Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

1.Позиції сторін, процесуальні дії 1.1. [PERSON] (далі-Позивач) звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] (далі - Відповідач) про стягнення аліментів на утримання дітей та дружини. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 19.01.2018 сторони зареєстрували шлюб. Сторони мають двох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З травня 2022 року вони з відповідачем припинили проживати разом та майже не спілкуються один з одним. Позивач зазначає, що вона самостійно утримує дітей та потребує матеріальної підтримки, оскільки вона не працює. Відповідач з моменту припинення їхніх відносин матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, участі у їхньому вихованні не приймає. Враховуючи те, що між нею та відповідачем не досягнуто згоди щодо утримання дітей, вона просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку з моменту звернення до суду з позовом до досягнення дітьми повноліття, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі частини від усіх видів заробітку та після досягнення [PERSON] трирічного віку у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку до досягнення молодшою дитиною трирічного віку. 1.2. У судовому засіданні позивачка присутня не була, надала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. 1.3.Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивачка не заперечувала проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу. 2.Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1. Згідно з копією повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 06.02.2018 Верхньодніпровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 19.01.2018 року, про що складено відповідний актовий запис № 1. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19.01.2021 року Верхньодніпровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) [INFO] народилася [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06.12.2022 року Верхньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), [INFO] народився [PERSON] . Батьками дітей є сторони у справі. 3. Релевантні джерела права 3.1. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. 3.2. Відповідно до ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Згідно з ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. 4. Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1. Суд враховує, що відповідач є батьком малолітніх дітей сторін [PERSON] , [INFO], та [PERSON] , [INFO]. Доказів надання матеріальної допомоги на утримання дітей з боку відповідача не надано. Доказів, що на утриманні відповідача перебувають інші особи, які потребують такого утримання та яких відповідач зобов`язаний утримувати, до суду також надано не було. Доказів наявності у відповідача такого стану здоров`я або матеріального стану, який не дозволяє йому сплачувати аліменти, до суду надано не було. Отже, розмір аліментів у вигляді 1/3 частки від усіх доходів відповідача на дітей є справедливим та таким, що враховує як право дітей на належне матеріальне утримання від батька, так і стан здоров`я батька, його вік та працездатність. 4.2.На час звернення з позовом до суду діти сторін не досягли трирічного віку. На даний час діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. У добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання своєї дружини, з якою проживають діти, не надавав. На думку суду, достатніх доказів того, що відповідач взагалі не може надавати матеріальної допомоги своїй дружині, до суду надано не було. При цьому, суд виходить з того, що відповідач є працездатним повнолітнім чоловіком. Доказів наявності у відповідача на утриманні інших неповнолітніх дітей суду не надано. Суд додатково враховує, що згідно з цим рішенням відповідач буде зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини. Суд вважає, що розмір аліментів у вигляді 1/4 частки від усіх доходів відповідача на утримання дружини є справедливим та таким, що враховує як право дружини, з якою проживають діти віком до трьох років, на належне матеріальне утримання від чоловіка, так і стан здоров`я чоловіка, його вік та працездатність. 4.3. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та аліментів на утримання позивача в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно та після досягнення старшою дитиною трирічного віку - у розмірі 1/6 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. На думку суду, такий розмір аліментів є співмірним та розумним з урахуванням тих обставин та доказів, які були повідомлені і надані суду. 5. Розподіл судових витрат, вирішення інших процесуальних питань 5.1. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до підп. 3 п. 5ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Позивачка була звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів. Згідно із ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інших положень щодо сплати судового збору відповідачем, в разі задоволення вимог позивача, звільненого від сплати судового збору, чинна редакція ЦПК України не містить. При цьому суд виходить із необхідності обов`язкового покладення на сторону, не на користь якої ухвалено судове рішення та яка не звільнена від сплати судового збору, зобов`язання щодо сплати судового збору, а також суд виходить з того, що кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади (ч. 3 ст. 9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2019 по справі № 161/4985/17 зроблено висновок про те, що у разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, положення Закону України «Про судовий збір», а також задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі по 1073,60 гривень за кожну із двох позовних вимог, що становить 2147,20 гривень. 5.2. У відповідності до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved