Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування заявленого позову зазначає, що 18.10.2019 року між [PERSON] та [PERSON] виникнули правовідносини за договором позики. Позивач передав відповідачу у власність грошові кошти у розмірі 700 доларів США, а позичальник зобов`язався повернути таку ж суму коштів протягом п`яти місяців до 18 березня 2020 року. Крім того, відповідач зобов`язався сплачувати 6% від суми позики за кожен місяць. На підтвердження укладення договору позики та його умов, у відповідності до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, позичальником була представлена розписка, яка підтверджує: отримання 18.10.2019 [PERSON] від [PERSON] позики у розмірі 700 доларів США; зобов`язання позичальника протягом п`яти місяців до 18.03.2020 року повернути грошові кошти; зобов`язання позичальника сплачувати 6 процентів від позики за кожен місяць. У розписці, оригінал якої знаходиться у [PERSON] , зазначено, що позичальник зобов`язується повернути позику протягом п`яти місяців до 18 березня 2020 року. Тобто, належним виконанням зобов`язання було би повернення позики та сплата процентів від позики до 18.03.2020 року. [PERSON] у повній мірі не виконав свої зобов`язання за договором позики від 18.10.2019 року, на підтвердження укладення якого ним була представлена розписка. У розписці позичальника вказано, що він взяв грошову позику у розмірі 700 доларів США під 6% місячних. Таким чином, відповідач повинен сплатити 6 процентів за п`ять місяців, протягом яких він зобов`язався повернути суму позики, а також за кожен місяць прострочення зобов`язання, тобто 1428 (одну тисячу чотириста двадцять вісім) доларів США (42 (6% від 700) * 34 місяці (19.10.2019-09.09.2022). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, які у даному випадку становлять 52 долари 02 центи США. Зважаючи на вищевикладене, просить суд стягнути з відповідача 2180 доларів 02 центи, а також понесені судові витрати. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 31.10.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 31.01.2023 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив такі задовольнити, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач в судові засідання не з`являвся, хоча неодноразово, належним чином повідомлявся про час та місце таких (шляхом надсилання судових повісток засобами поштового зв`язку, а також розміщенням таких повісток на офіційному веб-сайті судової влади України), відзиву на адресу суду не направляв. \~ \~ \~ \~Згідно з відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області зареєстрованим місцем проживання відповідача [PERSON] є: [ADDRESS] . За цією адресою відповідачу неодноразово надсилалася судові повістки про виклик до суду, однак, такі повернуті на адресу суду із зазначенням причини повернення «адресат відсутній». Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно з п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. З урахуванням наведеного та беручи до уваги положення п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ст.\~280\~ЦПК\~України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 18.10.2019 року [PERSON] 18.10.2019 року одержав гроші в позику від [PERSON] в розмірі 700 доларів США під 6% місячних. Відповідач зобов`язався повернути кошти в повному обсязі через 5 місяців, а саме 18.03.2020 року. Встановлено, що взяті на себе зобов`язання за договором позики відповідач у встановлений договором строк не виконав, позику в строк до 18.03.2020 року а також проценти від суми позики не повернув. \~\~В силу ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною другою ст.1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 02.07.2014 року\~у справі\~№ 6-79\~цс 14\~зазначено,\~що відповідно до норм ст.ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. В силу ч.1\~ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.1\~ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що в разі, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і сплата неустойки. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання - ч.1 ст.625 ЦК України.\~ Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається із розписки від 18.10.2019 року, відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] 700 доларів США. У відповідності до ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Відповідно до вимог статті 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18). Таким чином, при визначенні зобов`язання в іноземній валюті суд не вправі змінювати грошовий еквівалент зобов`язання і в резолютивній частині рішення зазначає саме розмір іноземної валюти, що підлягає стягненню. Враховуючи викладене,\~ приймаючи до уваги факт невиконання боржником своїх боргових зобов`язань за договором позики, суд вважає, що до стягнення із відповідача в користь позивача підлягає заборгованість за договором позики від 18.10.2019 року в загальній сумі 700 доларів США. Окрім того,\~оскільки в\~борговій розписці\~зазначено,\~що суму\~позики в\~розмірі 700\~доларів США\~відповідач отримав\~під сплату\~6%\~місячних,відповідач повинен сплатити 6 процентів за п`ять місяців, протягом яких він зобов`язався повернути суму позики, а також за кожен місяць прострочення зобов`язання, тобто 1428 (одну тисячу чотириста двадцять вісім) доларів США (42 (6% від 700) * 34 місяці (19.10.2019-09.09.2022). Щодо стягнення з відповідача трьох процентів річних від простроченої суми боргу суд зазначає наступне. Частиною першою ст.1050 ЦК України передбачено, що в разі якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. \~ \~ Велика Палата Верховного Суду у своїй правовій позиції, викладеній у постанові від 16.01.2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказала, що\~визначення 3 % річних у доларах США є правильним, оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Аналізуючи наведені\~норми,\~беручи до\~уваги правову\~природу трьох\~процентів річних,\~передбачених ст.625\~ЦК України,\~як особливої\~міри відповідальності,\~суд приходить\~до переконання, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивача три відсотки річних, обчислені із суми боргу, що утворилася станом на 09.09.2022 року, вираженої в іноземній валюті - доларах США. При цьому, враховується, що за період з 19.03.2020 року по 09.09.2022 року здійснено прострочення заборгованості на 905 днів, тому з урахуванням суми боргу 700 доларів США 3% річних за цей період становить 52,02 доларів США. За таких обставин, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності приходить до переконання, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики від 18.10.2019 року в загальній сумі 2180 доларів 02 центи США. Крім цього, в силу вимог ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути 992 грн. 40 коп. сплаченого судового збору за подання позовної заяви. Враховуючи наведене та на підставі ст.ст.\~12,\~81,\~141,\~258,\~259,\~263-265,\~280-282, 352,\~354 ЦПК України, суд

Outcome: approved