Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-08 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № 1762-Ш/ФО від 30 серпня 2021 року відповідач [PERSON] отримала на споживчі цілі кредит у розмірі 300 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,0% річних від суми кредиту. Реальна річна процентна ставка становить 15,3% процентів. Згідно п.1.6. кредит надано строком на 60 (шістдесят) календарних місяців з 30 серпня 2021 року по 29 серпня 2026 року. Відповідно до умов Договору відповідач зобов`язався щомісячно здійснювати погашення кредиту відповідно до Графіку, що є додатком до кредитного договору, а також щомісячно сплачувати проценти за користування Кредитом в розмірі передбаченому п.2.1 кредитного договору. Відповідно до п. 4.9.1. Договору дострокове повернення кредиту може відбуватись за ініціативою Кредитодавця у випадках передбачених п. 5.4.3. даного Договору. Так, згідно пункту 5.4.3 Кредитодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів за весь час фактичного користування Кредитом у випадку затримання сплати Позичальником частини Кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць. ТОВ «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі, а саме надало Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором, що підтверджується платіжним дорученням № 378 від 30.08.2021 року. Відповідач не надав своєчасно кредитодавцю грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення кредитного договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. В забезпечення виконання зобов`язання між ТОВ «ФК «Віва Капітал» та відповідачем [PERSON] 30 серпня 2021 року було укладено договір поруки № 1762-Ш/ФО П1. Відповідно до п. 1.1. Договору він поручився за виконання позичальником зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту № 1762-Ш/ФО від 30 серпня 2021 року в повному обсязі. Згідно п. 2.1. Договору поруки Кредитодавець має право вимагати від Поручителя виконання зобов`язань, передбачених п. 1.1. даного Договору у разі порушення Позичальником строків виконання зобов`язань, передбачених графіком платежів, що є Додатком № 1 до основного договору та/або строків дострокового виконання зобов`язань на вимогу Кредитодавця згідно Основного договору. Пункт 2.2. Договору поруки № 1762-Ш/ФО ПІ передбачає, що у разі порушення Позичальником своїх зобов`язань за Основним договором, Позичальник і поручитель відповідають перед Кредитодавцем як солідарні боржники. Крім того, в забезпечення виконання зобов`язання між ТОВ «ФК «Віва Капітал» та відповідачем [PERSON] 30 серпня 2021 року було укладено договір поруки № 1762- Ш/ФО П2. Відповідно до п. 1.1. Договору він поручився за виконання позичальником зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту № 1762-Ш/ФО від 30 серпня 2021 року в повному обсязі. Згідно п. 2.1. Договору поруки Кредитодавець має право вимагати від Поручителя виконання зобов`язань, передбачених п. 1.1. даного Договору у разі порушення Позичальником строків виконання зобов`язань, передбачених графіком платежів, що є Додатком № 1 до основного договору та/або строків дострокового виконання зобов`язань на вимогу Кредитодавця згідно Основного договору. Пункт 2.2. Договору поруки № 1762-Ш/ФО П2 передбачає, що у разі порушення Позичальником своїх зобов`язань за Основним договором, Позичальник і поручитель відповідають перед Кредитодавцем як солідарні боржники. Позивач вказує , що станом на 03.06.2022 року сума до повного погашення фінансового кредиту за Договором № 1762-Ш/ФО від 30 серпня 2021 року складає: 307 779,15 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 283 730,19 грн.; заборгованість за відсотками - 24 048,96 грн. На даний час Відповідачі продовжують ухилятись від виконання зобов`язання, що є порушенням законних прав ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал». У зв`язку з цим, просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість у розмірі 307 779,15 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 4 616,69 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 10 670 грн. Ухвалою від 18 серпня 2022 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 16.01.2023 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву. 31.01.2023 року позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву. Представник позивача в судовому засіданні позовні заяву підтримав, просив її задовольнити, в подальшому до судового засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] та її адвокат Манзар Т.В. в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення сторін, думку адвоката, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № 1762-Ш/ФО від 30 серпня 2021 року відповідач [PERSON] отримала на споживчі цілі кредит у розмірі 300 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,0% річних від суми кредиту. Реальна річна процентна ставка становить 15,3% процентів. Згідно п.1.6. кредит надано строком на 60 (шістдесят) календарних місяців з 30 серпня 2021 року по 29 серпня 2026 року. Відповідно до умов Договору відповідач зобов`язався щомісячно здійснювати погашення кредиту відповідно до Графіку, що є додатком до кредитного договору, а також щомісячно сплачувати проценти за користування Кредитом в розмірі передбаченому п.2.1 кредитного договору. Відповідно до п. 4.9.1. Договору дострокове повернення кредиту може відбуватись за ініціативою Кредитодавця у випадках передбачених п. 5.4.3. даного Договору. Так, згідно пункту 5.4.3 Кредитодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів за весь час фактичного користування Кредитом у випадку затримання сплати Позичальником частини Кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць. ТОВ «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі, а саме надало Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором, що підтверджується платіжним дорученням № 378 від 30.08.2021 року. У своєму позові позивач зазначає, що відповідач не надав своєчасно кредитодавцю грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення кредитного договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. В забезпечення виконання зобов`язання між ТОВ «ФК «Віва Капітал» та відповідачем [PERSON] 30 серпня 2021 року було укладено договір поруки № 1762-Ш/ФО П1. Відповідно до п. 1.1. Договору він поручився за виконання позичальником зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту № 1762-Ш/ФО від 30 серпня 2021 року в повному обсязі. Згідно п. 2.1. Договору поруки Кредитодавець має право вимагати від Поручителя виконання зобов`язань, передбачених п. 1.1. даного Договору у разі порушення Позичальником строків виконання зобов`язань, передбачених графіком платежів, що є Додатком № 1 до основного договору та/або строків дострокового виконання зобов`язань на вимогу Кредитодавця згідно Основного договору. Пункт 2.2. Договору поруки № 1762-Ш/ФО ПІ передбачає, що у разі порушення Позичальником своїх зобов`язань за Основним договором, Позичальник і поручитель відповідають перед Кредитодавцем як солідарні боржники. Крім того, в забезпечення виконання зобов`язання між ТОВ «ФК «Віва Капітал» та відповідачем [PERSON] 30 серпня 2021 року було укладено договір поруки № 1762- Ш/ФО П2. Відповідно до п. 1.1. Договору він поручився за виконання позичальником зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту № 1762-Ш/ФО від 30 серпня 2021 року в повному обсязі. Згідно п. 2.1. Договору поруки Кредитодавець має право вимагати від Поручителя виконання зобов`язань, передбачених п. 1.1. даного Договору у разі порушення Позичальником строків виконання зобов`язань, передбачених графіком платежів, що є Додатком № 1 до основного договору та/або строків дострокового виконання зобов`язань на вимогу Кредитодавця згідно Основного договору. Пункт 2.2. Договору поруки № 1762-Ш/ФО П2 передбачає, що у разі порушення Позичальником своїх зобов`язань за Основним договором, Позичальник і поручитель відповідають перед Кредитодавцем як солідарні боржники. Позивач вказує, що станом на 03.06.2022 року сума до повного погашення фінансового кредиту за Договором № 1762-Ш/ФО від 30 серпня 2021 року складає: 307 779,15 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 283 730,19 грн.; заборгованість за відсотками - 24 048,96 грн. У зв`язку з цим, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість у розмірі 307 779,15 грн. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач [PERSON] у своєму відзиві, а також в судовому засіданні вказала, що, дійсно, 30 серпня 2021 року між нею та ТОВ «ФК «Віва Капітал» було укладено договір про надання фінансового кредиту, за яким їй надано кредит в сумі 300 00 грн. на споживчі цілі. Кредит надано на 60 календарних місяців до 29 серпня 2026 року. У зв`язку з введенням воєнного стану на території України та як наслідок погіршенням фінансового становища, вона була не в змозі належним чином виконувати свої зобов`язання за кредитним договором. При цьому, у період з червня 2022 року по грудень 2022 року включно здійснювала погашення кредиту відповідно до Договору та сплатила кошти в сумі 39 200 грн., про що надано відповідні копії квитанції до суду. Таким чином, вона добросовісно виконувала свої зобов`язання за Договором, не знаючи про подання позивачем даного до суду, оскільки про позов вона дізналася лише наприкінці грудня 2022 року. Відповідач також вказала, що позивач не врахував фактичну неможливість виконання взятих нею зобов`язань в силу існування обставин непереборної сили (форс - мажор). Так, Торгово-промислова палата України 28 лютого 2022 року видала лист за №2024/02.0-7.1, в якому засвідчила, що військова агресія рф проти України є форс - мажорною обставиною (обставиною непереборної сили). Відповідно до ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів. Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Верховна Рада України постановила розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнити пунктами 18 і 19 такого змісту: « п.18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання /невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). П.19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257 - 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». За загальним правилом, передбаченим ст. 617 Податкового Кодексу України, сторона договору звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо доведе, що таке порушення сталося внаслідок дії обставин непереборної сили - форс-мажору. Так, згідно наданого під час розгляду справ позивачем розрахунку заборгованості (самостійне погашення протягом судового розгляду справи) з 06.06.2022 року по 13.02.2023 року відповідачем, дійсно, погашено заборгованість на загальну суму 46 050 грн. З них 22 001,04 грн. позивачем зараховано на погашення тіла кредиту, 24 048,96 грн. - на погашення відсотків. Згідно цього розрахунку залишок заборгованості по тілу кредиту становить 261 729,15 грн. Оцінюючи надані пояснення сторін та письмові докази, суд також звертає увагу на наступне. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. З матеріалів справи вбачається, що відповідач на даний час здійснює регулярні платежі за кредитним договором. Оскільки грошові кошти на підставі укладеного між сторонами кредитного договору спрямовані на споживчі цілі, не пов`язані з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, на положення договору розповсюджується дія Закону України «Про споживче кредитування». Згідно з частиною 4 статті 16 вказаного Закону у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці, кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту,строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. В постанові Верховного Суду від 12 травня 2022 року у справі №756/15123/18 зазначено, що договір як універсальний регулятор приватних відносин покликаний забезпечити їх регулювання та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення приватних прав та обов`язків. За допомогою такого універсального регулятора приватних відносин як договір його сторони можуть регулювати застосування в своїх відносинах юридично-значимих повідомлень (зокрема, порядок надсилання, визначати, коли повідомлення вважатиметься отриманим). При цьому, порядок направлення передбачених договором кредиту відповідних повідомлень (зокрема, вимог про дострокове стягнення боргу) та підтвердження неодмінного їх вручення як необхідної умови для настання у адресата певного обов`язку визначається умовами такого правочину (постанова Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 459/1099/15-ц). Таким чином, з огляду на природу кредитного зобов`язання та зі змісту його окремих погоджених сторонами положень виходить, що достроковому стягненню в судовому порядку заборгованості за кредитним договором в цьому випадку має передувати не лише факт направлення кредитодавцем позичальнику письмової вимоги про усунення порушень договору з вказівкою які саме умови порушені останнім та попередженням про наявність підстав для дострокового погашення всієї суми кредиту, а і факт отримання позичальником такої вимоги. Належним дотриманням кредитодавцем процедури повідомлення про вимогу стосовно усунення порушення слід вважати надсилання та отримання вимоги з дотриманням встановленого договором порядку на адресу отримувача, яка вказана в договорі або додатково повідомлена відповідно до умов договору, або таке повідомлення, що було надіслане боржнику, проте не отримане останнім внаслідок його власної недбалості або ухилення від отримання. Як зазначає представник позивача, ТОВ «ФК «Віва Капітал» зверталося до відповідачів з досудовими претензіями-вимогами про виконання грошових зобов`язань у зв`язку з наявністю простроченої заборгованості, згідно яких просили сплатити на корить ТОВ «ФК «Віва Капітал» кошти в сумі 304 864,11 коп., з яких заборгованість по сплаті тіла кредиту - 283 730,19 грн. та по сплаті відсотків - 21 133,92 грн. Що фактично є вимогою про дострокове погашення заборгованості. На підтвердження додано: копії претензій-вимог від 19 травня 2022 року, копію списку згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих разом з квитанцією ПАТ «Укрпошта». При цьому, доказів щодо вручення вказаної кореспонденції або підтвердження повернення поштою за закінченням терміну суду не додано. Боржник вважається належним чином повідомленим про порушення зобов`язань за кредитним договором та про зобов`язання достроково погасити заборгованість у тому разі, коли кредитором не лише відправлено на адресу такого боржника досудову вимогу, а й доведено факт її вручення адресатові під розписку. Вказаний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 20 липня 2022 року в справі №720/894/20. Неотримання відповідачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє її можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї. Отже, матеріали справи не містять доказів вручення відповідачу та, відповідно, отримання ним досудових вимог банку щодо виконання договірних зобов`язань та попередження про дострокове стягнення заборгованості. При цьому, суд не приймає до уваги доводи представника позивача про те, що сам факт направлення досудової вимоги про виконання договірних зобов`язань та дострокового стягнення заборгованості на адресу реєстрації місця проживання відповідачів є належним його повідомленням. Адже достроковому стягненню в судовому порядку заборгованості за кредитним договором має передувати направлення кредитодавцем позичальнику письмової вимоги про дострокове повернення кредиту і отримання позичальником такої вимоги, оскільки в кредитному договорі сторони передбачили, що обов`язок з дострокового повернення кредиту у позичальника виникає лише після письмового повідомлення про таку вимогу. Якщо кредитодавець звертається до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту, не виконавши встановлені кредитним договором положення щодо направлення та отримання позичальником досудової вимоги про усунення порушень договору, то у останнього відсутній обов`язок достроково повернути кошти, а у суду відсутня підстава для задоволення позову в частині, що стосується дострокового стягнення коштів за таким договором. За відсутності факту отримання позичальником вимоги про усунення порушень кредитного договору суд може стягнути лише прострочену суму боргу, яка виникла на час звернення до суду. Однак, з наданого банком розрахунку заборгованості, який надано під час розгляду справи в суді, неможливо точно встановити ні розмір простроченої заборгованості за кредитом, ні її складові, ні період, за який вона виникла. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань, тому суд вважає, що позивачем не доведено порушення відповідачем своїх зобов`язань перед банком, а тому підстави для стягнення заборгованості є необґрунтованими. За таких обставин, суд вважає, що позивачем не доведена правомірність його вимог до відповідача, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed