Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

У липні 2022 року позивач [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] , Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в якій просить: визнати за ним, з 19.12.2017 року право власності на автомобіль марки LAND ROVER моделі RANGE ROVER, типу УНІВЕРСАЛ В легковий, 2010 року випуску, номер кузова [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , зняти арешт з вказаного автомобіля. В обґрунтуванні\~позову зазначено,\~що 02.04.2013\~року [PERSON] \~за згодою\~своєї дружини\~ [PERSON] \~уклав з\~ПАТ «Всеукраїнський\~банк розвитку»\~(далі\~ПАТ «ВБР»)\~кредитний договір\~№ІКАРG81951.009\~про надання\~ [PERSON] \~на строк\~до 01.04.2018\~року кредиту\~в сумі\~515400,00\~грн.\~на придбання\~автомобіля марки\~AUDI\~А8,\~2011\~року випуску.В\~цей же\~день,\~02\~квітня 2013\~року,\~ [PERSON] \~(дружина\~з відповідача\~ [PERSON] )\~за згодою\~чоловіка уклала\~з ПАТ\~«ВБР» договір\~поруки №\~РХ02903\~1.81960.003,\~в якому\~поручилась за\~належне виконання\~її чоловіком\~умов вказаного\~кредитного договору.\~10\~січня 2014\~року [PERSON] \~на отримані\~від ПАТ\~«ВБР» кредитні\~кошти в\~сумі 515\~400,00\~гри.\~придбав раніше\~бивший у\~користуванні легковий\~автомобіль,\~але не\~марки AUDI\~А8,\~а марки\~LAND\~ROVER\~моделі RANGE\~ROVER,\~типу УНІВЕРСАЛ\~-\~В ЛЕГКОВИЙ,\~2010\~року випуску,\~з об`ємом\~двигуна 4367\~см кубічних,\~та номером\~кузова [NUMBER] \~(далі\~-\~автомобіль).В цей же день, 10 січня 2014 року, [PERSON] у встановленому законом порядку у ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Львова та Пустомитівського району зареєстрував придбаний автомобіль в свою власність, отримавши як власник автомобіля державний номерний знак [NUMBER] та технічний \~ \~ \~ \~паспорт серії\~ [NUMBER] .В зв`язку з цим додатковою угодою № 1 від 13 січня 2014 року ПАТ «ВБР» та [PERSON] за взаємною згодою внесли зміни до пунктів 1.7 та 2.2 кредитного договору та вказали, що кредит у вказаній сумі видано [PERSON] на \~ \~ \~ \~придбання автомобіля марки LAND ROVER моделі RANGE ROVER, 2010 \~ \~ \~ \~року \~ \~ \~ \~випуску, а також зазначили, що для забезпечення своєчасного повернення кредиту [PERSON] передає в заставу ПАТ «ВБР» придбаний ним автомобіль марки LAND ROVER моделі RANGE ROVER, 2010 року випуску. На виконання вказаної додаткової угоди 13 січня 2014 року ПАТ «ВБР» та [PERSON] уклали договір застави рухомого майна №ZXA019500.81951.012. згідно якого в цілях забезпечення виконання ним вказаного кредитного договору [PERSON] за згодою його дружини [PERSON] передав ПАТ «ВБР» у заставу належний йому на праві власності автомобіль марки LAND ROVER моделі RANGE ROVER, 2010 року випуску, номер кузова [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] . Цей договір застави 13 січггя 2014 року посвідчено приватним нотаріусом Львівського нотаріального міського округу Герилів М.Р. та зареєстровано в реєстрі\~за номером\~62.\~Відповідно до\~пункту 35.5\~договору станом\~на 13\~січня 2014\~року сторони\~визначили заставну\~вартість автомобіля\~в сумі\~ 732000,00\~грн.\~Таким чином,\~згідно вказаного\~договору застави\~рухомого майна\~х 14\~січня 2014\~року [PERSON] \~став заставодавцем,\~а ПАТ\~«ВБР» стало\~заставодержателем вказаного\~автомобіля марки\~LAND\~ROVER\~LANGE\~ROVER,\~2010\~року випуску. В зв`язку з\~порушенням [PERSON] \~графіку погашення\~19\~грудня 2017\~року на\~невідомих йому\~умовах ПАТ\~«ВБР» з\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Арбо фінанс»\~(далі\~-\~ТОВ «ФК\~«Арбо фінанс»)\~договір про\~відступлення права\~вимоги за\~вказаним договором\~застави рухомого\~майна і\~таким чином\~новим заставодержателем\~автомобіля стало\~ТОВ «ФК\~«Арбо фінанс».\~В цей\~же день,\~19\~грудня 2017\~року,\~позивач уклав\~зТОВ «ФК\~«Арбо фінанси»\~договір №\~47\~про відстугілення\~йому на\~платній в\~повному обсязі\~як права\~вимоги за\~вказаним кредитним\~договором 02\~квітня 2013\~року,\~так і\~права вимоги\~за договорами\~застави та\~(див.\~пункт 1.5\~договору №\~47),\~укладеними [PERSON] \~та його\~дружиною на\~забезпечення виконання\~вказаного кредитного\~договору 02\~квітня 2013\~року та\~14\~січня 2014\~року.\~Згідно пункту\~4.1\~вказаного договору\~№ 47\~він за\~109145,33\~грн.\~фактично викупив\~у ТОВ\~«ФК «Арбо\~фінанс» вказаний\~автомобіль,\~сплативши за\~нього ту\~суму коштів,\~яку не\~зміг сплатити\~відповідач [PERSON] . Відповідно до\~пункту 4.2\~договору №\~47\~позивач повністю\~сплатив у\~вказаній сумі\~до підписання\~договору.\~На виконання\~вказаного договору\~про відступлення\~права вимоги\~в цей\~же день,\~19\~грудня 2017\~року,\~він уклав\~з ТОВ\~«ФК «Арбо\~» окремий\~договір про\~відступлення права\~вимоги за\~договором застави\~рухомого майна,\~а саме\~автомобіля марки\~LAND\~ROVER\~RANGE\~ROVER,\~2010\~року випуску,\~укладеного між\~ПАТ іа\~ [PERSON] \~13\~січня 2014\~року. Договір про відступлення ТОВ «ФК «Арбо фінанс» на його користь права вимоги за вказаним договором поруки рухомого майна. 19 грудня 2017 року посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скульською Т.А. та зареєстровано в реєстрі за номером 3980, про що було внесено зміни до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, зареєструвавши [PERSON] як нового та єдиного обтяжувала вказаного автомобіля та виключивши з числа обтяжувачів вказаного автомобіля первісного обтяжувала ТОВ «ФК «Арбо фінанс». Крім того, позивач уклав окремо з ТОВ «ФК «Арбо фінанс» договір про відступлення на його кристь права вимоги за договором поруки, укладеним ПАТ «ВБР» з [PERSON] 02 квітня 2013 року на виконання [PERSON] умов кредитного договору. Таким чином, 19 грудня 2017 року він став єдиним кредитором [PERSON] за вказаним кредитним договором. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.10.2022 року по справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 24.10.2022 року представник Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м. Дніпро) подав до суду відзив, в обґрунтування якого зазначено, що перевіркою Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що на примусовому виконанні у відділі перебуває зведене виконавче провадження №69345898 відносно боржника [PERSON] , до складу якого входять наступні виконавчі провадження: - Виконавче провадження №67877939 з примусового виконання виконавчого напису №32048 виданого 07.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» суми боргу в розмірі 11 982,00 грн.; - Виконавче провадження №68166209 з примусового виконання виоги №Ф- 10416-50/67У виданої 03.02.2021 ГУ ДПС у Дніпропетровській області про стягнення з [PERSON] на користь ГУ ДПС у Дніпропетровській області суми боргу в розмірі 37 788,74 грн.; - Виконавче провадження №69144591 з примусового виконання виконавчого листа №205/9796/20 \~ \~ \~ \~виданого \~ \~ \~ \~01.02.2022 \~ \~ \~ \~Ленінським айонним судом м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» суми боргу в розмірі 359263, 92 грн.; - Виконавче провадження №69161242 з примусового виконання виконавчого листа №205/9796/20 \~ \~ \~ \~виданого 01.02.2022 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» суми боргу в розмірі 5 388,96 грн. Також, перевіркою Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що на примусовому виконанні у відділі у період з 09.10.2019 по 27.11.2020 перебувало провадження №60256226 з примусового виконання вимоги №Ф-2052-50/67У виданої 11.05.2019 ГУ ДПС у Дніпропетровській області про стягнення з [PERSON] на користь ГУ ДПС у Дніпропетровській області заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску, недоїмки та штрафу у розмірі 21 030,90 грн. 24.10.2022 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно якої зазначено, що саме відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України на захист свого майнового права та реалізації свого майнового інтересу щодо державної реєстрації за собою права власності на автомобіль, він обрав спосіб відновлення становища, що існувало до порушення, тобто зняття арешту з автомобіля. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.11.2022 року замінено відповідача Новокодацький відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на Другий Правобережний\~відділ державної виконавчої служби у Чечелівському\~та Новокадацькому районах міста\~Дніпра Південно-Східного\~міжрегіонального управління \~Міністерства юстиції\~(м.Дніпро) та залучено до участі у справі в якості співвідповідача: Головне управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.11.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до розгляду по суті. 23.12.2022 року від представника Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області на адресу суду надійшов відзив, згідно якого зазначено, що вони не є належними відповідачами по даній справі, просила відмовити у задоволені позову у повному обсязі. Ухвалою судді Ленінського районного суду від 31.01.2023 року замінено Другий Правобережний\~відділ державної виконавчої служби у Чечелівському\~та Новокадацькому районах міста\~Дніпра Південно-Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.Дніпро) на Другий Правобережний\~відділ державної виконавчої служби у Чечелівському\~та Новокадацькому\~районах міста\~Дніпра Південного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.Дніпро). Ухвалою судді Ленінського районного суду від 31.01.2023 року виключено із суб`єктивного складу відповідачів: Другий Правобережний\~відділ державної виконавчої служби у Чечелівському\~та Новокадацькому\~районах міста\~Дніпра Південного міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.Дніпро). Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Другий Правобережний\~відділ державної виконавчої служби у Чечелівському\~та Новокадацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції\~(м.Дніпро). У судове засідання позивач та його представник не з`явились, проте до суду надійшла заява від представника про розгляд справи за його відсутності, просив суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, до суду надіслав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Представник відповідача - Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області в с удове засідання не з`явився, просив суд розглядати справу без їх участі, позовні вимоги не визнають. Представник третьої особи - Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, у відзиві є клопотання про розгляд справи без їх участі, просили відмовити у задоволені позову у повному обсязі. Враховуючи те, що особи, які беруть участ у справі використали надане їм ч.2 ст.158 ЦПК України право заявляти клопотання про розгляд справи у їх відсутності, відтак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому здійснює розгляд в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами, що відповідає ст.197 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно зясувавши обставини справи та перевіривши зібраними у справі доказами, яким дав належну оцінку, дійшов висновку. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 02 квітня 2013 року [PERSON] за загодою своєї дружини [PERSON] уклав з Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» (далі ПАТ «ВБР») кредитний договір №ІКАРG81951.009 про надання [PERSON] на строк до 01.04.2018 року кредиту в сумі 515400,00 грн. на придбання автомобіля марки AUDI А8, 2011 року випуску (а.с. 19-24). В цей же день, 02 квітня 2013 року, [PERSON] , за згодою чоловіка уклала з ПАТ «ВБР» договір поруки № РХ029031.81960.003, в якому поручилась за належне виконання боржника [PERSON] умов вказаного кредитного договору (а.с. 31-32). 10 січня 2014 року [PERSON] зареєстрував у ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Львова та Пустомитівського району легковий автомобіль марки LAND ROVER моделі RANGE ROVER, типу УНІВЕРСАЛ - В ЛЕГКОВИЙ, 2010 року випуску, з об`ємом двигуна 4367 см кубічних, та номером кузова [NUMBER] (а.с. 18). Додатковою угодою № 1 від 13 січня 2014 року ПАТ «ВБР» та [PERSON] за взаємною згодою внесли зміни до пунктів 1.7 та 2.2 кредитного договору та вказали, що кредит у вказаній сумі видано [PERSON] на придбання автомобіля марки LAND ROVER моделі RANGE ROVER, 2010 \~ \~ \~ \~року \~ \~ \~ \~випуску, а також зазначили, що для забезпечення своєчасного повернення кредиту [PERSON] передає в заставу ПАТ «ВБР» придбаний ним автомобіль марки LAND ROVER моделі RANGE ROVER, 2010 року випуску (а.с. 25). На виконання вказаної додаткової угоди 13 січня 2014 року ПАТ «ВБР» та [PERSON] уклали договір застави рухомого майна №ZXA019500.81951.012. згідно якого в цілях забезпечення виконання ним вказаного кредитного договору [PERSON] за згодою його дружини [PERSON] передав ПАТ «ВБР» у заставу належний йому на праві власності автомобіль марки LAND ROVER моделі RANGE ROVER, 2010 року випуску, номер кузова [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] . Цей договір застави 13 січггя 2014 року посвідчено приватним нотаріусом Львівського нотаріального міського округу Герилів М.Р. та зареєстровано в реєстрі за номером 62 (а.с. 26-31). 19.12.2017 року між Товариством з омженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арбо Фінанс» та [PERSON] був укладений договір, нотаріально посвідчений, про відступлення права вимоги за кредитним договором №IKAPUG.81951.009 від 02 квітня 2013 року, відповідно до якого [PERSON] перейшли всі права по вимоги за вказаним кредитним договором, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» та [PERSON] , з усіма додатковими договорами, угодами та додатками до нього, що є його невідємною частиною, Первісний Застоводержатель передав, а Новий заставодержатель набував всі права Заставодержателя за Договором застави рухомого майна №ZXA019500.81951.012, який був укладений між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» та Застоводавцем. Права Заставодержателя Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арбо Фінанс» набуло відповідно до Договору про відступлення права вимоги за договором застави рухомого майна, посвідченого Скульською Т.А., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 19 грудня 2017 року за №3979 (а.с. 42). Відповідно до витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстарція змін) 19.12.2017 року до реєстрації запису Державного реєстру обтяжень рухомого майна 54380870 внесено наступні зміни: вилучено обтяжувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арбо Фінанс» та додано обтягувача [PERSON] , підстава - договір відступлення прав вимоги за договором застави (а.с. 46). Також судом встановлено, що у рамках виконавчого провадження №49895084 державним виконавцем Новокадацького відділу державної виконавчої служби місто Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області Саламахою Д.І. було винесено постанову від 29.03.2018 року про скасуваня: арешту майна боржника від 04.11.2015 року, на все рухоме майно, а саме: автомобіль RANGE ROVER, 2010 року, реєстраційний номер [NUMBER] , що зареєстрований за [PERSON] ; про дозвіл здійснювати відчуження майна, а саме: автомобіля RANGE ROVER, 2010 року, реєстраційний номер [NUMBER] та про скасування постанови про розшук майна боржника від 04.01.2018 року в частині: автомобіля RANGE ROVER, 2010 року, реєстраційний номер [NUMBER] , що зареєстрований за [PERSON] (а.с. 51). Постановами від 09.10.2019 року, винесеними державним виконавцем Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було: відкрито виконаче провдження №60256226 з примусового виконання вимог №Ф-10416-50/67У виданої 03.02.2021 ГУ ДПС у Дніпропетровській області про стягнення з [PERSON] на користь ГУ ДПС у Дніпропетровській області суми боргу в розмірі 21030,90 грн.; накладено арешт майна боржника у ВП №60256226 з примусового виконання вимог №Ф-10416-50/67У виданої 03.02.2021 ГУ ДПС; оголошено розшук майна боржника у ВП №60256226 з примусового виконання вимог №Ф-10416-50/67У виданої 03.02.2021 ГУ ДПС (а.с. 52-54). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно до ч. 1 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відносини застави регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про заставу», Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Згідно ст. 1 Закону України «Про застава» застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. У силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Відповідно до ч. 5 ст. 18 Закону України «Про заставу» якщо предметом застави є рухоме майно, заставодержатель зареєстрованої застави має переважне право на задоволення вимог із заставленого майна перед заставодержателями незареєстрованих застав та заставодержателями застав, які зареєстровані пізніше. Переважне право заставодержателів одного і того ж майна, що зареєстровані в один і той же день, визначається моментом реєстрації застави. Переважне право у задоволенні вимог із заставленого рухомого майна визначається на підставі моменту реєстрації застави та моменту реєстрації змін щодо предмета застави в частині цих змін. Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна. Відповідно до обтяження в обтяжувача і боржника виникають права і обов`язки, встановлені законом та/або договором. Статтею 21 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що до забезпечувальних обтяжень відноситься застава рухомого майна згідно з параграфом 6 глави 49 ЦК України, що виникає на підставі договору. За ст. 11 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановаленому цим Законом. Згідно з ч. 3 ст. 577 ЦК України застава рухомого майна може бути зареєстрована з внесенням запису в Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Моментом реєстрації застави буде дата і час внесення відповідного запису в реєстр. Так, відповідно до витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстарція змін) 19.12.2017 року до реєстрації запису Державного реєстру обтяжень рухомого майна 54380870 внесено наступні зміни: вилучено обтягувача ТОВ «Фінансова компанія «Арбо Фінанс» та додано обтягувача [PERSON] , підстава договір про відступлення прав вимоги за договором застави, 3980, від 19.12.2017 року. Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку, що саме [PERSON] набув право первинного заставодержателя за договором застави транспортного засобу від 19.12.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скульською Т.А., який зареєстровано в реєстрі за № 3180. Суд бере до уваги, що право застави у позивача виникло раніше, а саме з моменту підписання договору застави транспортного засобу від 19.12.2017 року, ніж було на примусовому виконанні у відділі зведене виконавче провадження №69345898 відносно боржника [PERSON] , до складу якого входили наступні виконавчі провадження: виконавче провадження №67877939 з примусового виконання виконавчого напису №32048 виданого 07.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу остапенко Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» суми боргу в розмірі 11982,00 грн.; виконавче провадження №68166209 з примусового виконання вимог №Ф-10416-50/67У виданої 03.02.2021 ГУ ДПС у Дніпропетровській області про стягнення з [PERSON] на користь ГУ ДПС у Дніпропетровській області суми боргу в розмірі 37788,74 грн.; виконавче провадження №69144591 з примусового виконання виконавчого листа №205/9796/20 виданого 01.02.2022 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» суми боргу в розмірі 359263,92 грн.; виконавче провадження №69161242 з примусового виконання виконавчого листа №205/9796/20 виданого 01.02.2022 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» суми боргу в розмірі 5288,96 грн. Також раніше у позивача виникло право застави, ніж було на примусовому виконанні у вищезазначеному відділі виконавче провадження №60256226 з примусового виконання вимоги №Ф-2052-50/67У виданої 21.05.2019 ГУ ДПС у Дніпротептровській області (а.с. 106-127) та по яким було накладено арешт на майно [PERSON] . А отже, позивач має пріоритетне право на задоволення забезпечених заставою вимог за рахунок предмета застави. Також, судом враховано, що відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги в повному обсязі, а отже підтвердив факт переходу права власності позивача на предмет застави. При цьому суд наголошує, що сторонами не спростовано факт переходу права власності, а отже суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визнання права власності на вказаний автомобіль є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивача про зняття арешту із автомобіля RANGE ROVER, 2010 року, реєстраційний номер [NUMBER] , суд приходить до наступних висновків. Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження`виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Згідно до ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не менше одного разу на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не менше одного разу на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна, об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника. Наведеними нормами передбачений обов`язок виконавця з перевірки та встановлення достовірних відомостей про майновий стан боржника, зокрема про належність йому на праві власності майна. Дослідження відкритих державних реєстрів не є єдиним джерелом отримання таких відомостей. Частиною 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо: 1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; 2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; 3) наявна письмова згода заставодержателя. Беручи до уваги, що право застави у позивача виникло раніше, а саме з моменту підписання договору про відступлення права вимоги за договором застави рухомого майна від 19.12.2017 року, ніж було на виконанні у відділі зведене виконавче провадження №69345898 відносно боржника [PERSON] , по якому було накладено арешт на майно, судом визнається за позивачем право власності на вказаний автомобіль, суд приходить до висновку про те, що накладення арешту на автомобіль є неправомірним, так як позивач по справі не є боржником за виконавчим провадженням, за яким накладено арешт. Варто зауважити, що пунктом 15 Постанови Кабінету Міністрів України №1388 від 07.09.1998 року «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» передбачено, що після проведення перевірок на заяві власника транспортного засобу робиться запис щодо наявності або відсутності відомостей про розшук, арешт, заборону на зняття з обліку та/або перереєстрацію, відомостей про обмеження відчуження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, відомостей про особу в Єдиному реєстрі боржників, що засвідчується підписом уповноваженої особи сервісного центру МВС із зазначенням прізвища, імені, по батькові і дати. У разі наявності таких відомостей його реєстрація, перереєстрація зняття з обліку не проводиться. Пунктом 41 Постанови Кабінету Міністрів України №1388 від 07.09.1998 року забороняється перереєстрація на нового власника та зняття з обліку транспортних засобів, які перебувають в розшуку або щодо яких у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів є відомості про накладення арешту або заборону на зняття з обліку та/або перереєстрацію на підставі судового рішення чи постанови державного або приватного виконавця. Таким чином, позивач не може реалізувати своє законне право власника для постановки на облік, перереєстрації транспортного засобу у відповідному Територіальному сервісному центрі МВС і відповідно не має можливості отримати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу через наявний арешт, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника від 09.10.2019 року (а.с. 53,54). Відповідно до статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частиною 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачаються підстави для зняття арешту з майна, а саме: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Так, враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про задоволенняв цій частині позову. Судом невстановлено у Головного управління\~Державної податкової\~служби у\~Дніпропетровській області належності процесуальної правосуб`єктності у данній справі, у зв`язку з чим, суд не вбачає порушення прав позивача\~\~ [PERSON] вказаним відповідачем, оскільки останній не брав участі у правовідносинах з приводу яких виник предмет спору у даній справі. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновок Великої Палати Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, пункт 41). За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (висновок Великої палати Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, пункт 40). У зв`язку з чим суд вважає, що в задоволенні позовної вимоги до Головного управління\~Державної податкової\~служби у\~Дніпропетровській області необхідно відмовити, як пред`явленої позивачем\~\~ [PERSON] до неналежного відповідача. Розподіл судових витрат між сторонами, регулюється ст. 141 ЦПК України. Зокрема: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із частковим задовленням позову судовий збір підлягає стягненню із відповідача [PERSON] на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial