Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, якою просить встановити факт постійного проживання заявника разом із чоловіком - [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини - [INFO] , в тому числі за період з 01.03.2017 по день смерті спадкодавця. Заява обґрунтована тим, що 07 січня 1986 року між [PERSON] га [PERSON] був укладений шлюб. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на: 1/2 частину квартири [ADDRESS] , яка належить померлому на праві спільної сумісної власності із заявницею на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 23.02.2004 року, виданого Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради; 1/2 частину квартири [ADDRESS] , яка належить померлому на праві спільної часткової власності із заявницею на підставі договору дарування квартири від 17.11.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Губською В.А., зареєстрованого в реєстрі за №5453. Заявниця є єдиною спадкоємицею за померлим [INFO] [PERSON] . Маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Ганшиної О.Ю. із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, проте у вчиненні нотаріальної дії, як видача свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено у зв`язку із неподанням нотаріусу у встановлені строки заяви про прийняття спадщини та відсутності підтвердження факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. На момент смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] на момент смерті чоловіка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Заявниця хоча і була на час відкриття спадщини зареєстрована за іншою адресою, але фактично проживала зі своїм чоловіком за адресою: [ADDRESS] . Цей факт підтверджується: актом, складеним сусідами [PERSON] , завірений начальником дільниці №25 ЖКС; інформацією про особистість, наданою 05.01.2023 року Відділом поліції№2 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області; тим, що особові рахунки за адресою: [ADDRESS] відкриті на ім`я [PERSON] ; оплату комунальних послуг, не дивлячись на відсутність реєстрації у цій квартирі, здійснювала виключно заявниця; фактом отримання [PERSON] пенсійних виплат за адресою: [ADDRESS] , яку доставляють працівники АТ «Укрпошта»; фотографії, з яких вбачається спільне проведення подружжям дозвілля та святкування урочистих дат; тим, що з вересня 2021 року до дати смерті, [PERSON] проходив лікування раку прямої кишки. Весь цей час заявниця здійснювала догляд за своїм чоловіком, купувала за власні кошти необхідні ліки, супроводжувала до медичних закладів, а після смерті чоловіка здійснила його поховання. Ухвалою суду від 17.01.2023 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд. Витребувано у приватного нотаріуса ХМНО Ганшиної О.Ю. належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті після смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] . Заявниця [PERSON] у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомлено. Представник заявника - адвокат Огієнко Б.С. у судовому засіданні заяву підтримав, просив задовольнити вимоги заяви в повному обсязі, клопотань про виклик свідків та витребування (надання) суду нових доказів не заявив. Представник заінтересованої особи Харківської міської ради - у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомлено. Суд, заслухавши представника заявника, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного висновку. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 07.01.1986 Комінтернівським відділом РАГСу м.Харкова, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище - [PERSON] (а.с.10). [PERSON] помер [INFO] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) 13.12.2021 складено актовий запис № 26175 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.11). Вивченням матеріалів спадкової справи № 134/2022 (69998746), початої 05.12.2022 приватним нотаріусом ХМНО Ганшиною О.Ю., 05.12.2022 [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті її чоловіка [PERSON] . Інші особи із заявами про прийняття спадщини або про відмову від спадщини не зверталися (а.с. 74-89). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.12.2022 ПН ХМНО Ганшина О.Ю. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після її чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини та зазначила, що станом на день смерті [PERSON] заявниця не була зареєстрована з ним за однією адресою, згідно інформації з офіційних реєстрів (а.с.12-13). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений Наказом Міністерства юстиції Укроїм від 22.02.2012 № 296/5. Згідно п.п. 3.21 Розділу ІІ Глави 10 вказаного Порядку спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем п.п.3.22. Розділу ІІ Глави 10 Порядку). Заявниця [PERSON] наполягає на тому, що вона постійного проживала з чоловіком за адресою: [ADDRESS] , хоч і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно відомостей з копії паспорту заявниці, які містяться у матеріалах цивільної справи, [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 23.05.2012 по 01.03.2017, а з 01.03.2017 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). З договору дарування квартири від 17.11.2004 вбачається, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] (а.с. 41-45). Квартира, у якій зареєстрована заявниця [PERSON] , яка розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 23.02.2004 (а.с. 46-48). Проте, на думку суду, факт належності заявниці та її чоловікові вказаного нерухомого майна на праві спільної часткової та сумісної власності сам по собі не свідчить про те, що заявниця саме проживала зі своїм чоловіком на момент його смерті за адресою: [ADDRESS] , а не просто навідувалася у належне їй житло. Окрім того, вказане майно набуте подружжям задовго до смерті [PERSON] . Заявниця стверджує, що комунальні послуги за утримання вказаного вище житла сплачувала виключно вона, на підтвердження чого надала суду копії відповідних квитанцій (а.с. 28-40). Проте, Верховний Суд у своїй сталій практиці неодноразово висловлював позицію, що непроживання особи у власній квартирі не звільняє її від обов`язку сплачувати надані житлово-комунальні послуги (постанова ВС від 02.04.2020,у справі № 757/29813/17). Факт відкриття на ім`я заявниці особових рахунків для ведення обліку розрахунків за комунальні послуги з КП «Харківводоканал», КА «Харківські теплові мережі», КП «Комплекс з вивозу побутових відходів», КП «Жилкомсервіс», жодним чином не доводить факту постійного проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , на час смерті її чоловіка, оскільки з отриманих на адвокатський запит відомостей з вказаних комунальних підприємств вбачається, що особові рахунки були відкриті до 01.03.2017, коли [PERSON] була прописана за вказаною адресою (а.с. 21-24). Матеріали справи містять копію Акту, складеного мешканцями будинку [ADDRESS] про підтвердження факту проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] разом із [PERSON] у період з 01.03.2017 по 12.12.2022 (а.с.15-19). При цьому, необхідно відмітити, що даний акт не має дати його складення, а лише дати його підписання сусідами, до нього не долучені докази на підтвердження того, що особа, яка його засвідчила, обіймає посаду начальника дільниці № 25 ЖКС. До Акту долучені копії паспортів не усіх осіб, які його підписали. Окрім того, з Акту не вбачається яким саме чином було встановлено, що [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] разом із [PERSON] саме у період з 01.03.2017 по 12.12.2022 і чи постійно вона там проживала. Клопотання про допит в якості свідків осіб, зазначених у вищевказаному акті, заявницею та її представником не заявлено. Що стосується «Інформації про особистість» від 05.01.2023 за підписом ДОП СП ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області капітана поліції Артура Берладіна, то суду не надано доказів того, на якій підставі взагалі був виданий вказаний документ, чи мала особа, яка його підписала повноваження на його видачу. До того ж, у даному документі не вказаний конкретний час проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] , а надана лише загальна характеристика заявниці (а.с. 20). Матеріали справи містять медичну документацію (в копіях) на ім`я [PERSON] за осінь 2021 року, згідно якої у останнього діагностовано рак прямої кишки ІІІ стадії (а.с. 51-57). Заявниця стверджує, що з вересня 2021 року по день смерті спадкодавця, коли [PERSON] проходив лікування, вона здійснювала за ним догляд, купувала за власні кошти ліки, супроводжувала до медичних закладів, проте долучені до справи копії чеків та акту № 618 від 27.09.2021 не місять відомостей про те, хто саме робив оплату медичних послуг та оплачував ліки. Окрім того, здійснення догляду за хворим, придбання ліків та супроводження до медичних закладів жодним чином не свідчить про факт постійного проживання з хворою особою. Відповідно до договору замовлення № 003692 від 14.12.2021 [PERSON] здійснила замовлення у КП «Ритуал» ХМР на організацію та проведення поховання [PERSON] (а.с. 63-64). Однак, даний факт на думку суду також не свідчить про те, що заявниця на момент смерті свого чоловіка саме проживала з ним за однією адресою. Окрім того, очевидним є той факт, що за відсутності у подружжя [PERSON] дітей, як зазначено у заяві, поховання свого чоловіка здійснила саме [PERSON] , як дружина померлого і єдина його спадкоємиця. Необхідно також відмітити, що у даній справі предметом доведення є саме факт постійного проживання заявниці зі спадкодавцем на момент його смерті, а не факт знаходження [PERSON] та її померлого чоловіка у шлюбних відносинах. Суду також надані фотокартки, які зі слів заявниці свідчать про спільне проведення подружжям дозвілля та святкування урочистих дат, проте жодними достатніми доказами не підтверджено факту того, коли саме і де зроблені ці фото та хто на них зображений. У судовому засіданні досліджено також відповідь АТ «Укрпошта» на адвокатський запит представника заявниці - адвоката Огієнка Б.С., з якого вбачається, що підприємством надано адвокату копії підтверджуючих документів про виплату пенсії [PERSON] , а саме: фрагментів відомостей про нарахування та виплату пенсійних коштів з підписом [PERSON] за період з січня 2020 року по січень 2022 року. У даних відомостях місцем проживання [PERSON] зазначено: [ADDRESS] . Проте, на думку суду, отримання заявницею пенсії за вказаною адресою не є безспірним доказом на підтвердження факту саме постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] на момент його смерті, оскільки згідно наданих суду копій відомостей пенсійна виплата здійснюється один раз на місяць, і заявниця не позбавлена можливості, як співвласник житла, розташованого за адресою: [ADDRESS] , отримувати пенсію раз на місяць за вказаною адресою. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно роз`яснень, викладених в п.п.1,5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. За змістом п. 23 вказаної постанови, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Надаючи оцінку доказам, які надані заявницею в обґрунтування її заяви, суд приходить до висновку, що усі вказані вище докази зводяться до підтвердження факту про перебування заявниці та померлого [PERSON] у шлюбних відносинах, однак жодна особа цей факт не оспорює. Сама ж заявниця через свого представника не заперечує, що вона, як дружина [PERSON] , є його єдиною спадкоємицею, проте, як з`ясовано в судовому засіданні, заяву про прийняття спадщини після смерті чоловіка у встановлений законом строк не подала. Необхідно відмітити, що відповідно до частини другої статті 2 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами, або підставою для їх обмеження. Проте, враховуючи все вище викладене, суд приходить до висновку, що заявниця не надала суду достатньої кількості належних та допустимих доказів на підтвердження факту постійного проживання зі спадкодавцем на час його смерті та відкриття спадщини.

Outcome: dismissed