Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за Договором позики №1888498 в розмірі 16 821,40 грн., з яких: 5\~300,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 11\~521, 40 грн. сума заборгованості за відсотками, а також понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 15 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Договір Позики № 1888498, шляхом підписання його електронним підписом Позичальника, відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був підписаний на номер моб. телефону Відповідача, про що свідчить п. 11 Договору позики, реквізити та підписи сторін. 14.06.2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №5 від 21.09.2021 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 16\~821,40 грн. з яких: 5\~300,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 11 521,40 грн. сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. сума заборгованості за пенею. \~ \~Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості, а тому просив позов задовольнити. \~ \~ Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03.01.2023 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 35). 07.02.2023 року від представника [PERSON] адвоката Головко О.С. надійшов до суду відзив на позовну заяву в якій він зазначив, що дійсно відповідачем було отримано в позику 5300 грн. від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Щодо інших обставин, які викладені у позові відповідач та його представник не погоджуються виходячи з наступного. Так, Позивач у позові вказує на те, що він отримав право вимоги до відповідача на підставі договору факторингу № 14/06/21 від I4.06.2021 року. Так, відповідач в якості заперечень, вважає за необхідне зазначити наступне. Позивачем надано до суду копію договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1888498 від 15.03.2021 року та Правила надання грошових кошів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), які не містять в собі підпису відповідача. В позовній заяві зазначено, що договір позики підписано електронним підписом і сам договір є електронним договором, укладеним шляхом обміну електронними повідомленнями. Електронний договір підпадає під дію вимог ч. 1 ст.100 ЦПК України, тобто є електронним доказом. Однак, позивачем такий електронний доказ як договір позики до суду не надано. Відповідач ставить під сумнів і заперечує проти укладення договору позики в редакції наданій позивачем. Так, відповідач не заперечує, що отримав у позику 5300 грн., однак умови договору на який посилається позивач не відповідає дійсності. Крім нього, позивач у позовній заяві посилається на те, що на його думку відповідач ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/dokuments-license/ за умовами Договору позики та Правилами надання і грошових коштів у позику. Однак, наведені позивачем обставини не відповідають дійсності, оскільки на наведеній позивачем сторінці https://mycredit.ua/ru/dokuments-license/ відсутній розмішений як договір позики, так і Правила надання грошових коштів у позику на які посилається позивач. Дана сторінка містить посилання на вкладку «Правила га договори» при переході на яку відкриваються і доступні для скачування Правила та Договір від 16 09.2022 року. Тобто, позивач не може довести факт ознайомлення відповідача ні з договором позики, ні з Правилами надання грошових кошів у позику Первинний кредитор, який з власником сайту https://mycredit.ua/, може вільно, на власний розсуд і будь-який період здійснювати розміщення на сайті як договорів, так правил в будь-який час і в будь-якій редакції змінюючи їх в довільній формі і на власний розсуд. Відповідно, ненадання позивачем оригіналу електронною доказу у вигляді електронною договору, фактично свідчить про не доведення позивачем умов договору позики укладеного із відповідачем на які він посилається у позові. Якщо позивач формує свою правову позицію посилаючись на договір позики №1888498 від 15.03.2021 року, то ним також мають бути застосовано і норми Закону України «Про споживче кредитування» в редакції, яка діяла станом на 15.03.2021 року, оскільки наданий позивачем текст договору містить в собі умови сплати процентів (п.2) ч. 2 ст. 3 Закону). Однак, позивачем відповідне підтвердження до суду не надано. Надання позивачем надрукованого тексту під назвою Договір позики та правила надання грошових коштів у позику без відповідного підпису відповідача, доказів підписання даних документів електронним цифровим підписом і взагалі відсутність таких документів на сайті https://mycredit.ua/ru/dokuments-license/ свідчить про невиконання кредитором вимог закону. Таким чином, якщо позивачем не доведено умови укладеного договору, відповідно, у нього відсутні правові підстави здійснювати нарахування та вимагати стягнення суми заборгованості за відсотками. В позовній заяві позивач не наводить ні підставу, ні умови розрахунку здійсненого нарахування суми заборгованості за відсотками, що виключає можливість проведення звірки та перерахунку заявленої позивачем суми за відсотками в розмірі 11\~521,40 грн. Таким чином, загальна сума всіх нарахувань від суми простроченого платежу, в т.ч. і процентів, та законом не може перевищувати 795 грн. (5300*15%). Однак, ні первісний кредитор, ні позивач свій обов`язок не виконав, відповідне письмове повідомлення про відступлення права вимоги відповідачу не надіслав. Фактично, таку законодавчу вимогу до позивача слід розглядати як досудовий порядок вирішення спору, яким позивач не скористався. Тобто, позивач, як новий кредитор мав прямий законодавчий обов`язок направши відповідачу письмове повідомлення про зміну кредитора, зазначиш умови та вимоги щодо суми боргу тощо. Невиконання позивачем свого обов`язку призвело до затягування відповідачем в погашені позики і звільнення відповідача від його обов`язків зі сплати позики в силу дії ч. 1 ст. 1082 ЦК України. Так, договір факторингу було укладено ще 14.06 2021 року. До моменту пред`явлення позивачем позову, відповідачу не було відомо про дану обставину, не було відомо про реквізити для оплати тощо. Відповідач розцінює поданий позивачем позов як відповідне письмове повідомлення в розумінні вимог ч. 1 ст.1082 ЦК України. У зв`язку із чим, відповідачем 06.02.2023 року було проведено відповідне погашення суми позики в розмірі 5300 грн., що підтверджується відповідною квитанцією. Таким чином, відповідач виконав свій обов`язок зі сплати суми, боргу, яку отримав у позику. Щодо інших нарахувань за відсотками, то в силу викладених вище обставин, вони оплаті не підлягають. Враховуючи викладене, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову (а.с.37-43). 17.02.2023 року на електронну адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої, як зазналося в позовній заяві, 15.03.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Договір Позики № 1888498. Відповідно до п. 2 Договору позики: сума позики: 5300,00 грн.; строк позики: 30 днів; процентна ставка/день: 1,99%; знижена процентна ставка: 0,79%; орієнтовна реальна річна процентна ставка: 288, 35%; процентна ставка за понадстрокове користування Позикою (її частиною) за день: 2,70%. Правила надання грошових коштів у позику «Фінансова Компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», перебувають у загальному доступі, будучи опублікованими на сайті https://mycredit.ua. Відповідно до п.10. Інші умови цього правочину регулюються Правилами, які є невід`ємною частиною Договору. Правила є складовою частиною Договору позики, тому підпис під ними не потрібен. З відзиву на позовну заяву вбачається, що сторона Відповідача не заперечує укладання та підписання [PERSON] . Договору позики, визнає факт отримання коштів у розмірі 5300,00 грн., тобто визнає позовні вимоги у частині стягнення суми заборгованості за основною сумою боргу. Щодо розрахунку заборгованості, то Позивачем було надано до суду всі наявні документи по даній справі, які були передані TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» в рамках укладеного Договору факторингу № 14/06/21. 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 14/06/21 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно п. 1.1. Договору факторингу, згідно умов цього Договору Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (Позики), плату за Позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних Реєстрах Боржників, які формуються згідно Додатку №1 є невід`ємною частиною Договору. Згідно п. 1.2 Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі відповідного Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до Реєстру боржників №5 від 21.09.2021 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 16 821,40 грн., з яких: 5 300,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11 521,40 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею. Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 р. у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Відповідно до Додаткової угоди № 2 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, Сторони погодили внести зміни до п. 1.3. Договору та викласти його в наступній редакції: «Клієнт зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за Договором позики Фактору, повідомити Боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних Фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про Фактора, у спосіб передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства.». Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 "...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі". При умові, що Відповідач з будь-яких підстав не отримав повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким Відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті заборгованості на рахунки Первісного позикодавця, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Як вже було зазначено у позовній заяві. Позивачем не здійснювалися заходи досудового врегулювання спору, оскільки законом не визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору для даної категорії справ. TOB «ФК «ЄАПБ» надано пояснення щодо порядку повідомлення Боржника про відступлення прав вимоги, але навіть, неповідомлення Первісним позикодавцем боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредитної заборгованості. Таким чином, Відповідач подав до суду відзив, який не містить заперечення по суті позовних вимог, а також не надано жодних доказів, які б мали істотне значення та спростовували позовні вимоги до Відповідача, а тому просили позовні вимоги задовольнити (а.с. 47-50). Згідно з частиною 1\~статті 174 Цивільного процесуального кодексу (далі-ЦПК) України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із розглядом справи без повідомлення (виклику) сторін. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за враховуючи відзив відповідача та відповідь на відзив позивача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступного висновку. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом установлено, що 15.03.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 1888498, Сума позики становила 6556,10 грн., строк позики - 30 днів, із датою повернення позики (останній день) - 14.04.2021 року (а.с.6). Відповідно до п.4.2 Договору позики №1888498«позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті …, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація), йому зрозумілі». Договір Позики підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с.6). Так, ст. 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ч.1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 зазначеного закону встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 3,4 статті 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису. Отже, підпис [PERSON] .. Договору позики №1888498 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором прирівнюється до її власноруч здійсненого підпису. Згідно із ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Положеннями ст. 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до договору позики №1888498 від 15.03.2021 року процентна ставка / день становить 1,99% (фіксована). Знижена процентна ставка / день - 0,79%, процентна ставка за надстрокове користування позикою (її частиною) за день - 2,70%, орієнтовна реальна річна процентна ставка - 288,35%, орієнтовна загальна вартість позики у грн. - 6556,10. Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»). Умови договорів приєднання розробляються товариством, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим товариство має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг товариства) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення договору позики проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Отже, суд встановив, що перед укладенням кредитного договору [PERSON] \~був ознайомлений з усіма його умовами і погодився укласти договір саме на таких умовах, про що свідчить його електронний підпис одноразовим ідентифікатором у Договорі позики від 15.03.2021 року, що також відповідачем і не заперечувалося у відзиві на позовну заяву, що ним було отримано в позику кошти у розмірі 5\~300 грн. у ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (а.с.37). Крім того, судом встановлено, що 14.06.2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с.12-14). Відповідно до п.1.2 вказаного Договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі відповідного Реєстру боржників, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. У відповідності до витягу з реєстру боржників №5 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, боржником є [PERSON] із загальною сумою заборгованості у розмірі 16\~821, 40 грн. (а.с.17). Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. У відповідності до ч.1, 3 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. На підтвердження позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надало: договір позики №1888498від 15.03.2021 року; правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»; договір факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року; додаткову угоду №2 до Договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року; додаткову угоду №5 до Договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, акт прийому-передачі реєстру боржників №5 за договором факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року; витяг з реєстру боржників №5 до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року; розрахунок заборгованості за Кредитним договором №1888498 від 15.03.2021 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Належних та допустимих доказів на спростування зазначеного позивачем розміру заборгованості відповідач не надав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 "Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі". ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надало належні та достатні докази на підтвердження права вимоги до [PERSON] за договором позики № 1888498 від 15.03.2021 року. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кредитна установа виконала умову договору та надала позичальнику кошти в позику, проте останній умов договору щодо їх повернення не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку позивача, станом на момент відступлення права вимоги складала 16 821,40 грн., з яких: 5 300,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11 521,40 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею, але згідно наданою представником відповідача квитанцією від 06.02.2023 року [PERSON] сплатив борг за основною сумою боргу за Договором позики №1888498 у сумі 5300,00 грн. (а.с. 43)., а тому з урахуванням вище зазначених приписів закону суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову про наявність заборгованості відповідача перед позивачем за кредитними зобов`язаннями, в частині суми заборгованості за відсотками у розмірі 11 521,40 грн, а тому позовні вимоги в частині стягнення суми боргу за відсотками підлягають задоволенню та стягненню зазначеної суми з відповідача, а у решти вимог підлягає відмові у зв`язку із сплатою відповідачем основної суми боргу. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивач надає суду платіжну доручення №30711 від 11 листопада 2022 року, зі змісту якої вбачається, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» здійснило платіж у розмірі 2481 грн. із призначенням платежу «… судовий збір за позовом ТОВ «ФК «ЄАПБ» …». Зважаючи на те, що інших доказів на підтвердження судових витрат позивач не надає, суд розглядає питання щодо розподілу судових витрат у межах сплати судового збору. Зважаючи на положення ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, судові витрати у межах сплаченого судового збору підлягають стягненню із [PERSON] у розмірі 1699,24 грн. (із 2481 грн. 68, 49 % = 1699, 24 грн.)

Outcome: partial