Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

06.10.2022\~року з\~позовною заявою\~до суду\~звернулася [PERSON] \~до [PERSON] \~про стягнення\~аліментів на\~утримання неповнолітніх\~дітей \~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~у твердій\~грошовій сумі\~у розмірі\~по 5000\~грн щомісячно\~на кожну\~дитину, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дітьми повноліття. Позов обгрунтовано тим, що діти проживають з позивачем, подружні відносини між сторонами не склалися, відповідач проживає окремо, діти знаходяться на її утриманні, а відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на їх утримання не надає. Оскільки фінансове становище позивача не дозволяє їй в повній мірі забезпечувати дітей всім необхідним, відповідач інших осіб на утриманні не має, працездатний, отримує дохід, його стан здоров`я дозволяє йому працювати, тому позивач змушена була звернутись до суду з вказаним позовом та вважає, що відповідач може сплачувати аліменти у вказаному розмірі. \~Ухвалою суду від 13.10.2022 року у справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного з викликом учасників справи. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляду справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував в повному обсязі проти задоволення вказаних вимог про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання дітей з підстав, зазначених у відзиві на позов від 25.01.2023року, зазначивши, що [PERSON] , [INFO] проживає разом з батьком за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на його утриманні, а донька [PERSON] , [INFO] , перебуває на його утриманні. Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши письмові докази, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08.11.2008 року, що підтверджується дублікатом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса), актовий запис №1072, місце реєстрації шлюбу відділ реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.12.2009 року, виданого Другим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №935, позивач та відповідач є батьками [PERSON] , яка народилася [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.08.2015\~року,\~виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління, актовий запис №7626,позивач та\~відповідач є\~батьками [PERSON] , який народився [INFO] . Згідно довідки від 11.11.2022року, виданої керівником ОСОН КМ «Крива Балка» [PERSON] , [PERSON] має зареєстроване місце проживаня за адресою: [ADDRESS] , та за вказаною адресою зареєстроване місце проживання мають її неповнолітні діти: [PERSON] , 2009 року народження та [PERSON] , 2015 р.оку народження. Відповідно до довідки № 0к00-000001 від 06.01.2023 року, відповідач [PERSON] працює в ТОВ «Науково-впроваджувальне підприємство «САЄНС» з 17.10.2022 року на посаді електромонтер диспетчерського устаткування та телеавтоматики, його дохід склав з 17.10.2022 року по 31.12.2022 року у розмірі 16\~909 грн. 52 грн. Судом також встановлено, що на даний час неповнолітні діти [PERSON] , 2009 року народження та [PERSON] , 2015 р.оку народження проживають та знаходяться на утриманні позивача, а відповідач добровільно матеріальної допомоги в достатньому обсязі на їх утримання не надає. Між сторонами відсутня домовленість про утримання дітей та сплату аліментів, що стало підставою для звернення позивача до суду. Відповідно до ст.51\~Конституції\~України та ст.180\~Сімейного\~кодексу\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, яка ратифікована\~постановою ВР N789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно з нормами ч.1 та 2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Згідно ст.181\~СК\~України способи виконання батьками обов`язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними. Згідно з вимогами ч.3 ст.181 СК України,\~ за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Нормами ч.1\~ст.182\~СК України\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує: стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~ ч.2\~ст.182\~СК України,\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з положеннями ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з\~ч.1 ст. 76 ЦПК України,\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування \~. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. \~Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. \~Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до п. 27\~Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»\~під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.\~\~\~ Відповідно до п. 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. \~Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до\~ статті 89\~ЦПК України,\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено прожитковий мінімум: для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2023 року - 2833 гривні. Отже, починаючи з 28.08.2018 року, законодавством визначено мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, розмір якої на час розгляду справи для дітей від 6 до 18 років років дорівнює 2833 гривні. Відповідно до законодавства України на батьків дітей на позивача [PERSON] та на відповідача [PERSON] покладено обов`язок утримувати доньку та сина до досягненню ними повноліття. Відповідно до\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Оскільки позивач не надала підтверджуючих доказів і розрахунків по щомісячним витратам на дітей, а відповідач в свою чергу не надав повної інформації про отримуванні ним доходи, суд при визначенні розміру аліментів враховує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та рівність участі батьків у забезпеченні дітей. Також судом враховується, що відповідачем не надавались належні та допустимі докази, що зареєстрованим місцем проживання неповнолітнього сина [PERSON] у визначеному законодавством порядку є адреса : [ADDRESS] , а також доказів на підтвердження наявності на його утриманні інших дітей, непрацездатних дружини, батьків. За таких обставин, за наслідком дослідження вищезазначених доказів, здійснюючи їх аналіз в сукупності, приймаючи до уваги те, що неповнолітні діти проживають з матір`ю, та знаходяться на її утриманні, потребують матеріальної допомоги, відповідач працездатний, у зв`язку з чим може надавати матеріальну допомогу на їх утримання, враховуючи положення ст.141 СК України щодо рівності обов`язку батьків по утриманню дітей, матеріального становища позивача, відповідача та розмір його середньомісячного заробітку, суд прийшов до переконання, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, буде законним і справедливим стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі по 1416 грн. 50 коп. на кожну дитину щомісяця, до досягнення ними повноліття, що не буде порушувати права відповідача та забезпечить утримання неповнолітніх дітей. Доводи відповідача, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] проживає та знаходиться на його утриманні а неповнолітня [PERSON] , [INFO] знаходиться на його утриманні, які дають підставу для відмови у задоволенні вимог позивача, не приймаються судом до уваги, як такі, що спростовані у судовому засіданні, оскільки відповідачем не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження цього. Посилання відповідача на акт від 10.01.2023 року, складений сусідами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , лише підписи яких завірено керівником ОСОН «Слобоцкий» [PERSON] , тоді як на відтиску печатки зазначено, що існує орган самоорганізації населення комітет мікрорайону «Слобідський», як на доказ по справі, який підтверджує проживання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] з відповідачем, не приймаються судом до уваги, як такі, що не грунтуються на вимогах закону, оскільки відповідно до чинного законодавства існує порядок, згідно якого фізичні особи реєструють своє місце проживання чи перебування. Згідно зі ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Нормами ч.1 ст.430 ЦПК України визначено, що суд допускає\~ негайне виконання судових рішень\~ у справах про\~ стягнення аліментів у межах\~ суми\~ платежу\~ за один місяць. Таким чином, враховуючи вказану норму, суд вважає за необхідне\~ допустити\~ негайне виконання рішення суду\~ в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Крім того, згідно з вимогами ч.6 ст.141\~ЦПК\~України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп.

Outcome: partial