Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до рішення Баришівського районного народного суду від 05.12.1985 року йому належить 63/100 частини житлового будинку з господарським будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Інші 37/100 частин будинку з господарським будівлями та спорудами належить його колишній дружині відповідачці по справі [PERSON] . Вказаними рішенням спільне майно не було виділено в натурі, згідно вимог діючого законодавства. Разом з тим, на протязі тривалого використання між співвласниками фактично вже відбувся розподіл, як будинку з господарськими будівлями та спорудами, так і присадибної земельної ділянки (з обладнанням окремого входу, підведенням інженерних комунікацій, встановленням паркану в дворі та городі, тощо). Згідно технічного паспорту від 19.10.2021 року та висновку щодо технічної можливості виділу об`єкта нерухомого майна від 18.09.2021 року за № 540/1 належні позивачу по [ADDRESS] 63/100 частини будинку складають 78, 3 кв. м. загальної площі, 45, 3 кв. м. житлової площі. При цьому будинок містить наступні приміщення: 1 - веранду, площею 16, 60 кв.м.; 2 - кухню, площею 12, 70 кв.м.; 3 - санвузол, площею 3, 70 кв. м.; 4 - житлову кімнату, площею 12, 80 кв. м.; 5 - житлову кімнату, площею 12, 70 кв. м.; 6 - житлову кімнату, площею 19, 80 кв. [ADDRESS] позивачу належні також наступні господарські будівлі та споруди: Б) літня кухня; Б1) - сарай; В) - вбиральня; Г) - погріб; 1) - ворота з хвірткою; 2) - огорожа. Згідно довідки архітектури та містобудування за вказаною адресою за позивачем обліковується не приватизована присадибна земельна ділянка, площею 0, 12 га. Позивачу відомо, що одним із засобів юридичного захисту прав чи інтересів співвласників майна є його поділ чи виділ в натурі. При цьому, поділ майна означає припинення права спільної власності й виникнення на його основі права власності кожного з колишніх співвласників на окреме майно, тобто після такого поділу кожна із сторін стає одноособовим власником певного майна, відносини права спільної власності припиняються. \~ \~ \~ \~Таким чином, виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності є можливим, якщо кожній із сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. \~ \~ \~ \~Згідно висновку спеціаліста щодо технічної можливості виділу об`єкта нерухомого майна від 18.09.2021 року за № 540/1 належні позивачу по [ADDRESS] 63/100 частини будинку з господарським будівлями та спорудами за технічними показниками можливо виділити в окремий об`єкт. Відтак, позивач [PERSON] просить суд виділити йому зі спільної часткової власності в натурі, як окремий об"єкт нерухомого майна житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , що складає: 1 - веранду, площею 16, 60 кв.м.; 2 - кухню, площею 12, 70 кв.м.; 3 - санвузол, площею 3, 70 кв. м.; 4 - житлову кімнату, площею 12, 80 кв. м.; 5 - житлову кімнату, площею 12, 70 кв. м.; 6 - житлову кімнату, площею 19, 80 кв.м.; Б) - літню кухню; Б1) - сарай; В) - вбиральню; Г) - погріб; 1) - ворота з хвірткою; 2) огорожу та припинити право спільної часткової власності на житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , у зв"язку з виділенням частки в натурі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, у порядку, передбаченому ЦПК України, причини неявки відповідачка суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило. За таких обставин, суд прийняв рішення про заочний розгляд за наявними матеріалами відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач проти такого порядку не заперечував, а відповідачка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин та не подала відзив. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення позивача, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов таких висновків. \~ \~ \~ \~На підставі рішення Баришівського районного народного суду Київської області від 05.12.1985 року, що набрало законної сили 04.01.1986 року, визнано право особистої власності та виділено [PERSON] 37/100 частин будинку, який розташований в [ADDRESS] . Визнано право особистої власності та виділено [PERSON] 63/100 частин будинку, який розташований в [ADDRESS] (а.с. 6-13). \~ \~ \~ \~Відповідно до технічного паспорту будинку садибного типу за адресою: [ADDRESS] , виготовленого 18 жовтня 2021 року ФОП « [PERSON] », житловий будинок є одноквартирним, кількість житлових кімнат 3, загальна площа будинку - 78,30 м. кв., в тому числі житлова площа 45,30 м.кв., підсобна 33,00 м.кв. (а.с. 15). Згідно зі схематичним планом земельної ділянки крім житлового будинку на земельній ділянці розташовані надвірні будівлі та споруди, а саме: літня кухня «Б», сарай «Б1», вбиральна «В», погріб «Г», господарські споруди «1», «2» (а.с. 16). \~ \~ \~ \~З довідки відділу архітектури та містобудування Березанської міської ради Київської області від 27.09.2021 року № 38, виданої [PERSON] вбачається, що частина житлового будинку з господарськими будівлями (63/100), що належить йому на підставі рішення Баришівського районного народного суду Київської області від 05.12.1985 року (справа № 2-343) та земельна ділянка площею 0,12 га (відповідно довідки про правовий статус земельної ділянки від 01.07.2009 року № 07-03-04/635), відповідно до містобудівної документації розташовані за адресою: [ADDRESS] . Колишня адреса: [ADDRESS] . (а.с. 19). Згідно висновку Бюро технічної інвентаризації № 540/1 від 18.09.2021 року щодо технічної можливості виділу об`єкта нерухомого майна будинок садибного типу має окремий вхід. Приміщення будинку, господарські будівлі та споруди спільного користування відсутні. Адреса виділеного (новоутвореного) об`єкту: [ADDRESS] . За технічними показниками об`єкт може бути виділений в окремий (а.с. 20). \~ \~ \~ \~До матеріалів справи долучено викопіювання з топографо-геодезичного плану м. Березань М 1:1000, згідно якого місце розташування земельної ділянки, на якій знаходиться 63/100 частини будинку, що належить гр. [PERSON] в [ADDRESS] . Колишня адреса: [ADDRESS] . (а.с. 21). \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричиняє припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки у праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Враховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна відповідно до статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишається, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто становити окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для реєстрації прав на них». У частині другій статті 367 ЦК України визначено, що в разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до роз`яснень у пунктах 6 та 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності. При неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза. В окремих випадках суд може, враховуючи конкретні обставини справи, і при відсутності згоди власника, що виділяється, зобов`язати решту учасників спільної власності сплатити йому грошову компенсацію за належну частку з обов`язковим наведенням відповідних мотивів. Зокрема, це може мати місце, якщо частка у спільній власності на будинок є незначною й не може бути виділена в натурі чи за особливими обставинами сумісне користування ним неможливе, а власник в будинку не проживає і забезпечений іншою жилою площею. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим стосовно до\~ст. 119 ЦК\~ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. Як встановлено ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За правилами ч. 1 ст.13\~ЦПК\~України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, оданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням імперативних вимог ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідачка не скористалась своїми процесуальними правами, не надала суду відзив на позовну заяву, не надала доказів на спростування позиції позивача. Відповідно до положень ст. 264\~ЦПК України суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Проаналізувавши надані суду докази в їх сукупності, враховуючи викладені вище положення законодавства та встановлені судом фактичні обставини справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та безпосередньо оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наведених вище підстав. Згідно із ч. 1\~ст.\~141\~ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1125, 00 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved