Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-08 00:00:00

Орган опіки та піклування Ківерцівської міської ради звернувся в Луцький міськрайонний суд Волинської області з позовом до [PERSON] про звільнення від обов`язків опікуна. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що малолітній [PERSON] є дитиною, яка позбавлена батьківського піклування. Мати дитини позбавлена батьківських прав, відомості про батька записані відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України. Згідно розпорядження голови Горохівської районної державної адміністрації №37 від 20 квітня 2015 року бабусю - [PERSON] призначено опікуном над малолітнім онуком. Після встановлення опіки малолітній проживав разом із бабусею у приватному будинку в м. Ківерці. На адресу Служби у справах дітей Ківерцівської міської ради надійшло звернення від Служби у справах дітей Луцької міської ради про звільнення [PERSON] від повноважень опікуна. Причиною звернення стало подання директора школи, де в той час навчався підопічний, у якому зазначалось про невиконання [PERSON] покладених на неї обов`язків опікуна. Відповідно до інформації Луцького РУП ГУНП у Волинській області були зареєстровані звернення громадян про те, що малолітній [PERSON] просить у перехожих купити йому воду чи інші продукти харчування, солодощі. Також дитина систематично залишає місце свого проживання, у зв`язку з чим двічі протягом 2021 року перебував у притулку для дітей. 09 травня 2022 року [PERSON] був поміщений до притулку для дітей Волинської обласної державної адміністрації (місто Рожище), де і перебуває на даний час. Причина - вчинення [PERSON] крадіжки ноутбука в прихожан церкви «Вефіль» ЄХБ м. Ківерці та залишення дитини без нагляду. Позивач покликається також на той факт, що відносно [PERSON] неодноразово складались протоколи про адміністративні правопорушення за ст. 184 КУпАП за невиконання обов`язків опікуна, на невиконання опікуном рекомендацій, викладених у акті обстеження умов проживання від 12 квітня 2022 року. З врахуванням викладеного просить звільнити [PERSON] від обов`язків опікуна над малолітнім [PERSON] 26 жовтня 2022 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній вказує на безпідставність позовних вимог та просить відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача зазначає, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували факти бездоглядності та жебракування дитини, якими можуть бути судові рішення. Також позивач не надав суду рекомендацій органу опіки та піклування [PERSON] та доказів, які б підтверджували їх невиконання. Висновок органу опіки та піклування про доцільність звільнення [PERSON] від повноважень опікуна прийнято без врахування стану здоров`я відповідачки, яка через отриману травму була змушена певний час перебувати на лікуванні. Представник відповідача звертає увагу на те, що одноразове притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП не може слугувати доказом доведення позовних вимог про звільнення [PERSON] від повноважень опікуна. Водночас, постановою Горохівського районного суду Волинської області від 28 липня 2021 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] було закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Клопотання директора КЗ «Луцький НВК ЗОШ I-II ступенів №7 природничий ліцей» від 17 червня 2021 року про вжиття заходів щодо [PERSON] з метою недопущення її онуком протиправних дій та сприяння в переведенні його в інший навчальний заклад є доказом порушення поведінки дитиною, а не порушення обов`язків опікуна [PERSON] . Не доводить порушення таких обов`язків і подання навчального закладу «Луцька ЗОШ I-IIступенів № 19» від 08 листопада 2019 року, у якому дирекція зазначає, що не може гарантувати збереження життя та здоров`я дитини з огляду на її важкий характер, при цьому не вказуючи, в чому полягає невиконання опікуном її обов`язків. 01 листопада 2022 року від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій орган опіки та піклування заперечує відсутність доказів у справі, які б підтверджували бездоглядність та жебракування малолітнього [PERSON] , посилаючись при цьому на лист Луцького РУП ГУНП у Волинській області №4065/50/04-22 від 17 травня 2022 року, у якому зафіксовані звернення громадян про бездоглядність малолітньої дитини, прохання їжі у дорослих та звернення [PERSON] про зникнення її онука безвісти. Такими доказами позивач зазначає також письмові пояснення притулку та постанову Ківерцівського районного суду Волинської області від 20 червня 2022 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП. Щодо ненадання органом опіки та піклування рекомендацій [PERSON] позивач зазначає, що такі рекомендації неодноразово надавались опікуну, про що свідчить, зокрема, акт обстеження умов приживання від 12 травня 2021 року та 12 квітня 2022 року. Позивач вважає безпідставним твердження представника відповідача щодо необґрунтованості висновку органу опіки та піклування, оскільки такий базується на письмових фактах суб`єктів взаємодії. Щодо клопотання посадових осіб навчальних закладів, то в письмових зверненнях навчальні заклади звертають увагу також на поведінку опікуна, яка ігнорує проблеми у поведінці дитини та вказують на відсутність відповідної комунікації останньої з навчальним закладом. Саме письмові повідомлення закладів освіти, де навчалась дитина, на думку позивача, свідчать про невиконання законним представником своїх обов`язків. Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 08 вересня 2022 року цивільну справу передано за підсудністю до Горохівського районного суду Волинської області. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 05 жовтня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 27 грудня 2022 року провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві та у відповіді на відзив. Зазначила, що опікун [PERSON] неналежно здійснювала догляд за малолітнім [PERSON] : опікун зазвичай не знала про місцеперебування дитини впродовж дня, що призвело до того, що дитина була вилучена з сім`ї. Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечили проти позову з підстав, викладених у відзиві на позов та просили відмовити в його задоволенні. Відповідач [PERSON] пояснила, що виховувала дитину змалку, оскільки мама хлопчика була позбавлена батьківських прав. Дитина має проблеми зі здоров`ям, зокрема, неврологічного характеру, хворіє на алергію, бронхітом, через що вона неодноразово возила дитину на оздоровлення в санаторій. У м. Луцьк переїхала заради підопічного: у місті він міг навчатись у кращій школі, відвідувати гуртки. Через проблеми у поведінці дитини записувалась на курси по вихованню « Розвиток дитини », зверталась до психологів, педагогів, в інклюзивно-ресурсний центр для надання рекомендацій щодо виховання дитини. Ствердила, що дозволяла дитині перебувати на майданчику, оскільки [PERSON] хотів спілкуватись з іншими дітьми. [PERSON] пояснила, що після уроків приходила у школу за дитиною, а [PERSON] , бувало, пішов до дому сам або з друзями. Не заперечувала, що дитина добиралась до дому сама в той період, коли вона зламала ногу. При цьому зазначила, що зверталась на «Урядову гарячу лінію» з питань вирішення соціально-побутових питань та забезпечення соціальним працівником на період захворювання. Однак, Горохівська РДА повідомила, що забезпечити її соціальним працівником на період захворювання не має можливості, так як вона не являється одинокою та непрацездатною особою. 09 травня 2022 року - у день поміщення [PERSON] до притулку, перебувала на стаціонарному лікуванні у Комунальному закладі «Ківерцівська центральна лікарня Ківерцівської міської ради». За словами опікуна, в цей день дитину попросила доглянути священнослужителя місцевої церкви. [PERSON] ствердила, що дитина мала все необхідне: хороші побутові умови, одяг, їжу, ліки, кишенькові гроші. Вона цікавилась його навчанням, допомагала з уроками, багато читала. На даний час проживає у с. Звиняче, має у власності частину житлового будинку, де створює всі необхідні побутові умови для проживання дитини. Розуміє усю відповідальність за виховання дитини та впевнена, що впорається. Просила не позбавляти її права опіки над онуком. Заслухавши пояснення сторін у справі, представника відповідача, дослідивши та оцінивши докази по справі кожен зокрема та в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , його матір`ю є [PERSON] , яка позбавлена батьківських прав відповідно до рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 14 листопада 2014 року. Відомості про батька зазначено відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, про що свідчить повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а. с. 11, 12-13,14-15). Відповідно до рішення Ківерцівської районної державної адміністрації Волинської області від 02.02.2015 року № 3 «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування» малолітньому [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а. с. 16). Розпорядженням Горохівської районної державної адміністрації Волинської області від 20 квітня 2015 року №37 над [PERSON] , [INFO] , встановлена опіка, опікуном над дитиною призначено [PERSON] . [PERSON] з квітня 2021 року проживала за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована в [ADDRESS]. Так, в ході розгляду справи судом було встановлено, що малолітня дитина 09 травня 2022 року відібрана від опікуна та поміщена до притулку для дітей служби у справах дітей Волинської ОДА (місто Рожище), де і перебуває на даний час. Про даний факт свідчить долучене до матеріалів справи направлення до притулку дітей Волинської ОДА від 09 травня 2022 року, згідно з якого опікун [PERSON] не забезпечує належний нагляд і виховання онука, позбавленого батьківського піклування. (а. с. 83). Матеріалами справи також встановлено, що протягом 2021 року [PERSON] двічі, а саме з 26 по 28 травня та з 05 по 19 липня перебував у притулку для дітей служби у справах дітей Волинської ОДА (місто Рожище), про що свідчить листи притулку від 27 травня 2021 року №229 та від 05 липня 2021 року №311. При цьому, як зазначено у листі №229 від 27 травня 2021 року причиною направлення дитини у притулок є самовільне залишення місця постійного проживання та навчання. Зі слів малолітнього відомо, що причиною залишення сім`ї є бажання погуляти (а. с. 81, 82). 04 липня 2022 року виконавчим комітетом Ківерцівської міської ради прийнято рішення №122 «Про затвердження висновку органу опіки та піклування Ківерцівської міської ради про доцільність звільнення [PERSON] від повноважень опікуна малолітнього онука, дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] ». Даним рішенням виконавчий комітет Ківерцівської міської ради затвердив висновок органу опіки та піклування Ківерцівської міської ради про доцільність звільнення [PERSON] від повноважень опікуна малолітнього онука. Підставою прийняття відповідного рішення є невиконання [PERSON] обов`язків опікуна щодо виховання підопічного [PERSON] . У висновку орган опіки та піклування стверджує про бездоглядність і байдуже ставлення опікуна до безпеки дитини, його інтересів та потреб. При цьому, покликається на звернення навчальних закладів, в яких навчалась дитина, інформацію Луцького РУП ГУНП у Волинській області, згідно з якої [PERSON] систематично залишає місце свого проживання, просить грошей у перехожих на продукти харчування, бродить вулицями у нічний час доби, акт обстеження умов проживання сім`ї, протоколи про адміністративні правопорушення, складені відносно опікуна (а. с. 31, 32-34). При дослідженні судом вказаних письмових доказів встановлено, що згідно інформації КЗ «Луцька загальноосвітня школа I-III ступенів №19 Луцької міської ради Волинської області» від 08 листопада 2019 року з опікуном [PERSON] неодноразово проводились бесіди, в яких остання висловлювала свої прохання і побажання щодо навчання дитини, обіцяла всіляко сприяти адаптації дитини у новому навчальному закладі. Дирекція шкоди стверджує, що [PERSON] своєю поведінкою провокує конфліктні ситуації, через що учень в колективі знаходиться в зоні часткового відторгнення. Його ставлення до учнів недоброзичливе, друзів у нього не має. За період навчання [PERSON] зарекомендував себе агресивним, нестриманим, не проявляє інтересу до навчання, порушує дисципліну. Дитина відвідує групу продовженого дня де не харчується разом з іншими дітьми через відсутність коштів, хоча, за словами опікуна, вона виділяє кошти на самостійне харчування підопічного. Класний керівник неодноразово помічала у дитини недешеві солодощі. Дитина доглянута, але буває одягнена не по погоді. У поданні йдеться також про те, що з другої умовної чверті учень самостійно їздить у громадському транспорті до школи і зі школи, оскільки бабуся зламала ногу. З дитиною ведеться робота з метою покращення навчання та поведінки. Дирекція школи вказує, що не може гарантувати збереження життя і здоров`я дитини та убезпечити їх від протиправних дій. Тому просить розглянути питання про доцільність перебування дитини під опікою [PERSON] (а. с. 20-21) У клопотанні Комунального закладу «Луцький навчально-виховний комплекс загальноосвітня школа I-II ступенів №7 природничий ліцей» від 17 червня 2021 року дирекція закладу просить начальника служби у справах дітей Ківерцівської РДА вжити заходів щодо [PERSON] з метою недопущення учнем школи [PERSON] протиправних дій та сприяння у переведенні в інший навчальний заклад за місцем проживання. За інформацією дирекції школи дитина самостійно, без супроводу опікуна, добирається до школи і до дому, його часто бачать батьки однокласників в темну пору доби в районі Київського майдану. Повідомляє, що учень постійно порушує поведінку під час навчального процесу, на зауваження вчителів не реагує. Опікун стверджує, що вона не має належного впливу на свого підопічного, часто шукає його в районі за місцем проживання. Також дирекція школи вказує на факт крадіжки [PERSON] мобільного телефону у іншої дитини. При цьому, як зазначено у клопотанні, опікун [PERSON] не реагує на зауваження класовода та дирекції школи, агресивно та неадекватно себе поводить в спілкуванні з педагогами, на телефонні дзвінки не відповідає. У клопотанні йдеться про поміщення [PERSON] 26 травня 2021 року у притулок для дітей служби у справах дітей Волинської облдержадміністрації, причиною чого була неадекватна поведінка дитини. При цьому, як вбачається із подання, в цей день учень з`явився за п`ять хвилин до закінчення уроків і побіг на шкільний майданчик. На запитання вчителя де він досі знаходився, почав тікати. Дитину спіймала мама одного з батьків. Про інцидент повідомили службу у справах дітей і дитину доставили до притулку. При цьому, як зазначається у зверненні, протягом дня опікун неодноразово телефонувала до навчального закладу і цікавилась, чи дитина прибула до шкоди (а. с. 22-23) Із постанови Ківерцівського районного суду Волинської області від 20 червня 2022 року, залишеною в силі Волинським апеляційним, вбачається, що [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді попередження. Зі змісту постанови слідує, що [PERSON] неналежно виконувала обов`язки опікуна над малолітньою дитиною - [PERSON] з 01 січня 2022 року по 09 травня 2022 року, що викладено в листі Ківерцівської міської ради Волинської області від 24 травня 2022 року №664/02-03/2-22, внаслідок чого останнього було поміщено до притулку для дітей Волинської ОДА (а. с. 104-105, 109-110). Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 травня 2021 року та постановою Горохівського районного суду Волинської області від 28 липня 2021 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 184 КУпАП закрито за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення (а. с. 127-129, 130-132). Відповідно до листа Луцького РУП ГУНП у Волинській області, наданого у відповідь на запит про надання інформації голові Ківерцівської міської ради О. Ковальчуку та листа №12877/50/01-2022 від 22 грудня 2022 року, який надійшов на запит суду, згідно бази даних ІТС ІПНП відносно малолітнього [PERSON] реєструвались наступні звернення: про виявлення малолітнього без нагляду дорослих (27 травня 2019 року, 10 червня 2020 року, 30 грудня 2021 року, 13 січня 2022 року); звернення опікуна [PERSON] про зникнення дитини безвісти (08 жовтня 2019 року, 19 листопада 2019 року, 19 травня 2020 року, 20 вересня 2020 року) (а. с. 29, 137). Відповідно до інформації, зафіксованої у Акті обстеження умов проживання від 12 квітня 2022 року, працівниками служби у справах дітей та поліцейським здійснено черговий візит в сім`ю опікуна [PERSON] та її підопічного онука [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . За результатами обстеження умов проживання встановлено, що умови проживання задовільні. Є необхідні меблі, побутова техніка. Проте по кімнаті розкидані речі, перетяг - за словами [PERSON] вона прибирає. У дворі чисто, заготовлені дрова. [PERSON] перебував у ліжку. За словами бабусі його побили якісь хлопці та спортивному майданчику, де він перебував з обіду до вечора. Опікуну повідомлено про те, що дитина була виявлена на автостанції, де просила купити йому поїсти і попити. На питання членів комісії до дитини, чому він пізно ввечері не був удома і жебракував, дитина ховалась під ковдру. [PERSON] попереджено про відповідальність за виховання та утримання онука та припинення опіки у разі неналежного виконання обов`язків опікуна. (а. с. 28). Судом також встановлено, що [PERSON] з 06 грудня 2021 року по 15 грудня 2021 року, 09 травня 2022 року по 18 травня 2022 року перебувала на стаціонарному лікуванні у Комунальному закладі «Ківерцівська центральна лікарня Ківерцівської міської ради», про що свідчать Виписки із медичної картки стаціонарного хворого №2158 та №581 даного закладу (а. с. 72, 73). Із відповіді Горохівської РДА від 29 листопада 2019 року №С-80/214 на звернення [PERSON] по питанню вирішення забезпечення соціальним працівником на період захворювання вбачається, що забезпечити її соціальним працівником на період захворювання не має можливості, так як вона не являється одинокою та непрацездатною особою. Матеріалами справи також стверджується, що у 2019 році життя та здоров`я малолітнього [PERSON] було застраховане в страховій компанії «Універсальна» та «VUSO», про що свідчать долучені Електронний поліс добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби від 26 листопада 2019 року та Електронний поліс добровільного страхування від нещасних випадків від 26 листопада 2019 року. Даними про логопедичне обстеження [PERSON] педагога [PERSON] від 25 січня 2018 року зазначено про відвідування дитиною занять, на які останній «приходить вчасно, завжди охайний, чистий, гарно одягнений, на заняттях уважний, активний, виконує всі завдання». У Висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 03 жовтня 2019 року №113 Комунального закладу «Інклюзивно-ресурсний центр ЛМР» надано оцінку фізичного та мовленнєвого розвитку [PERSON] , його когнітивної, емоційно-вольової сфери, навчальної діяльності та рекомендації фахівців центру щодо дитини з огляду на її потреби. При оцінці когнітивної сфери спостерігається уповільненість сприйняття і переробки інформації. Труднощі в навчанні зумовлені уповільненим темпом мислительних процесів. При оцінці емоційно-вольової сфери у дитини встановлено занижену самооцінку, присутня емоційна та фізична напруга, потребує багато часу на адаптацію. Надано рекомендації для вчителів, асистента вчителя, практичного психолога, законного представника дитини (потреба в консультації лікаря, соціального працівника) (а. с. 133-136). Опитана в судовому засіданні відповідно до ст. 171 СК України дитина [PERSON] повідомив суду, що він мешкав разом з бабцею [PERSON] в місті Ківерці. Відносини у них в сім`ї добрі, йому жилось з бабцею добре. В нього було усе необхідне: одяг, їжа, іграшки. Бабуся давала кишенькові гроші, щоб купити поїсти у школі. Бабця його не ображала, допомагала з уроками. Не заперечував, що гуляв допізна по вулицях, бо хлопці гуляли і йому теж хотілось з ними гуляти. Бабуся наказувала допізна не гуляти, але він інколи не слухався. Розказав, що сам добирався до школи і зі школи, коли бабуся зламала ногу. Коли бабуся хворіла, залишала його на сусідку. Дитина хоче надалі проживати з бабусею і обіцяє бути слухняним. В позовній заяві про звільнення [PERSON] від здійснення повноважень опікуна орган опіки і піклування посилається на ст. 75 ЦК України та ст. 250, 251 СК України, згідно з якими суд може звільнити особу від повноважень опікуна у разі невиконання нею своїх обов`язків, порушення прав підопічного, а також у разі поміщення підопічного до навчального закладу, закладу охорони здоров`я або закладу соціального захисту. При цьому позивач підтверджує ці обставини інформацією про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, зокрема, за ст. 184 КУпАП, інформацією органів поліції про реєстрацію відносно [PERSON] повідомлень за фактом зникнення малолітньої дитини та її бездоглядність. Також позивач посилається на інформацію з навчальних закладів про те, що опікун не супроводжував дитину до школи, не забирав після занять та не володів інформацією про місцезнаходження дитини після уроків. Суд не приймає наведені позивачем доводи як підставу для звільнення [PERSON] від здійснення повноважень опікуна дитини [PERSON] з огляду на наступне. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Згідно зі ст. 243 Сімейного кодексу України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. 244 цього Кодексу опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Не може бути опікуном, піклувальником дитини особа, яка зловживає спиртними напоями, наркотичними засобами, особа, позбавлена батьківських прав, а також особа, інтереси якої суперечать інтересам дитини. Відповідно до частини 1 ст. 249 Сімейного кодексу України опікун зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. Також права та обов`язки опікуна закріплені у ст. 67 ЦК України, де вказано, що опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун малолітньої особи зобов`язаний дбати про її виховання, навчання та розвиток. Згідно зі ст. 246 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування контролює умови утримання, виховання, навчання дитини, над якою встановлено опіку та піклування. Згідно з ст. 251 Сімейного кодексу України, особа може бути звільнена від обов`язків опікуна або піклувальника дитини у випадках, передбачених Цивільним кодексом України, а також тоді, коли між опікуном, піклувальником та дитиною склалися стосунки, які перешкоджають здійсненню ними опіки, піклування. Частиною 3 ст. 75 Цивільного кодексу України визначено, що за заявою органу опіки та піклування суд може звільнити особу від повноважень опікуна або піклувальника у разі невиконання нею своїх обов`язків, порушення прав підопічного, а також у разі поміщення підопічного до навчального закладу, закладу охорони здоров`я або закладу соціального захисту. У відповідності до положень ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що ратифікована Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. За змістом ч. 1 ст. 27 цієї Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Суд при визначенні основних інтересів дитини враховує не тільки можливість забезпечення її розвитку у здоровому середовищі, а й необхідність виключення умов, якими було б завдано шкоду здоров`ю та розвитку дитини. Ураховуючи викладене, суд на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов висновку про те, що підстави, передбачені частиною першою статті 75 СК України для позбавлення від повноважень опікуна відсутні. Так, при контрольному обстеженні умов проживання дитини за адресою: [ADDRESS] , про що складено відповідний акт 12 квітня 2022 року, вбачається, що умови проживання задовільні, є необхідні меблі, побутова техніка. У дворі чисто, заготовлені дрова. При цьому, посилання позивача на невиконання рекомендацій, зазначених у даному акті, суд вважає необґрунтованим, оскільки жодних рекомендацій [PERSON] зазначений акт не містить. Щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, то постановою Ківерцівського районного суду Волинської області від 20 червня 2022 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді попередження. Водночас, постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області Черняка В.В. від 06 травня 2021 року та постановою судді Горохівського районного суду Волинської області Санакоєва Д.Т. від 28 липня 2021 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 184 КУпАП закрито у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Відтак, порушення опікуном своїх обов`язків не мають систематичного та постійного характеру. Не містять матеріали справи і доказів заняття [PERSON] жебрацтвом - систематичного випрошування грошей, речей, інших матеріальних цінностей у сторонніх осіб чи використання [PERSON] малолітньої дитини для заняття жебрацтвом, відповідальність за що передбачена Кримінальним кодексом України. Інформація Луцького РУП ГУНП у Волинській області про неодноразове звернення опікуна [PERSON] про зникнення безвісти дитини, про прохання дитиною їжі у дорослих за встановлених судом обставин однозначно не підтверджує факту бездоглядності дитини та неналежного виконання обов`язків опікуна. Окрім цього, за словами дитини, причиною залишення сім`ї є бажання погуляти. Щодо посилання позивача на письмові звернення навчальних закладів, де навчалась дитина, які, на думку органу опіки та піклування, свідчать про невиконання опікуном своїх обов`язків, то метою таких звернень є недопущення учнем школи [PERSON] протиправних дій та сприяння у переведенні в інший навчальний заклад за місцем проживання. Дані звернення не містять інформації про повну відсутність комунікації опікуна з начальним закладом. За інформацією навчального закладу остання висловлювала свої прохання і побажання щодо навчання дитини, обіцяла всіляко сприяти адаптації дитини у новому навчальному закладі. Педагоги стверджують, що дитина доглянута, неодноразово помічали у дитини недешеві солодощі. Навчальні заклади звертають увагу на погану поведінку дитини та незлагоджену поведінку її опікуна з цього питання з класним керівником, вчителями та адміністрацією школи. Водночас, матеріалами справи стверджується, що опікун зверталась за рекомендаціями до педагогів, в інклюзивно-ресурсний центр щодо питань виховання та навчання дитини, у 2019 році дитина була застрахована від нещасних випадків та ряду хворіб. На думку суду, викладене свідчить про небайдуже ставлення опікуна до дитини, її розвитку, виховання, навчання та її здоров`я. Щодо висновку органу опіки та піклування Ківерцівської міської ради про доцільність звільнення [PERSON] від повноважень опікуна малолітнього онука то суд зазначає наступне. Відповідно до правових висновків Верховного Суду (наприклад, постанова від 28 січня 2021 року у справі №753/6498/15-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі №500/6325/17, від 04 липня 2018 року у справі №496/4271/16-а (К/9901/29090/18)) висновок органу опіки та піклування не містить ознак рішення суб`єкта владних повноважень, оскільки не є нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії - він не породжує прямих юридичних наслідків для сторін та безпосередньо не впливає на їх права й обов`язки, тобто є фактично джерелом доказування при наявності цивільного спору, оскільки несе виключно інформативний характер і на відміну від рішень органу опіки та піклування має рекомендаційний характер. Отже, висновок, на який посилається позивач, є лише одним з доказів у справі, носить рекомендаційний характер та не може бути самостійним засобом захисту порушеного права. Цьому документу може бути надана лише оцінка в сукупності з іншими доказами у справі при вирішенні по суті питання, для якого він був складений. Суд, надаючи оцінку висновку органу опіки та піклування про доцільність звільнення [PERSON] від повноважень опікуна, вважає такий висновок необґрунтованим та складеним при неповному з`ясуванні усіх обставин. Так, у висновку зазначається про невиконання обов`язків опікуна з огляду на неодноразове складання відносно [PERSON] протоколів про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП, які направлено на розгляд суду. При цьому, орган опіки та піклування не зазначає інформації про результати розгляду даних протоколів та притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності судом. Належними доказами не підтверджено фактів крадіжки та бродяжництва малолітнім [PERSON] . Акт обстеження умов проживання від 12 квітня 2022 року не в повній мірі підтверджує неналежні побутові умови та містить попередження про відповідальність опікуна за неналежне виконання обов`язків, без зазначення чітких рекомендацій [PERSON] по вихованню дитини. Висновок в основному базується на письмових зверненнях навчальних закладів, де навчалась дитина, які свідчать здебільшого про неналежну поведінку дитини та недостатність взаємодії опікуна з педагогами. Відповідно до ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За встановлених обставин суд вважає недоведеним, що опікун в порушення ст. 67 ЦК України не виконував свої функції опікуна щодо створення дитині необхідних побутових умов, забезпечення її доглядом, лікуванням, не дбав про її виховання, навчання та розвиток. Матеріали справи не містять інформації, що опікун не відповідає вимогам ст. 244 Сімейного кодексу України щодо особистих якостей особи опікуна. Оскільки судом не встановлено невиконання опікуном [PERSON] своїх обов`язків, порушення нею прав підопічного чи наявності між нею та дитиною стосунків, які перешкоджають здійсненню опіки, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає. При цьому, суд не нівелює наявність проблем у поведінці малолітньої дитини, відсутність належного впливу опікуна на дитину та недостатній контроль за її поведінкою, що було підставою для притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, однак вважає, що це не може бути підставою для звільнення [PERSON] від здійснення повноважень опікуна. Судом враховуються якнайкращі інтереси дитини, бажання відповідача опікуватись дитиною та відсутність виключних підстав для звільнення від обов`язків опікуна - жорстоке поводження, страждання дитини через відсутність піклування про здоров`я, психічний стан, фізичний і духовний розвиток, неналежність побутових умов та умов для здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, з урахуванням думки дитини.

Outcome: dismissed