Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

Позивач в особі свого представника адвокат Васильєва П.С. звернулася з позовом, в якому зазначила, що є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , в якій вона зареєстрована та проживає з 2007 року разом зі своїм сином [PERSON] . 21.05.008 року останнім був укладений з АТ КБ «ПриватБанк» кредитний договір №DNL0GA0000006946 на суму 27685,36 доларів США. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором між нею і банком був укладений договір іпотеки, відповідно до якого передано в іпотеку вищевказану квартиру. 28 січня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. був виданий виконавчий напис про звернення стягнення на квартиру за адресою: [ADDRESS] у рахунок погашення заборгованості, яка виникла за період з 21.05.2008 року по 11.10.2018 року: заборгованості за кредитом 19071,55 доларів США, заборгованості за відсотками 7808,73 доларів США, комісії 2071,61 доларів США, пені 34150,79 доларів США, штрафу 3155,13 доларів США, а всього 66257,81 доларів США, що за курсом НБУ на 11.10.2018 року становить 1855410 грн. 63 коп. Також стягнуто витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису, в сумі 3500 грн. Позивач вважає, що виконавчий напис видано протиправно, так як квартира, на яку звернуто стягнення, використовується як місце постійного проживання, а тому на неї не може бути звернуто стягнення відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Крім того, вважає, що нотаріусом порушено трирічний строк, протягом якого може бути здійснене стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса. В порушення пункту 22 договору іпотеки стягувачем не було надано будь-яких письмових вимог щодо погашення заборгованості або звернення стягнення на предмет іпотеки. На думку позивача, нотаріус не перевірив безспірність заборгованості. Також звертає увагу, що подвійне стягнення штрафу та пені свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Крім того, виданий виконавчий напис не відповідає вимогам ст. 89 Закону України «Про нотаріат». У виконавчому написі зазначено адресу її реєстрації: [ADDRESS] , у той час як вірним є квартира [ADDRESS] , не вказано суму державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника. У зв`язку з вищевикладеним, позивач, посилаючись на положення ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» просить визнати виконавчий напис від 28 січня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, зареєстрований у реєстрі за № 261, про звернення стягнення на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2021 року у справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Під час підготовчого провадження представником відповідача АТ КБ «ПриватБанк» був наданий відзив на позов, в якому відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № DNL0GA0000006946 від 21.05.2008 року [PERSON] 21.05.2008 року отримав кредит у розмірі 26072,56 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 21.11.2018 року. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] 21.05.2008 року був укладений договір іпотеки №DNL0GA0000006946 від 21.05.2008 року. Згідно з договором іпотеки позивач надала в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру загальною площею 44,90 кв.м., житловою площею 27,20кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Обумовлена сторонами ціна предмета іпотеки становить 249419,50, грн. Зобов`язання за кредитним договором боржником не були виконані, суму боргу та проценти за користування кредитом не сплачені. Тому, на думку, відповідача виданий виконавчий напис відповідає вимогам ст.\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції 22.02.2012 року № 296/5. Відзначає, що банком нотаріусу були подані всі документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.\~ Виконавчий напис видано в межах строку дії договору №DNL0GA0000006946 від 21.05.2008 року. При цьому 21.12.2018 банком було направлено позивачу письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором №DNL0GA0000006946 від 21.05.2008 року. Вважає, що до спірних правовідносин не підлягають застосовуються положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки позивач та третя особа погодилися на позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом видачі виконавчого напису. Також звертає увагу, що пеня стягується за період з 21.05.2008р. по 27.11.2018р., а штраф стягується в день формування вимоги про усунення порушень 22.10.2018р., а тому штраф і пеня стягуються за різні порушення, вчинені у різні періоди, що не суперечить ст. 61 Конституції України. Виходячи з наведеного, банк просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] . Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 5 серпня 2020 року за клопотанням позивача у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Боднар І.М. були витребувані копії документів, які були подані стягувачем та на підставі яких виданий виконавчий напис № 261 від 28.01.2019 року. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи наявна заява представника позивача про розгляд справи без їх участі. Представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився, водночас у своєму відзиві на позов представник позивача просив розглянути справу без його участі. Третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. у судове засідання не з`явилася, в своїй заяві просила розглядати справу без її участі. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне: Судом установлено, що 21 травня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] був укладений кредитний договір №DNL0GA0000006946, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 27685,36 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 21.11.2018 року. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №DNL0GA0000006946між банком і [PERSON] 21.05.2008року був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Повєткіною Н.М., зареєстрований в реєстрі за №2012, відповідно до якого передано в іпотеку квартиру загальною площею 44,90 кв.м., житловою площею 27,20 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину. Укладаючи договір іпотеки, сторони передбачили можливість звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі. 28 січня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною за реєстровим № 261 було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на нерухоме майно-квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, запропоновано задовольнити вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» у розмірі: заборгованість за кредитом 19071,55 доларів США, заборгованість за відсотками 7808,73 доларів США, комісія 2071,61 доларів США, пеня 34150,79 доларів США, штраф 3155,13 доларів США,що всього становить 66257 доларів США 81 цент, що за курсом НБУ на 11.10.2018 року становить 1855410 грн. 63 коп., а також витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису, 3500 грн. Строк, за який провадиться стягнення, - десять років чотири місяці двадцять днів, дванадцять років двадцять три днів, а саме з 21.05.2008 року по 11.10.2018 року. Звертаючись з позовом про визнання зазначеного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, позивач посилається, зокрема, на те, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом з порушенням вимог ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції 22.02.2012 року № 296/5 та зареєстрованого у Мінюсті 22.02.2012 року за № 282/20595, оскільки її не було повідомлено про необхідність усунення порушень, нотаріус не перевірив безспірність заборгованості. Вирішуючи позовні вимоги, суд враховує, що згідно зі ст. ст. ст. 15, 16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом України «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (частина перша\~статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Вчинення нотаріусом виконавчого напису регулюється главою 14 Закону України «Про нотаріат» та главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі\~статтею 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). Отже, за змістом наведених норм вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого\~напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Можливість звернення стягнення на предмет іпотеки передбачена як загальним\~Законом України «Про нотаріат», так і спеціальним\~Законом України «Про іпотеку». Стаття 33 Закону України «Про іпотеку»\~передбачає, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених\~статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Частинами першою, другою\~статті 35 цього Закону\~визначено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього\~Закону. Відповідно до підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржник, якщо він є відмінний від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо він є відмінним, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 23 червня 2020 року по справі № 645/1979/15-ц, наведена норма спрямована на фактичне повідомлення іпотекодавця, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на його майно. Тому повідомлення іпотекодавця слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17, від 03 червня 2020 року у справі\~ № 363/568/18, від 03 червня 2020 року у справі № 359/8181/18, від 18 липня 2022 року у справі № 752/11645/19. Як убачається з матеріалів справи, відповідачем на адресу [PERSON] 21.12.2018 року було направлено повідомлення про порушення основного зобов`язання з попередженням, що у випадку невиконання зобов`язання буде розпочато процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки. Водночас матеріали справи не містять належних доказів вручення позивачу вищезазначеного повідомлення відповідно до статті 35 Закону України «Про іпотеку», пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами повідомлення позивача як іпотекодавця про необхідність усунення порушень договору, а, відтак, і виконання вимог вищеназваного Порядку та договору іпотеки. Доводи банку про вручення позивачу письмової вимоги про необхідність усунення порушень за кредитним договором №DNL0GA0000006946 від 21.05.2008 року не підтверджені належними та об`єктивними доказами. Даних про те, що іпотекодавець не отримала повідомлення банку з власної вини також відсутні. Зазначене свідчить про порушення законодавчої вимоги щодо належного повідомлення іпотекодавця, що само по собі є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, суд вважає, що в даному випадку, звернувши стягнення в рахунок погашення боргу за період з 21.05.2008 року по 11.10.2018 року, в тому числі в іноземній валюті пені 34150,79 доларів США та штрафу 3155,13 доларів США, які по суті нараховані за одне й те саме порушення, приватний нотаріус не переконалася у безспірності заборгованості боржника. Враховуючи наведене, позов необхідно задовольнити, визнавши виконавчий напис від 28 січня 2019 року приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрований у реєстрі за № 261, про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , таким, що не підлягає виконанню. При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 908 грн. У зв`язку із задоволенням позову відповідно до статті 141 ЦПК України понесені позивачем витрати по сплаті судового збору необхідно стягнути з відповідача на її користь. За правилами частини четвертої та п`ятої\~статті 268 ЦПК України\~у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved