Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 25.01.2002 року Лозівським відділенням № 2841 Ощадбанку було подано позовну заяву до позивача з вимогою сплатити заборгованість у розмірі 2387,09 грн. за кредитним договором №2213750150151. Оскільки заборгованість не була погашена, Лозівським ДНК 31.03.2006 року була видана постанова про арешт майна боржника серії АА 991894. Згідно вказаної постанови був накладений арешт на 1/3 частину квартири за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] . Згідно інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис про обтяження за реєстраційним номером 3135150, який був зареєстрований 21.04.2006 року реєстратором Лозівської державної нотаріальної контори. 3 метою врегулювання даної проблеми, позивач 25.09.2022 року звернувся з листом до Ощадбанку та 12.10.2022 року отримав відповідь з залишковою сумою заборгованості та реквізитами для сплати. Сплативши 26.10.2022 року заборгованість, позивач 27.10.2022 р. направив лист з квитанцією про сплату на адресу Ощадбанку, з прохання повідомити відповідну виконавчу службу та зняти арешт з майна. Листом від 118.20-06-800 від 15.11.2022 р. філія- Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» повідомили, що направили до Лозівського відділу державної виконавчої служби лист з повідомленням про погашення залишку заборгованості перед банком в повному обсязі. 03.12.2022 року позивач отримав лист Лозівського відділу державної виконавчої служби від 25.11.2022 р. N 46290/21.12-88/2 про неможливість зняття арешту, оскільки у відділу не перебувають виконавчі провадження, де боржником являється позивач [PERSON] та про відсутність будь-яких документів у зв`язку з закінченням термінів зберігання. Розуміючи той факт, що виконавча справа вже знищена у зв`язку закінченням терміну зберігания та враховуючи те, що дана заборона бул внесена ще в 2006 році, єдиним можливим варіантом зняття арешту з вищевказаного майна є лише відповідне рішения суду, у зв`язку з чим позивач подав вищевказану позовну заяву. 10 січня 2023 року позовна заява була залишена без руху. На виконання ухвали суду про усунення недоліків позивачем подана заява про усунення недоліків від 30 січня 2023 року. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 01 лютого 2023 року, було відкрито провадження, позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник відповідача надав відзив, згідно якого банк не заперечує проти зняття арешту з майна позивача накладеного на виконання рішення суду. Між Ат «Ощадбанк» в особі філії - Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] відсутній спір щодо майна на яке накладено арешт, та банк не має матеріальних претензій до позивача. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляд справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Згідно до положення ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті суд встановив наступне. Лозівським відділенням № 2841 Ощадбанку було подано позовну заяву до позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором №2213750150151 з вимогою сплатити заборгованість у розмірі 2387,09 грн. (а.с. 33) Відділом державної виконавчої служби у Лозівському та Близнюківському районах Харківської області винесенно постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА №991894 від 31.06.2006 року, згідно якої накладено арешт на майно, що належить [PERSON] а саме 1/3 частину квартири за адресою: [ADDRESS] . 25.09.2022 року [PERSON] звернувся до АТ «Ощадбанк» в особі філії - Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» з листом про вирішення питання про зняття арешту з майна накладеного постановою ВДВС у Лозівському та Близнюківському районах Харківської області серії АА №991894 від 31.06.2006 року. 12.10.2022 року у відповідь на звернення [PERSON] , банк повідомив, що зняття арешту з майна боржника не належить до компетенції банку, та, у разі погашення залишку заборгованості за кредитом у сумі 938,00 грн., що обліковується на рахунках простроченої заборгованості за кредитом, банк направить лист до ДВС, яким повідомить про виконання рішення суду та від-сутність майнових претензій до боржника. Після сплати [PERSON] залишку заборгованості за кредитом у сумі 938,00 грн., АТ «Ощадбанк» направив на адресу Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) заяву №118.20-14-756 від 01.11.2022, якою повідомив, що боржником погашено кредит в повному обсязі, заборгованість, що зазначена в рішенні Лозівського міського районного суду Харківської області. 25.11.2022 року Лозівський відділ державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надав відповідь [PERSON] про неможливість зняття арешту, оскільки станом на 24.11.2022 року, на виконанні у відділі не перебувають виконавчі провадження, де боржником являється [PERSON] у зв`язку з закінченням термінів зберігання. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Змістом права власності за положенням ч1.ст.317 ЦК України є право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями ч.ч.1, 2 ст.319 ЦК України передбачено що, власник здійснює право власності шляхом володіння, користування і розпорядження своїм майном за власним розсудом. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Принцип непорушності права власності встановлений ч.1 ст.321 ЦК України. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно) (Постанова Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна»). Вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. Відповідну правову позицію сформульовано Верховним Судом України у постанові від 15 травня 2019 року 372/2904/17-ц. З огляду на викладене, враховуючи, що позивач сплатив заборгованість по кредиту в повному обсязі, а отже підстави для накладення заборони відчуження майна, яке належить на праві приватної власності [PERSON] - відпали, беручи до уваги, що іншого способу поновити своє порушене право позивач не має, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved