Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

13.05.2022 року до суду надійшла в електронному виді вищезазначена позовна заява, була сформована у системі «Електронний суд», та якою представник позивача просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" (далі - ПрАТ"СГ"ТАС") суми страхового відшкодування, які були виплачені ним потерпілим від дорожньо-транспортної пригоди - в розмірі 89352грн. та судові витрати в розмірі сплаченого судового збору - 2481грн., стверджуючи, що відповідач добровільно не відшкодовує ці кошти. Сторони у судове засідання не прибули, позивач надав суду заяву про розгляд позову за його відсутністю, не заперечуючи проти заочного розгляду справи, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач також був повідомлений належним чином про час та місце судового засідання - судовою повісткою за адресою реєстрації, а також за адресою фактичного проживання, про що в матеріалах справи є відповідні докази, до суду не з`явився, не надав суду заперечень або пояснень щодо предмету та підстав позову. Крім того, суд повідомляв відповідача про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на веб-порталі судової влади України, тому суд обґрунтовано ухвалив справу розглянути заочно. Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що справа підлягає заочному розгляду, а позовні вимоги - задоволенню за наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: Згідно вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.12.2019р., що набрав законної сили, - [PERSON] визнано виним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2ст.286 КК України та призначено покарання з застосуванням ст.ст.75,76 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортним засобом строком на два роки та з випробуванням - строком 2 роки. Він цим вироком визнаний винним в тому, що 30.12.2018р. приблизно о 00:15год. в м.Ізмаїл Одеської області, керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ- 2105, з д.р.з. [NUMBER] , у порушення ПДР України, перевищив швидкість руху до 74,2км/год., відволікся від керування автомобілем і навпроти будинку [ADDRESS] здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , маючи технічну можливість уникнути наїзду, в результаті чого від заподіяних тілесних ушкоджень пішохід помер в КУ "Ізмаїльська міська центральна лікарня". Вирок у кримінальному провадженні, який набрав законної сили, - є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, лише в питанні чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч.6ст.82 ЦПК України). Таким чином, не підлягають доказуванню обставини ДТП, під час якої загинув [PERSON] , винуватість відповідача в її вчиненні, та причинно-наслідковий зв`язок з настанням смерті потерпілого. Відповідно до полісу №АМ 7438170, що був діючим станом на 30.12.2018р., - цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ВАЗ-2105» з д/ [NUMBER] на момент вказаної ДТП була застрахована в АТ"СГ"ТАС", згідно чого позивач - ПрАТ"СГ"ТАС" є страховиком, до якого звернулися [PERSON] (батько постраждалого [PERSON] ) та [PERSON] (мати) - з заявами про виплату страхового відшкодування у зв`язку із смертю їхнього сина, надавши необхідні документи - що підтверджують витрати на його лікування та поховання і позивачем було складено страхові акти №02504/21/720 на суму 89352грн. та №02505/21/720 на суму 89352грн., - які й були виплачені в якості страхового відшкодування заявникам (платіжні доручення №88517 і №88516 від 23.03.2020р. (а.с.19-20). Відповідно до п.1ст.38-1 ЗУ «Про ОСЦПВ», в разі, якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених п.13.2ст.13 цього Закону, - особа, що відповідальна за шкоду, яка заподіяна дорожньо-транспортною пригодою, - зобов`язана компенсувати страховику 50 % виплаченого страхового відшкодування. А, згідно ч.2ст.13 ЗУ «Про ОСЦПВ», розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, інвалід II-ї групи, чи особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500куб.см. включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, що належить до визначених в цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу. Згідно положень ч.1ст.22 Закону №1961-IV, в разі настання страхового випадку страховик в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, а за змістом ст.ст.9, 22-31, 35, 36 цього ж Закону, настання страхового випадку (скоєння ДТП) - є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням в цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування має відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Відповідно ж до ст.23 цього Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа - зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. П.27.3статті 27 цього Закону регламентовано, що страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" п.41.1 та п.п."в" п.41.2 статті 41, - МТСБУ відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат в місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. За вищевказаних встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, судові витрати позивача підлягають також стягненню з відповідача відповідно до вимог ст.141 ЦПК України - в розмірі судового збору - 2481грн. Тому,

Outcome: approved