Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

19.01.2023 року до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області надійшла позовна заява [PERSON] , в якій він просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №13516 вчинений 15.05.2020 року приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. про стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» заборгованості у розмірі 10158,62 грн, посилаючись на те, що виконавчий напис вчинений з порушенням діючого законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню з огляду на те, що нотаріус вчинив виконавчий напис без підтвердження безспірності вимоги кредитора. Поряд з цим, ставиться вимога про стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно набутих коштів в сумі 12174,48 грн., які складаються з суми стягнутої з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» заборгованості за кредитними договором в сумі 10158,62 грн. та 2015,86 грн. стягнутої з [PERSON] винагороди приватного виконавця. Позивач вважає, що кошти в сумі 12174,48 грн є безпідставно набутими відповідачем, тому просить суд стягнути на його користь 3% річних в сумі 562,36 грн. та інфляційні витрати в сумі 3769,25 грн. Загалом просить стягнути з відповідача 16506,09 грн. Витрати на правову допомогу позивача склали 9000 грн, які він також просить стягнути з відповідача на його користь. Ухвалою суду від 19.01.2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 21.02.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача, заперечує обставини викладені в позові, мотивуючи тим, що стягувачем було надано приватному нотаріусу Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. вичерпний перелік документів, які підтверджують безспірність заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ФК «Сіті Фінанс». Поряд з цим, представник відповідача вважає, що кошти стягнуті з [PERSON] в сумі 10158,62 грн. є правомірно стягнутими, тому вимога щодо стягнення 3% річних та інфляційних витрат є необґрунтованою та передчасною. Витрати на правову допомогу в сумі 9000 грн, які позивач просить стягнути з ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» вважає не спавмірними зі складністю виконаних робіт, тому просить відмовити і в цій частині. Відповідно до ст. 279 ч. 5 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ст. 50 Закону нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Спір про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса розглядається судом за позовом боржника до стягувача. Отже, нормами чинного законодавства України передбачено такий спосіб захисту порушеного права як визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Судом встановлено, що 15.05.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович було вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі №13516\~ про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованості в розмірі 10158,62 грн.(а.с.25) 03.07.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №62456102 щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» боргу у розмірі 10158,62 грн. та винагороди приватного виконавця у розмірі 1015,86 грн. (а.с.20-21) Крім, того приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В., 03.07.2020 року винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди, яка склала 1015,86 та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, мінімальні витрати склали 300 грн.(а.с.27-28, 29-30). 10.07.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В., винесено постанову про звернення стягнення на заробітну пату, пенсію, стипендію ті інші доходи боржника.(а.с.31-32) 15.07.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В., винесено постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження в розмірі 700 грн.(а.с.33-34) Згідно ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат" (в редакції від 03.07.2020) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами ст.88 цього Закону (в редакції від 03.07.2020) нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно пункту 1.1. Глави 16 для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2. Глави 16 передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до пункту 3.2 Глави 16, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та в Порядку вчинення нотаріальних дій. Отже, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України "Про нотаріат"). В матеріалах справи відсутні докази, що при вчиненні напису нотаріус отримував від стягувача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, докази надіслання боржнику повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень, а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед стягувачем є безспірними. В постанові Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 310/9293/15ц зазначено, що: при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05.07.2017 у справі № 6-887цс17. Вищевикладене свідчить про те, що заборгованість не була безспірною, тобто, були відсутні законні підстави для видачі виконавчого напису. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при розгляді справи позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису №13516 від 15.05.2020 таким, що не підлягає виконанню, знайшли своє підтвердження, а отже підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача 12174 грн 48 коп., з яких 10158,62 грн. сума заборгованості, а 2015,86 грн. сума стягнутої винагороди приватного виконавця, то ця вимога підлягає задоволенню, як наслідок визнання виконавчого напису №13516 від 15.05.2020 таким, що не підлягає виконанню. Поряд з цим, підлягає задоволенні і вимога позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних в сумі 562,36 грн. та інфляційних збитків 3769,25 грн., виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи(потерпілого)без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.\~ Положення цієї глави застосовуються не залежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.\~ Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:\~ 1) повернення виконаного за недійсним правочином;\~ 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;\~ 3)повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;\~ 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті:\~ 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності збоку набувача;\~ 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Згідно із частиною першою статті 177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша статті 190 Цивільного кодексу України). За таких обставин, враховуючи, що виконавчий напис за реєстровим номером № 13515 від 15.05.2020 року є таким, що не підлягає виконанню, а отже, відпала підстава, на якій відповідач набув кошти від позивача внаслідок вчинення виконавчих дій, пов`язаних з виконанням виконавчого напису нотаріуса, у зв`язку з чим суд вважає за можливе застосувати до вказаних відносин положення законодавства щодо повернення безпідставно набутого майна. Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 28 січня 2020 року в справі № 910/16664/18, від 06 березня 2019 року в справі № 910/1531/18. Відповідач користувався безпідставно стягнутими коштами у період з 29.06.2021 року по 11.01.2023 рік (562 дні), тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням і право: на стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. У зв`язку з чим, позивачем було розраховано, виходячи із здольної суми заборгованості, 3% річних у розмірі 562,36 грн. та інфляційні збитки у розмірі 3769,25 гри., що підлягають сплаті відповідачем за безпідставне користування грошовими коштами позивача. Згідно із частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Враховуючи, вище викладене вимога про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» на користь [PERSON] 12174,48 грн., з рахунок повернення коштів стягнутих за виконавчим написом, який визнано таким, що не підлягає виконанню, 3769,25 грн.\~ інфляційних витрат та 562,36 грн. 3% річних, підлягає задоволенню. Щодо витрат на правову допомогу суд вважає зазначити наступне. Згідно із ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається з матеріалів справи позивачем на підтвердження витрат на правову допомогу, додано до позову Договір №40 про надання професійної правничої допомоги від 29.12.2021, акт №2 про прийняття-передачі наданих послуг від 12.01.2023, акт прийняття-передачі грошових коштів у розмірі 9000 грн. 00 коп. (а.с.41-42, 43,44) Враховуючи вказане вище, суд приходить висновку задовольнити позивачу клопотання про стягненні витрат на професійну правничу допомогу. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved