Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

У листопаді 2022 р. позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з 22 березня 2018 року є власником квартири [ADDRESS] . На підставі договору купівлі-продажу колишній власник та відповідач [PERSON] повинен був знятись з реєстраційного обліку до 22 квітня 2018 року, однак до цього часу відповідач зареєстрований в квартирі, хоча фактично нею не користується та будь-яких його речей в квартирі немає. Реєстрація відповідача порушує право позивача на вільне користування, володіння та розпорядження належного їй майна. В судовому засіданні позивач на позовних вимогах наполягала та просила їх задовольнити. Відповідач в підготовчому судовому засіданні позов визнав та зазначив, що дійсно повинен був знятись з реєстрації, однак цього не зробив. Заперечень щодо задоволення позовних вимог [PERSON] немає. Окремо зазначив, що самостійно зніметься з реєстрації, у зв`язку з чим судом було надано час для зняття з реєстрації, однак станом на 01 березня 2023 року особа з реєстрації не знялась та до суду не з`явився, проте про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Так, судом встановлено, що 22 березня 2018 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Станом на 2022 рік [PERSON] є власником зазначеної вище квартири. Згідно п. 5 Договору купівлі-продажу колишні власники зобов`язались знятись з реєстраційного обліку та звільнити квартиру від речей до 22 квітня 2018 року . Однак, відповідач [PERSON] станом на момент розгляду справи з реєстраційного обліку не знявся, хоча квартиру звільнив та не користується нею з 2018 року. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст.ст. 321 та 391 ЦК України). Реєстрація відповідача перешкоджає позивачу у вільному розпорядженні своїм майном. Як встановлено матеріалами справи, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Відповідач в судовому засіданні визнав позов та зазначив, що дійсно повинен був знятись з реєстраційного обліку, однак не зробив цього, при цьому саму квартиру він звільнив, його речей в квартирі немає, він не претендує на користування квартирою та визнає той факт, що втратив право користування житловим приміщенням. Згідно п. 50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою КМУ від 07 лютого 2022 року № 265 зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (у такому випадку адміністративний збір не сплачується). З урахуванням зазначених вище норм законодавства та встановлених обставин справи, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved