Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

У листопаді 2022 року до Березанського районного суду м. Миколаєва надійшла заява [PERSON] та [PERSON] , заінтересована особа орган опіки та піклування Миколаївської районної державної адміністрації, у якій просив: ухвалити рішення про усиновлення громадянинами України [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Миколаєва; зобов`язати Заводський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) внести в актовий запис № 152, який складено 16 квітня 2022 року, про народження [PERSON] , [INFO] , Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зміни в розділі «Відомості про дитину», графі «Прізвище, власне ім`я» зазначити « [PERSON] », в розділі «Відомості про батька» вказати « [PERSON] », в розділі «Відомість про матір» вказати « [PERSON] », решту відомостей залишити без змін та ухвалити рішення про видачу нового свідоцтва про народження згідно рішення суду про усиновлення з урахуванням цих змін; свідоцтво про народження [PERSON] серії [NUMBER] , видане 16 квітня 2022 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) анулювати. Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 29 листопада 2022 року справу передано за підсудністю до Центрального районного суду м. Миколаєва. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 грудня 2022 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М. У судове засідання з`явилися заявники [PERSON] , [PERSON] та їх представник - адвокат Ільїн О.В., представник органу опіки та піклування Хохлова І.О. Заявники та їх представник заяву підтримала, просили її задовольнити. Представник органу опіки та піклування заяву підтримала, просила її задовольнити та вказала на те, що усиновлення дитини [PERSON] заявниками відповідатиме найкращим інтересам дитини. Заслухавши пояснення заявників та представника органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи судом встановлено таке. [PERSON] народився [INFO] у м. Миколаєві. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьком дитини записано [PERSON] . Цей запис внесено у порядку частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері), що підтверджується витягом із державного реєстру актів цивільного стану громадян. У графі мати вказано [PERSON] . Відповідно до акту від 30 березня 2022 року КНП ММР «Пологовий будинок № 3», складеного працівниками цього закладу [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та представника служби у справах дітей [PERSON] , центру соціальних служб Горбатенко А.В., працівника Заводського ВП ГУНП старшого інспектора ЮПСП майора поліції Петровського Д.В. встановлено, що батьки відмовилися забирати дитину з пологового будинку. Відповідно до висновку про стан здоров`я та фізичний та розумовий розвиток дитини від 17 жовтня 2022 року [PERSON] пройшов обстеження у лікарів невролога, психіатра, дерматовенеролога, хірурга (ортопеда), гематолога, ЛОР, офтальмолога. Остаточний діагноз здоровий. Відомостей про інвалідність дитини цей висновок не містить. Інформація щодо наявності у дитини родичів, крім матері, у матеріалах відсутня. Рішенням Березанської селищної ради від 03 травня 2022 року № 37 над [PERSON] встановлено опіку та призначено опікуном [PERSON] [INFO] . З пояснень сторін судом встановлено, що [PERSON] на час розгляду справи проживає в сім`ї [PERSON] та [PERSON] . Заявники перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого наявна в матеріалах справи. [PERSON] є військовослужбовцем, [PERSON] працює акушеркою в КНП ММР «Пологовий будинок №3», на час розгляду справи перебуває у відпустці по догляду за дитиною [PERSON] . Заявники [PERSON] та [PERSON] у період з 17 травня до 09 червня 2021 року пройшли курс підготовки з питань виховання дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, за результатами якого складено довідку № 8/2021. За результатами проведеного навчання отримали рекомендації щодо можливості усиновлення 1 дитини жіночої або чоловічої статі віком від народження до 5 років. Відповідно до висновку служби у справах дітей Миколаївської районної державної адміністрації від 05 липня 2021 року № 629 заявники [PERSON] та [PERSON] можуть бути усиновлювачами хлопчика або дівчинки віком від народження до п`яти років. Подружжя поставлені на облік кандидатів на усиновлення 02 липня 2021 року № 23. Довідкою про продовження строку дії висновку про можливість бути усиновлювачем від 26 серпня 2022 року № 222 продовжено дію цього висновку до 05 січня 2023 року. Відповідно до висновку Миколаївської районної військової адміністрації від 26 жовтня 2022 року № 854/02-18/19/22 орган опіки та піклування вважає, що [PERSON] та [PERSON] можуть бути усиновлювачами малолітнього [PERSON] , [INFO] . Подружжя Вдовиченків проживають в [ADDRESS] . Цей будинок належав батьку [PERSON] , який помер [INFO] . З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі слідує, що у Спадковому реєстрі Третьою миколаївською державною нотаріальною конторою зареєстровано спадкову справу після його смерті № [NUMBER] . На час розгляду справи спадкові права спадкоємці не оформили. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 17 жовтня 2022 року, складеного начальником ССД Заблоцькою В.В., головним спеціалістом СУД Гонта Л.М. та директором ЦСС Ковєнєвою О.В. за адресою проживання заявників створені всі умови для проживання дитини. Житлове приміщення складається з трьох кімнат, наявне дитяче ліжечко, стіл, стільці, шафа для одягу, іграшки, стіл для годування, засоби гігієни, 2 дитячих візочка (літній та зимовий варіанти), ходунки. Заявники [PERSON] та [PERSON] відповідно до висновку про стан здоров`я, виданого КНП «Березанська ЦРЛ» від 16 вересня 2022 року, здорові. Відповідно до витягів з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» до кримінальної відповідальності не притягувалися, незнятої чи непогашеної судимості не мають та в розшуку не перебувають. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості заяви суд виходить із такого. Відповідно до частини 1 статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, чинної для України з 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Питання усиновлення урегульовано главою 18 розділу IV «Влаштування дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування» Сімейного кодексу України. Статтею 207 Сімейного кодексу України визначено, що усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя Частиною першою статті 208 Сімейного кодексу України визначено, що усиновленою може бути дитина (стаття 6 цього Кодексу), тобто особа, яка не досягла повноліття. Відповідно до частини першої статті 209 Сімейного кодексу України дитина, покинута в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я або яку відмовилися забрати з них батьки, інші родичі, може бути усиновлена після досягнення нею двомісячного віку. Частинами першою та другою статті 211 Сімейного кодексу України усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. У разі усиновлення повнолітньої особи різниця у віці не може бути меншою, ніж вісімнадцять років. Не можуть бути усиновлювачами особи, які: 1) обмежені у дієздатності; 2) визнані недієздатними; 3) позбавлені батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; 4) були усиновлювачами (опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями) іншої дитини, але усиновлення було скасовано або визнано недійсним (було припинено опіку, піклування чи діяльність прийомної сім`ї або дитячого будинку сімейного типу) з їхньої вини; 5) перебувають на обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері;6) зловживають спиртними напоями або наркотичними засобами; 7) не мають постійного місця проживання та постійного заробітку (доходу); 8) страждають на хвороби, перелік яких затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я; 9) є іноземцями, які не перебувають у шлюбі, крім випадків, коли іноземець є родичем дитини; 10) були засуджені за кримінальні правопорушення проти життя і здоров`я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також за злочини, передбачені статтями 148, 150, 150-1, 164, 166, 167, 169, 181, 187, 324, 442 Кримінального кодексу України, або мають непогашену чи не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення інших кримінальних правопорушень; 11) за станом здоров`я потребують постійного стороннього догляду; 12) є особами без громадянства; 13) перебувають у шлюбі з особою, яка відповідно до пунктів 3-6, 8 і 10 цієї статті не може бути усиновлювачем. 2. Крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, не можуть бути усиновлювачами інші особи, інтереси яких суперечать інтересам дитини (стаття 212 Сімейного кодексу України). Частиною першою статті 213 Сімейного кодексу України визначено, що за наявності кількох осіб, які виявили бажання усиновити одну і ту ж дитину, переважне право на її усиновлення має громадянин України, який є родичем дитини та особа, у сім`ї якої виховується дитина. Стаття 217 Сімейного кодексу України передбачає надання батьками згоди на усиновлення дитини. Відповідно до статті 218 Сімейного кодексу України для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити (частина перша цієї статті). Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками (частина четверта цієї статті). Особа, яка бажає усиновити дитину, подає до суду заяву про усиновлення. Подання такої заяви через представника не допускається. Заява про усиновлення може бути відкликана до набрання чинності рішенням суду про усиновлення (стаття 223 Сімейного кодексу України). Відповідно до частини першої статті 224 Сімейного кодексу України суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема : 1) стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; 2) мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; 3) мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; 4) взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; 5) особу дитини та стан її здоров`я; 6) ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. При дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини (частина друга статті 224 Сімейного кодексу України). Відповідно до частини третьої статті 224 Сімейного кодексу України суд не може відмовити особі в усиновленні на тій підставі, що вона вже має або може народити дитину. Частиною четвертою статті 224 Сімейного кодексу України встановлено, що суд, постановляючи рішення про усиновлення повнолітньої особи, враховує мотиви, на підставі яких особи бажають усиновлення, можливість їхнього спільного проживання, їхній сімейний стан та стан здоров`я, а також інші обставини, що мають істотне значення. Під час розгляду справи судом встановлено, що малолітній [PERSON] народився [INFO] у КНП ММР «Пологовий будинок № 3», на час розгляду справи йому виповнилося 11 місяців. Мати дитини відмовилася забирати дитину із пологового будинку, інформація про батька записана зі слів матері. Інформації щодо наявності у дитини інших родичів матеріали справи не містять. Відтак, [PERSON] є дитиною, яка може бути усиновленою. Доказів того, що у дитини є родичі, окрім матері, матеріали справи не містять. Обставин, передбачені пунктом 4 частини першої статті 213 Сімейного кодексу України судом не встановлено. Вивчивши матеріали справи судом не виявлено обставин, визначених статтею 212 Сімейного кодексу України, тому заявники є особами, які можуть бути усиновлювачами. Наявні у матеріалах справи докази вказують на те, що за адресою проживання заявників у [ADDRESS] для виховання та проживання дитини створені умови наявна уся необхідна побутова техніка, в кімнаті є місце для дитячого куточка. Отже, під час розгляду справи судом встановлено, що заявники за станом здоров`я можуть бути усиновлювачами, мають фінансову можливість утримувати дитину, заявники ознайомлені із станом здоров`я дитини. Тому зважаючи на бажання заявників реалізувати своє право на батьківство, суд вважає за необхідне задовольнити їх заяву та усиновити ними малолітнього [PERSON] . У своїй заяві заявники також просять внести зміни до актового запису про народження щодо батька, матері, прізвища та по батькові. Частиною першою статті 232 Сімейного кодексу України визначено, що з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. При усиновленні дитини однією особою ці права та обов`язки можуть бути збережені за бажанням матері, якщо усиновлювачем є чоловік, або за бажанням батька, якщо усиновлювачем є жінка. Відповідно до частин третьої, четвертої та п`ятої статті 232 Сімейного кодексу України з моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. Сімейним кодексом України визначено, що під час вирішення судом питання про усиновлення може бути вирішено і питання щодо внесення змін до запису про батьків дитини, ім`я, прізвище та по батькові. Порядок вирішення таких питань визначено у статті 231 Сімейного кодексу України. Частина перша статті 231 Сімейного кодексу України вказує на те, що у разі якщо усиновлювачами є одночасно жінка та чоловік і якщо вони записуються батьками дитини, відповідно змінюються прізвище та по батькові дитини. Якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини (частина друга статті 231 Сімейного кодексу України). Відповідно до чатсини третьої статті 314 ЦПК України за клопотанням заявника (заявників) суд вирішує питання про зміну імені, прізвища та по батькові, дати і місця народження усиновленої дитини, про зміну імені, прізвища, по батькові усиновленої повнолітньої особи, про запис усиновлювачів батьками. Оскільки суд дійшов висновку про необхідність усиновлення малолітньої дитини заявниками, то і заява в частині внесення змін до актового запису про народження також слід задовольнити та внести зміни до актового запису № 152 від 16 квітня 2022 року, вчиненого Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), зазначивши батьком дитини громадянина України [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , матір`ю - громадянку України [PERSON] , [INFO] РНОКПП [NUMBER] . Також слід внести зміни до актового запису про народження дитини, змінивши її прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », та по батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Також, суд вважає за необхідне зазначити таке. Наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/187/93 затвердженого Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (далі - Правила). Відповідно до пункту 1.1. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. Пункт 2.22 Порядку визначає, що після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акту цивільного стану. На свідоцтві проставляється штамп "Повторно". Свідоцтво про державну реєстрацію, подане заявником для внесення змін, анулюється та знищується у встановленому порядку. Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви, усиновлення заявниками дитини [PERSON] та внесення змін доактового запису щодо батьків, прізвища дитини та його по батькові. Відповідно до частини сьомої статті 294 ЦПК України судові витрати відносяться на користь заявників. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved