Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить усунути перешкоди у користуванні власністю, а саме житловим будинком по [ADDRESS] , шляхом визнання такими, що втратили право користування житлом [PERSON] та [PERSON] . Свої вимоги мотивував тим, що позивач є одноособовим власником житлового будинку та земельної ділянки по [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 20.10.2021, зареєстроване за №931 та № 932, виданими приватним нотаріусом Семен Ю.Ю. Ужгородського районного округу. У будинку разом з позивачем проживає [PERSON] . Згідно довідки Оноківської сільської ради №244/10-11/1, позивач є головою дворогосподарства по [ADDRESS] . У вказаному будинку проживає з 2011 року. Також у вказаному будинку зареєстровані, але фактично не проживають: [PERSON] , який приводиться дядьком позивачу та який зареєстрований з 2011 року та [PERSON] , родинний зв`язок з яким відсутній, який не є особою зі складу сім`ї позивача і який зареєстрований в даному будинку з 05.01.2005. [PERSON] не проживає в будинку з 2017 року, має власну сім`ю та фактично постійно проживає в м. Ужгород у своєї дружини. Спільного господарства з позивачем не веде, жодної участі у витратах та утриманні будинку не приймає. [PERSON] не є членом сім`ї позивача, у будинку не проживає. Був зареєстрований у будинку ще за життя бабусі позивача, від якої позивач успадкував будинок. [PERSON] у будинку ніколи не проживав, навіть за життя бабусі позивача, має власну сім`ю, з якою проживає у іншому житлі. Факт тривалого, щонайменше з 2018 року, не проживання вказаних осіб підтверджується довідкою Кам`яницької сільської ради №455/02-10 від 31.05.2018 та Актом обстеження матеріально-побутових умов від 04.06.2018 за №804/01-06. Всі витрати на житлово-комунальні послуги сплачує позивач самостійно, відповідачі, будучи зареєстрованими в будинку жодної участі і витрат в утриманні та доглядом житлом не приймали і не приймають. При зміні місця проживання відповідачі місце реєстрації не змінили, добровільно знятися з реєстраційного обліку відповідачі не бажають. Зазначає, що вказані обставини призводять до порушення його прав, оскільки це заважає повноцінно володіти, користуватися та розпоряджатися належним майном. Знаходження на реєстрації осіб, які в будинку фактично не проживають, призводить до додаткових витрат на комунальні платежі, які вираховуються залежно від кількості мешканців будинку, наприклад, вивіз сміття. Такі обставини призводять до необґрунтованих витрат та обмежують право на розпорядження майном в майбутньому, а саме укладання угод щодо майна. Також через відповідачів, позивач позбавлений можливості оформити субсидію на оплату комунальних послуг, оскільки при цьому враховується кількість проживаючих в будинку осіб, однак отримати та подати документи про розмір їх доходів позивач не має можливості, так як такі документи відповідачі не надають позивачу. Відповідачі не є співвласниками будинку, не проживають в ньому, а тому обраний позивачем спосіб захисту не впливає на будь-які права чи інтереси відповідачів. Оскільки відповідачі не є власниками і не бажають знятися з реєстрації з особистого житла позивача, останній вимушений звернутися до суду з відповідним позовом. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.07.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомлення сторін. Також вказаною ухвалою відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. 29.12.2022 через канцелярію суду відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому останній просив поновити строк для подання відзиву та заперечував проти задоволення позовних вимог. Щодо поновлення строку для подання відзиву зазначив, що в період з 09.03.2022 по 23.04.2022 брав участь у бойових діях, а далі після контузії до 08.05.2022 був в лавах ЗСУ, але на лікуванні. На даний час, перебуває на військовій службі. Щодо позовних вимог зазначає наступне. Докази, які позивач надає на підтвердження позовних вимог датовані 2018 роком, а тому не відповідають дійсним обставинам справи та не можуть бути належними, так як не містять інформацію щодо предмета доказування. Зазначає, що він разом з дружиною [PERSON] проживають у даному будинку, що доводиться довідкою про склад сім`ї від 10.10.2022 за №345/11-11/2. Відповідач не має у власності іншого житла, чи будь-якого іншого нерухомого майна, що доводиться інформаційною довідкою з ДРП від 07..10.2022 від 07.10.2022 за №311887286. Має значення те що, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належав їх матері [PERSON] , яка заповіла будинок позивачу за результатами рішення всієї сім`ї і вона б не схвалила таких дій [PERSON] . Ще за життя матері відповідач проживав у будинку, за винятком коротких періодів, коли був у ЗСУ чи в пошуках роботи. Позивач намагається позбавити відповідача єдиного житла і порушити його права. 06.01.2023 через канцелярію суду позивачем подано відповідь на відзив відповідача [PERSON] . Позивач зазначає, що всі докази було подано на підтвердження факту тривалого не проживання відповідача у будинку по [ADDRESS] у період з 2017-2022 р.р., а не на час подання позову. Відтак, вказаними доказами доводилася відсутність відповідачів понад строки встановлені ст. 405 ЦК України. Перевищення передбачених вказаною статтею строків, є достатньою підставою для застосування наслідків, які визначені вищевказаними нормами ЦКУ, при цьому законом не передбачається можливість відновлення чи відліку такого строку заново. Для можливості обчислення вказаного строку має значення початок його перебігу, і саме тому до позовної заяви додані докази, які підтверджують початок фактичного не проживання відповідача у будинку. Надана відповідачем довідка №345/11-11/2 від 10.10.2022 лише підтверджує факт реєстрації відповідачів у будинку і не підтверджує фактичне проживання, оскільки при перевірці фактичного місця проживання/не проживання у житловому приміщенні складається відповідний Акт обстеження. Крім того, з наданої відповідачем довідки підтверджується, що дружина [PERSON] має інше місце реєстрації (житло), у якому разом з нею раніше і проживав відповідач, однак у 2022 році вселився разом зі своєю дружиною до будинку позивача, а власне житло використовують для здачі в оренду. Відповідач [PERSON] не належить до членів сім`ї позивача, оскільки має власну сім`ю і не належить до осіб, які можуть належати до членів сім`ї позивача згідно норм ЖКУ, а тому відповідно до положень ст.. 64 та 156 Житлового кодексу та ст. 405 Цивільного кодексу. Є членом сім`ї своєї дружини і відповідно має право користування (проживання) у житлі своєї дружини. Також безпідставним є посилання відповідача на положення законодавства щодо захисту права власності, оскільки відповідачу не належить право власності на житло, а тому його в даному випадку не може бути позбавлено житла. Право користування відмінне від права власності, є лише одним з елементів права власності, а тому не є абсолютно вільним як право власності, і реалізація права користування відбувається з відповідними особливостями та обмеженнями, встановленими законом. Крім того, реалізація змісту права власності у вигляді права користування житловим приміщенням передбачає не лише можливість використання такого права, а і необхідність нести відповідні обов`язки та необхідність дотримання при цьому прав інших осіб. В свою чергу, відповідач [PERSON] жодних з передбачених законом обов`язків користувача житлового приміщення не виконує, а навпаки нехтує правами та інтересами інших, при цьому участі у сплаті будь-яких витрат не приймає, не ощадливо споживає комунальні послуги, навмисно залишає ввімкненим без потреби освітлення та інші електроприлади. Всі рахунки сплачує за комунальні послуги позивач, в тому числі за обсяг послуг, які споживаються відповідачем та його дружиною. Також зазначає, що відповідач свою поведінкою робить спільне проживання неможливим, оскільки зловживає алкоголем, приходить в нетверезому стані в нічний час, приводить чужих осіб з якими розпивають алкогольні напої, шумить, чим унеможливлює нічний сон інших проживаючих у будинку осіб. Відповідач є конфліктною особою, постійно провакує сварки з усіма, особливо в нетверезому стані, погрожує розправою та залякує членів сім`ї позивача. Регулярно зловживає алкоголем. В минулому притягався до кримінальної відповідальності та судимий за нанесення тілесних ушкоджень 15.04.2014. Відповідач зневажає та не рахується з інтересами інших осіб, які проживають в будинку, не поважає їх приватне життя та розпорядок дня. Вдається до різних пакостних дій. Вказані обставини призводять до неможливості вільного використання позивачем будинку для власного проживання та проживання членів сім`ї, порушують їх права. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги з наведених в позові підстав. В судове засідання відповідачі не з`явилися, по причинам суду невідомим. Від представника відповідача [PERSON] - адвоката Бойка Б.Б. надійшла заява про розгляд без його участі та відповідача [PERSON] , просив відмовити у задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] є власником домоволодіння [ADDRESS] . Як випливає з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, житловий будинок та земельна ділянка, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . Згідно довідки про зареєстрованих осіб в житловому приміщення/будинку осіб, виданої старостою Кам`яницького старостинського округу 04.07.2022 за № 255/10-11/1, до складу сім`ї, які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані такі особи: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки про склад сім`ї та проживання №455/02-10 від 31.05.19, виданої Кам`яницької сільської ради, до складу сім`ї, які проживають входять: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . До складу сім`ї, які зареєстровані, але не проживають входять: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] . [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Аналогічна інформація міститься в копії Будинкової книги. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов малозабезпеченої сім`ї від 04.06.2018, особи, які прописані і проживають разом із заявником [PERSON] є онук [PERSON] , [INFO]. та онук [PERSON] , [INFO] Близькі родичі, які проживають окремо від заявника: [PERSON] , [INFO]., [PERSON] [INFO], [PERSON] , [INFO]., [PERSON] , [INFO]., [PERSON] , [INFO]., [PERSON] , [INFO]. Згідно довідки про зареєстрованих осіб в житловому приміщення/будинку осіб, виданої старостою Кам`яницького старостинського округу 10.10.2022 за № 345/11-11/2, до складу сім`ї [PERSON] , які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані такі особи: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (племінник), [PERSON] , [INFO] (племінник), [PERSON] , [INFO] (дружина), [PERSON] , [INFO] (не родич). При цьому, [PERSON] та [PERSON] за вищевказаною адресою проживають фактично на даний час без реєстрації; [PERSON] , [INFO]. (брат), [PERSON] , [INFO]. (сестра), [PERSON] , [INFO]. (сестра), [PERSON] , [INFO]. (сестра) , [PERSON] , [INFO]. (племінник) - за вищевказаною адресою зареєстровані, але фактично на даний час не проживають. Частиною першою статті 383 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статтею 150 Житлового кодексу Української Радянської Соціалістичної Республіки (далі - ЖК Української РСР) закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно із частиною четвертою статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Стаття 71 ЖК Української РСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Отже, збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його сім`ї є одним із способів захисту житлових прав фізичних осіб. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК Української РСР, до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника ( подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до статті 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналіз статей 71, 72 ЖК Української РСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відтак, за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. Така позиція висвітлена в постанові Верховного Суду України у справі №6-709цс16 від 16.11.2016. Статтею 317 ЦК України визначено зміст права власності, а саме, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, закріплений у ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до ст. ст. 319, 321 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, оцінивши належність та допустимість доказів, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не подав відзиву на позов, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд встановив, що відповідач [PERSON] за місцем своєї реєстрації не проживає щонайменше з 2018 року, поважних причин відсутності за місцем реєстрації судом в ході розгляду справи не встановлено, а тому відповідач [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] не є власником будинку, тому його права не є похідними від права власності. З огляду на наведене, позов в цій частині підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог до відповідача [PERSON] , то такі не підлягають до задоволення, оскільки позивачем не доведено, що [PERSON] не проживає без поважних причин в будинку [ADDRESS] понад рік. Як встановлено в судовому засіданні, та не оспорюється позивачем, відповідач [PERSON] з середини 2022 року по теперішній час проживає у даному будинку. Факт проживання [PERSON] у спірному будинку також підтверджується останньою за часом довідкою про зареєстрованих осіб в житловому приміщення/будинку осіб, виданої старостою Кам`яницького старостинського округу 10.10.2022 за № 345/11-11/2. Відсутність відповідача [PERSON] за адресою реєстрації в певні періоди часу до звернення позивача з даним позовом не може бути підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Outcome: partial