Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про встановлення фактів самостійного виховання та утримання дитини та відсутності участі матері у вихованні та утриманні дитини, посилаючись на те, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , розірвали шлюб 04 жовтня 2010 року, актовий запис про розірвання шлюбу №158, відповідний запис зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського районного управління юстиції Полтавської області. Після розірвання шлюбу відповідачка прізвище не змінювала. У сторін, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , народилася донька [PERSON] , [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №1286 від 23 грудня 2013 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції. Донька проживає разом з позивачем та перебуває повністю на його утриманні протягом останніх трьох років, оскільки він з відповідачкою розлучилися та проживають окремо. Позивач має постійний дохід, придбаває їй необхідні речі, їжу та одяг. Сплачує за додаткові розвиваючі гуртки та за додаткові заняття з англійської мови. Але мати дитини зобов`язана також утримувати дитину, яка з нею не проживає разом. Так, слід зазначити, що позивач з дочкою [PERSON] проживає разом, самостійно її виховує та повністю утримує, без участі її матері. Також [PERSON] готує дочці їжу, купляє їй одяг, взуття та подарунки. В школі дочка [PERSON] навчається он-лайн, вона забезпечена ноутбуком та Інтернетом, щоб вона мала можливість навчатися в школі. Також позивач сплачує за додаткові заняття дитиною курсів з англійської мови. Натомість, відповідачка з початку 2020 року проживає окремо, з дитиною не спілкується, участі у вихованні та утриманні не бере, не цікавиться навчальним процесом дитини в школі, перебігом відвідувань додаткових гуртків, психологічним станом та здоров`ям дитини. Донька має чітке бажання проживати з позивачем та небажання спілкуватися з матір`ю. Позивач у судове засідання не з`явився надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити та розглянути справу за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, повідомлялась належним чином про дату, час та місце судового засідання. Тому, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності відповідача по наявним матеріалам справи в заочному порядку відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , розірвали шлюб 04 жовтня 2010 року, актовий запис про розірвання шлюбу №158, відповідний запис зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського районного управління юстиції Полтавської області. Після розірвання шлюбу відповідачка прізвище не змінювала. У сторін, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , народилася донька [PERSON] , [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №1286 від 23 грудня 2013 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції. Донька проживає разом з позивачем та перебуває повністю на його утриманні протягом останніх трьох років, оскільки він з відповідачкою розлучилися та проживають окремо. Позивач має постійний дохід, придбаває їй необхідні речі, їжу та одяг. Сплачує за додаткові розвиваючі гуртки та за додаткові заняття з англійської мови. Мати дитини, яка зобов`язана також утримувати дитину з нею не проживає разом. Позивач з дочкою [PERSON] проживає разом, самостійно її виховує та повністю утримує, без участі її матері. Також [PERSON] готує дочці їжу, купляє їй одяг, взуття та подарунки. Дочка [PERSON] навчається в школі он-лайн та забезпечена ноутбуком, Інтернетом. Також позивач сплачує за додаткові заняття дитиною курсів з англійської мови. Відповідачка з початку 2020 року проживає окремо, з дитиною не спілкується, участі у вихованні та утриманні не бере, не цікавиться навчальним процесом дитини в школі, перебігом відвідувань додаткових гуртків, психологічним станом та здоров`ям дитини. Донька має чітке бажання проживати з позивачем та небажання спілкуватися з матір`ю. Згідно з ч.2 cт.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 160 СК України, встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір?ю. До суду надано письмові пояснення від свідків [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили факти викладені в позовній заяві а саме, що донька- [PERSON] проживає з позивачем, який повністю забезпечую свою доньку всім необхідним та відповідачка останні декілька років не бере ніякої участі у вихованні дитини. Згідно пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім?ю України» роз`яснено, що суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов?язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Судом встановлено, що позивач самостійно, без будь-якої сторонньої допомоги та без участі матері, виховує та повністю утримує свою малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (актовий запис №1286 від 23 грудня 2013 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції). На підставі викладеного суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення. Витрати по сплаті судового збору віднести за рахунок позивача.

Outcome: approved