалізує це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування. У свою чергу, відповідно до ст.12 ЗК України, до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міста належить розпорядження землями територіальної громади, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності та вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. Відповідно до п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до компетенції міських рад відноситься вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин виключно на пленарних засіданнях міської ради, що оформляється рішеннями. Так, рішенням Криворізької міської ради №514 від 24 грудня 2015 року [PERSON] було надано право на обмежене платне строкове користування земельною ділянкою площею 0,0045 га, кадастровий номер 1211000000:06:041:0081, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , для розміщення тимчасових споруд торгівельних павільйонів (реєстрація права сервітуарія від 18 квітня 2016 року за №14228265 строком дії до 18 квітня 2019 року). На підставі вказаного рішення між [PERSON] та Криворізькою міською радою 23 березня 2016 року було укладено договір особистого сервітуту за №12016025, предметом якого є встановлення розпорядником (позивачем) межі дії особистого сервітуту щодо частини земельної ділянки житлової та громадської забудови площею 0,0045 га для розміщення в цих межах сервітуарієм (відповідачем) тимчасових споруд торгівельних павільйонів по [ADDRESS] . Строк дії договору 3 роки, з можливістю його поновлення на підставі ухваленого розпорядником відповідного рішення. У подальшому, [PERSON] направила на адресу Криворізької міської ради звернення від 12 червня 2019 року за №342044 про надання згоди на подальше користування частиною земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту. Однак, Криворізькою міською радою було прийнято рішення від 28 серпня 2019 року №4013 «Про відмову у наданні згоди на подальше користування частиною земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту, під тимчасовою спорудою для здійснення підприємницької діяльності на вул. Спаській у Саксаганському районі», яким [PERSON] відмовлено у поновленні договору на новий строк. Причина відмови обумовлена тим, що на момент її звернення з приводу пролонгації дії договору (12 червня 2019 року), строк дії договору від 23 березня 2016 року №12016025 закінчився (18 квітня 2019 року). Рішення відповідачем не оскаржувалось в судовому порядку та є чинним, а відтак обов`язковим до виконання. Однак, в порушення вимог п.7.1, п.8.4.2 договору та приписів чинного законодавства, відповідач земельну ділянку не повернула територіальній громаді міста Кривого Рогу за актом приймання-передачі. Даний факт також підтверджується актом обстеження земельної ділянки від 30 грудня 2021 року, складеним Департаментом регулювання містобудівної діяльності та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради в порядку самоврядного контролю. Ухвалою суду від 01 червня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.57). Ухвалою суду від 18 липня 2022 року задоволено клопотання представника позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с.71). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, викликалася неодноразово у встановленому законом порядку, у тому числі шляхом направлення повісток за допомогою СМС, поштовою кореспонденцією за адресою її зареєстрованого місця проживання, публікацією оголошень на сайті Судова влада в порядку ст.128 ЦПК України, причини неявки суду не відомі. Відзив на позов відповідач протягом встановленого законом строку не подала. З огляду на неявки в судове засідання відповідача та не заявлення нею про свою участь у справі, представник позивача Чернушкіна Г.В. подала через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» клопотання про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, не подання відзиву у встановлений строк, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи. Суд акцентує увагу на тому, що навіть в умовах воєнного стану, введеного у зв`язку\~з військовою\~агресією Російської\~Федерації проти\~України Указом Президента\~України №64/2022\~від 24\~лютого 2022\~року та в черговий раз продовженого з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб на підставі Указу Президента України від 06 лютого 2023 року №58/2023, затвердженого Законом України №2915-ІХ від 07 лютого 2023 року, право особи на судовий захист не може бути обмежено, оскільки відповідно до ст.ст.10, 26 \~Закону України «Про правовий режим воєнного стану» \~у період воєнного стану повноваження \~судів не можуть бути припинені. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Дослідивши\~ письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог з огляду на таке. Відповідно до ч.1 ст.93 Земельного кодексу України та ст.1 Закону України "Про оренду землі", право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону (ч.1 ст.116 Земельного кодексу України). Статтею 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди), шляхом укладання договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. У ст.60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, землю та інше. Згідно з ч.2 ст. 83 Земельного кодексу України, у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності. Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради (ч.5 ст.16 Закону України "Про місцеве самоврядування"). Враховуючи викладене, Криворізька міська рада наділена повноваженнями представляти територіальну громаду міста Кривого Рогу та здійснювати від її імені і в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, у тому числі вирішувати відповідно до закону питання регулювання земельних відносин. Органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території (ст.144 Конституції України). Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень (ч.1 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування"). Виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин (пп.34 ч.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування"). Акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території (ч. 1 ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування"). Таким чином, Криворізька міська рада має виключне право вирішувати питання встановлення земельних сервітутів щодо земель, які є власністю територіальної громади м. Кривого Рогу, із винесенням відповідних рішень. Судом встановлено, що рішенням Криворізької міської ради Дніпропетровської області від 24 грудня 2015 року №154, за результатами розгляду звернень землекористувачів, вирішено надати землекористувачам (згідно з додатком) право на обмежене платне, строкове користування земельними ділянками територіальної громади міста Кривого Рогу; згоду на укладення договорів земельного сервітуту на обмежене, платне, строкове користування земельними ділянками територіальної громади міста Кривого Рогу без зміни їх цільового призначення терміном на 3 роки (а.с.14-зворот). До списку таких землекористувачів включена фізична особа-підприємець [PERSON] (а.с.14). На підставі рішення Криворізької міської ради Дніпропетровської області від 24 грудня 2015 року №154 між Криворізькою міською радою (розпорядник) та фізичною особою-підприємцем [PERSON] (сервітуарій) укладено договір особистого сервітуту №12016025 від 23 березня 2016 року, відповідно до умов якого розпорядник встановлює межі зони дії особистого сервітуту щодо частини земельної ділянки житлової та громадської забудови, а сервітуарій розміщує в цих межах тимчасову споруду торговельних павільйонів (п.1.1 договору) (а.с.10-13). Відповідно до ст.395, ч.1 ст.401 ЦК України, сервітут є речовим правом на чуже майно, яке полягає у обмеженому користуванні чужим майном для задоволення потреб, які не можуть бути задоволені іншим шляхом. Право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Як слідує зі ст.ст.98, 100 Земельного кодексу України право земельного сервітуту це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно. Відповідно до п.1.2, п.2.1 договору частина земельної ділянки, щодо якої встановлюється особистий сервітут, розташована на: [ADDRESS] . Площа частини земельної ділянки, щодо якої встановлюється особистий сервітут, складає 0,0045 га. Кадастровий номер частини земельної ділянки, щодо якої встановлюється особистий сервітут 1211000000:06:041:0081 (п.2.3 договору). Як слідує з п.3.1, п.3.2 договору, договір укладено на 3 роки. Після закінчення строку договору сервітуарій, який належно виконував обов`язки, відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі сервітуарій повинен не пізніше ніж за два місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово розпорядника про наміри продовжити його дію. Поновлення договору здійснюється на підставі ухваленого розпорядником відповідного рішення. У разі відсутності заперечень з боку розпорядника щодо поновлення строку дії договору на новий термін протягом одного місяця після його закінчення, договір вважається поновленим на тих же самих умовах і на той же термін. Порушення сервітуарієм термінів звернення веде до втрати переважного права щодо поновлення договору. Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та державної реєстрації права сервітуту, яке поширюється на зазначену земельну ділянку (п.14.1 договору). Частина земельної ділянки житлової та громадської забудови, щодо якої встановлено особистий сервітут, передається у строкове платне користування для розташування тимчасової споруди торгівельного павільйону (п.5.1 договору). Частина земельної ділянки, щодо якої встановлено особистий сервітут, вважається переданою сервітуарію з моменту державної реєстрації права сервітуту (п.6.1 договору). Відповідно до п.11.2 договору, дія договору припиняється, зокрема, в разі, закінчення строку, на який його було укладено (п.11.2.1); отримання сервітуарієм заперечення розпорядника щодо його поновлення на новий термін (11.2.2). Державна реєстрація права користування (сервітуту) зі строком дії 3 роки за правокористувачем сервітуарієм [PERSON] відбулась 18 квітня 2016 року, про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено відповідний запис за номером 14228265, підтвердженням чому є Витяг з реєстру (а.с.9). Строк дії до 18 квітня 2019 року з правом пролонгації. 12 червня 2019 року звернулася до Криворізької міської ради із заявою про поновлення дії договору\~\~на новий строк. 05 липня 2019 року в рамках розгляду вказаної заяви [PERSON] , представниками відділу моніторингу землекористування управління земельних відносин департаменту регулювання містобудівної діяльності та земельних відносин виконавчого комітету Криворізької міської ради проведено обстеження земельної ділянки по [ADDRESS] , площею 0,0045 га, кадастровий номер 1211000000:06:041:0081, про що складено акт (а.с.16). За результатами проведеного обстеження встановлено, що земельна ділянка вільна від споруд та не огороджена. Санітарний стан задовільний. Однак, рішенням Криворізької міської ради\~№4013 від 28 серпня 2019 року «Про відмову у наданні згоди на подальше користування частиною земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту, під тимчасовою спорудою для здійснення підприємницької діяльності на вул. Спаській у Саксаганському районі», фізичній особі-підприємцю [PERSON] відмовлено у наданні згоди на подальше користування частиною земельної ділянки по [ADDRESS] , площею 0,0045 га, кадастровий номер 1211000000:06:041:0081 (а.с.27, 28), та зобов`язано привести земельну ділянку в стан, не гірший за той, в якому була при одержанні в користування та придатний для подальшого використання, з поверненням в 3-місячний термін міській раді за актом приймання-передачі (повернення) на виконання вимог п.п.7.1, 8.4.12 договору особистого сервітуту. Як слідує з рішення, причиною відмови стало те, що на момент звернення [PERSON] 05 липня 2019 року строк дії договору особистого сервітуту від 18 квітня 2016 року за №14228265 закінчився ще 18 квітня 2019 року. Таким чином, [PERSON] втратила переважне право на подальше користування частиною земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту під тимчасовими спорудами для здійснення підприємницької діяльності. Про відмову у наданні згоди на подальше користування земельною ділянкою відповідно до рішення Криворізької міської ради\~№4013 від 28 серпня 2019 року листом від 13 серпня 2019 року за №17/18/1491 Криворізькою міською радою було повідомлено [PERSON] (а.с.19). При цьому для можливості визначення шляху регулювання земельного питання [PERSON] рекомендовано звернутися до Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради. Крім того, листом Департаменту регулювання містобудівної діяльності та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради від 26 вересня 2019 року за №17.02-08/2925 «Про врегулювання земельних відносин» (а.с.20) [PERSON] зазначено про необхідність приведення частини земельної ділянки, щодо якої встановлено особистий сервітут, в стан, придатний для подальшого використання шляхом благоустрою; звернення до Криворізької міської ради із заявою щодо повернення земельної ділянки територіальній громаді м. Кривого Рогу за актом приймання-передачі (повернення), з долученням довідки щодо відсутності боргу з орендної плати за землю. Відповідно до ст.34 Закону України «Про оренду землі», у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Вказаний обов`язок орендаря передбачено і умовами договору, зокрема у п.8.4.12 договору зазначено, що після закінчення терміну користування, припинення чи розірвання договору, сервітуарій зобов`язаний привести частину земельної ділянки, щодо якої встановлений особистий сервітут, у належний для подальшого використання стан та повернути її розпоряднику з оформленням акта приймання-передачі (повернення). Судовим розглядом встановлено, що в порушення Закону України «Про оренду землі», рішення Криворізької міської ради №4013 від 28 серпня 2019 року, умов договору особистого сервітуту №14228265 від 18 квітня 2016 року, [PERSON] земельну ділянку Криворізькій міській раді не повернуто, акт приймання-передачі (повернення) сторонами не підписано. Відомості про реєстрацію права власності за відповідачем на об`єкти нерухомості, розташовані на спірній земельній ділянці, в матеріалах справи відсутні. Поміж іншим, з акта обстеження земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0045 га, кадастровий номер 1211000000:06:041:0081, від 30 грудня 2021 року (а.с.17, 18) встановлено, що на момент обстеження земельна ділянка використовувалась в комерційних цілях для здійснення підприємницької діяльності, під розміщення торгівельних приміщень, що входять до цілісного комплексу. На момент обстеження земельна ділянка не огороджена, санітарний стан задовільний. При візуальному обстеженні встановлено порушення меж. Слід також зауважити, що відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, [PERSON] припинила свою господарську діяльність як фізична особа-підприємець з 29 липня 2019 року, запис № 22270060002046336 (а.с.25). Таким чином, вказані обставини, на переконання суду, є свідченням того, що відповідач після закінчення терміну дії договору особистого сервітуту №12016025 від 23 березня 2016 року, продовжувала користуватись об`єктом оренди вже як фізична особа, а відтак допустила умисне невиконання умов договору в частині повернення земельної ділянки за актом приймання-передачі у відповідності до договірних зобов`язань. Враховуючи, що договір особистого сервітуту №12016025 від 23 березня 2016 року припинив свою дію, у пролонгації його дії та наданні згоди на подальше користування земельною ділянкою [PERSON] було відмовлено рішенням Криворізької міської ради\~№4013 від 23 грудня 2020 року, прийнятим в установленому законом порядку, докази оскарження якого відповідачем в матеріалах справи відсутні, тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно зі ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 4962 грн. (а.с.1).

Outcome: approved