Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] (представник позивача - адвокат Усенко А.В.) до ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» (треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Д.Ю.) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. 09.02.2023 р. вищезазначена справа розглянута з ухваленням рішення, позовні вимоги задоволені в повному обсязі. Після ухвалення вказаного судового рішення, а саме 21.02.2023 року, представник позивача - адвокат Усенко А.В. звернувся до суду із заявою про вирішення питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, згідно зі ст. 141 ЦПК України. До заяви про ухвалення додаткового рішення заявником додано копію договору про надання правової допомоги від 11.11.2022 р., копію акту здачі-прийняття наданих послуг від 21.11.2022 р. та копію квитанції до прибуткового касового ордеру № б/н від 21.11.2022 р. на суму 6500 грн.. Посилаючись на п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, представник відповідача - адвокат Усенко А.В., просить стягнути з відповідача на користь позивача всі понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 6500,00 грн.. За положеннями ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності, суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Зважаючи на відсутність необхідності у виклику сторін для вирішення даного питання, суд вважає за можливе проводити розгляд без виклику учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява про вирішення питання про розподіл судових витрат підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. За ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг на виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 р. у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19). Судом встановлено, що 11.11.2022 р. між позивачем [PERSON] і адвокатом Усенком А.В. укладено договір про надання правової допомоги (а.с.52-53). Згідно Акту здачі-приймання наданих послуг від 21.11.2022 р. вартість послуг адвоката Усенка А.В. становить: ознайомлення з документами та матеріалами, та надання консультації - 2 год. х 1000 грн. = 2000 грн.; складання позовної заяви - 3,5 год. х 1000 грн. = 3500 грн.; складання заяви про забезпечення позову - 1 год. х 1000 грн. = 1000 грн.. Таким чином витрати позивача на правничу допомогу складають 6500 грн. (а.с. 54). Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № б/н від 21.11.2022 р., [PERSON] сплачено витрати за надані їй послуги у сумі 6500 грн. (а.с. 55). Згідно п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При визначенні розміру витрат на правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд виходить з того, що справа не є складною, а отриманий адвокатом гонорар, вочевидь, не є співмірним із ціною позову та/або значенням справи для сторони. Аналізуючи доводи представника позивача, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, пропорційності, враховуючи всі аспекти та складність справи, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в сумі 3000 грн.

Outcome: partial