Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

1.ОПИСОВА ЧАСТИНА 08.07.2022 [PERSON] звернулася до суду із позовом, у якому просить: - визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] суму грошових коштів, які знаходяться на депозитному рахунку, відкритому на ім`я [PERSON] , що відкриті в АТ "Держаний ощадний банк України"; - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину грошових коштів, які знаходяться на депозитному рахунку, відкритому на ім`я [PERSON] , що відкриті в АТ "Держаний ощадний банк України". Під час підготовчого провадження [PERSON] 07.11.2022 уточнила позовні вимоги та просила стягнути із відповідача на її користь частину грошових коштів, які знаходяться (знаходились на п`ятьох депозитних рахунках), відкритих у АТ « Державний ощадний банк України» в період із 24.01.2019 до 08.08.2022. 01.02.2023 [PERSON] уточнила другу позовну вимогу, та просила стягнути із [PERSON] на її користь 33 007, 87 грн грошових коштів, які знаходяться (знаходились на п`ятьох депозитних рахунках), відкритих у АТ « Державний ощадний банк України» в період із 24.01.2019 до 08.08.2022. Просить також стягнути 992,4 грн судових витрат та 3800 гривень витрат за надання правничої допомоги. Короткий виклад доводів позивача, заперечень відповідача Позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що із 18 вересня 2014 року вона перебувала у шлюбі із [PERSON] . Їх шлюб розірвано рішенням суду від 23 лютого 2022 року. Після розірвання шлюбу їй стало відомо, що її колишнім чоловіком за час шлюбу було відкрито депозитний рахунок у відділенні АТ «Державний ощадний банк». Вказані грошові кошти є спільним майном подружжя та підлягають поділу. Відзив на позовну заяву від відповідача не надходив. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 03.08.2022 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та у справі відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 15.09.2022 задоволено клопотання [PERSON] , у АТ «Державний ощадний банк України» витребувано відомості про відкриття [PERSON] у АТ "Держаний ощадний банк України" депозитних рахунків, із зазначенням дати відкриття депозитного рахунку, номеру договору, строку дії договору, суми, яка знаходиться на депозитному рахунку. Протокольними ухвалами суду від 01.02.2023 прийнято до розгляду уточнюючу позовну заяву [PERSON] від 14.11.2022, відмовлено [PERSON] у витребуванні доказів, а також прийнято до розгляду уточнюючу позовну заяву [PERSON] від 01.02.2023, закрито підготовче провадження. У судовому засіданні позивачка підтримала позов, із підстав, наведених у позовній заяві. Позивачка просить визнати депозитні кошти спільним майном подружжя та стягнути із відповідача на її користь половину знятих відповідачем грошових коштів, що складає 33 007, 87 грн. Відповідач у судове засідання не з`явився, судова повістка йому була направлена за адресою зареєстрованого місця проживання та на повідомлену ним електронну адресу. Відповідач повідомляв суд, що перебуває за кордоном, йому роз`яснено порядок участі в судовому засіданні в режимі відео конференції. За згоди позивачки, відповідно до ст. 280 ЦПК України судом ухвалено рішення при заочному розгляді. 2.МОТИВУВАВЛЬНА ЧАСТИНА Фактичні обставини, встановлені судом Із наявних у матеріалах справи доказів встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі із 18 вересня 2014 року. Їх шлюб розірвано відповідно до заочного рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23 лютого 2022 року, яке набрало законної сили 26 березня 2022 року (а.с. 10). Сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Відповідно до повідомлення АТ «Ощадбанк» від 06.10.2022 [PERSON] , [INFO] на його ім`я було відкрито п`ять депозитних рахунків: - 24.01.2019 № [NUMBER] на суму 1000. Протягом період 2019 -2021 рр вклад поповнено на 13470, 00 грн. 26.01.2021 вклад закритий, кошти в сумі 14 470, 00 грн. клієнту видані. -29.01.2021 був відкритий вклад № [NUMBER] на суму 14 648, 00 грн. 30.07.2021 вклад закритий, кошти в сумі 15 119,35грн клієнту видані. -20.07.2021 був відритий вклад № [NUMBER] на суму 5000 грн. 21.07.2022 вклад закритий, грошові кошти в розмірі 5000 грн видані клієнтові. -30.07.2021 був відкритий вклад № [NUMBER] на суму 15 000 грн. 01.02.2022 вклад закритий і кошти в розмірі 15 415, 59 грн видані клієнтові. -07.02.2022 був відкритий вклад на суму 15 586, 13 грн. 09.08.2022 вклад закритий і кошти в сумі 16 010, 8 грн клієнтові видані (а.с. 46). Норми права застосовані судом Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Частиною 1 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже, законом встановлено презумпцію права спільної сумісної власності подружжя на майно, придбане під час шлюбу. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Відповідно до положень ч.1ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з вимогами ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст.63, ч. 1 ст.65 СК України. Висновки суду З огляду на встановлені судом фактичні обставини обставини слід зробити висновок, що усі п`ять грошових вкладів, відкритих на ім`я [PERSON] у АТ «Ощадбанк» є майном, набутим сторонами за час їх шлюбу, а тому, в силу статті 60 СК України, ці грошові вклади належали сторонам на праві спільної сумісної власності. Грошові кошти із вкладів № [NUMBER], № [NUMBER] та № [NUMBER] зняті відповідачем за час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі. Тому, оскільки за положеннями ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою, відсутні підстави вважати, що цими грошовими коштами відповідач, будучи в шлюбі із позивачкою, розпорядився без її згоди. Принаймні доказів на підтвердження цього факту суду не надано. Отже, грошові кошти за цими вкладами не підлягають поділу. Разом із тим, грошові кошти за депозитним вкладом від 20.07.2021 № [NUMBER] на суму 5000 грн та вкладом від 07.02.2022 на суму 16010, 80 грн підлягають поділу між колишнім подружжям, оскільки ці вклади відкривалися за час шлюбу та відповідач знімав грошові кошти уже після 26 березня 2022 року (дати набрання чинності судового рішення про розірвання шлюбу). Тобто, відповідач не діяв за згоди другого із подружжя. Доказів на підтвердження іншого суду не надано. Таким чином, із відповідача на користь позивачки належить стягнути частку грошових коштів, які були спільним майном подружжя та якими відповідач розпорядився після розірвання шлюбу із позивачкою. частка цих грошових коштів складає 10 505 гривень 40 копійок (16010,8+5000) :2). Отже із відповідача на користь позивачки в порядку поділу майна подружжя належить стягнути 10 505 гривень 40 копійок. У задоволенні решти позову про стягнення грошових коштів суд відмовляє. Суд також відмовляє позивачці у позові, в частині визнання спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] суму грошових коштів, які знаходяться на депозитному рахунку, відкритому на ім`я [PERSON] , що відкриті в АТ "Держаний ощадний банк України". Судом встановлено, що на грошові кошти, які були розміщені на депозитних рахунках, що відкриті в АТ "Держаний ощадний банк України" за час шлюбу сторін поширюється презумпція спільного майна подружжя та відповідачем не доведено доказами, що ці грошові кошти є його особистим майном. Проте, оскільки усі депозитні рахунки закриті та грошові кошти відповідачем зняті, а позивачка просить визнати спільним майном грошові кошти, що розміщені на діючих депозитних рахунках, відсутні підстави для визнання спільним сумісним майном подружжя таких грошових коштів. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати покладається на сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже із відповідача на користь позивачки належить стягнути 316 гривень судових витрат по сплаті судового збору, пропорційно задоволеним позовним вимогам (10505,4 *992,4: 33 007, 87). У стягненні судових витрат на правничу допомогу суд відмовляє, із таких підстав. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Із доказів на понесення позивачкою витрат на надання правничої допомоги позивачкою надано лише квитанцію до прибуткового касового ордеру без номера від 15.08.2023 (очевидна описка у даті ) про сплату адвокату Гуменюку О.В. 3000 грн. Така квитанція не доводить того, що такі витрави позивакою донесено у зв`язку із розглядом цієї справи, оскільки до позову не долучено ні договору про надання правничої допомоги, ні детального розрахунку виконаної адвокатом роботи, як визначено ст. 137 ЦПК України.

Outcome: partial