Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-21 00:00:00

У липні 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про поділ спільного майна, Свої вимоги обґрунтовує тим,що вона одружилася з [PERSON] , на що вказує свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 17.05.2005 року. [INFO] в сторін народився син, [PERSON] , на що вказує свідоцтво про народження серії [NUMBER] виданого 21.07.2005 року. 05.12.2005 року [PERSON] відповідно до договору дарування земельної ділянки зареєстрованого в реєстрі за №14660, було отримано земельну ділянку площею 0,055 га, цільове призначення - ведення садівництва, розташовану на території Забірської сільської ради Києво - Святошинського району Київської області у садівничому товаристві «Озера», за наслідком чого було розпочато будівництво садового будинку. 16.04.2016 року після закінчення будівництва та введення в експлуатацію житлового будинку, рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №29283006, прийнятим Державним реєстратором прав на нерухоме майно, [PERSON] , було проведено державну реєстрацію права власності за [PERSON] на садовий (дачний) будинок що розташований за адресою: [ADDRESS] , та відкрити розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме міно та реєстраційну справу на об`єкт нерухомого майна. За наслідком проведеної реєстрації було видано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №57522868 від 16.04.2016 року, відповідно до якої вбачається що підставою для виникнення права власності на садови (дачний) будинок, загальною площею 87,2 кв. м. та житловою 20,8 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , являється довідка про членство в кооперативі серія та номер: 02, видана 06.04.2016 року та технічний паспорт від 08.04.2016 року. З огляду на вищевказане, право власності на садовий (дачний) будинок що розташований за адресою: [ADDRESS] , було набуте (збудоване) її чоловіком, [PERSON] , під час перебування в шлюбі за спільні сумісні кошти подружжя. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд визнати садовий (дачний) будинок, загальною площею 87,2 кв. м. та житловою 20,8 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , спільним сумісним майном подружжя, визнавши за нею, [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] право власності на 1/2 його частину. Відповідачем відзив до суду не подававсь. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.09.2021 року провадження в справі було відкрито в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.02.2022 року підготовче провадження в справі було закрито та справу призначено до розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надав до суду заяву про визнання позову, просив суд розгляд справи проводити без його участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 17.05.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] . За час перебування у шлюбі сторони набули нерухоме майно, а саме садови (дачний) будинок, загальною площею 87,2 кв. м. та житловою 20,8 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зазначене вище майно було зареєстроване на [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ч.ч. 1, 2 та 4 ст. 10 ЦПК України). У відповідності до вимог п. 4 ст. 264 ЦПК при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Правовідносини щодо розподілу спільного майна подружжя врегульовано Сімейним кодексом України. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За змістом статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу ( ч. 1 ст. 68 СК України). Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 69 СК України). Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71 СК України визначено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України (частина друга статті 68 Сімейного кодексу України). Відповідно до пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. При цьому зазначено, що позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, так як судом встановлено визнання позову відповідачем, відсутність заперечень, обґрунтувань та аргументів як з боку відповідача, які вказували б на неможливість поділу спільного майна подружжя. Судовий збір покладається на відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved