Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в обґрунтування якого зазначив, що [INFO] , помер його дідусь по лінії матері, спадкодавець за законом - [PERSON] . Після смерті спадкодавця за законом відкрилася спадщина, на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , що належав згідно по господарської книги № 1 за 2016-2023 року, особовий рахунок [NUMBER] , рік забудови будинку 1940. Частину спадкового майна, після смерті свого спадкодавця, а саме земельну ділянку площею 2,5889 га, він оформив на своє ім`я, отримавши свідоцтва про право на спадщину за законом. В встановлений законом порядку він спадщину прийняв, наслідком чого була заведена спадкова справа № 31/2021. Спадкодавцем було складено заповіт на ім`я [PERSON] . Однак, останнім була направлена нотаріусу встановленої форми зразку заява про відмову від своїх спадкових прав. Інші спадкоємці за заповітом та законом, які прийняли спадщину відсутні. Тому, відповідачем зазначено територіальну громаду в особі виконавчого комітету Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області, яка за певних умов має право на дане спадкове майно, так як воно знаходиться на її території. Станом на сьогоднішній день, інтересу до спадкового майна він ніколи не втрачав, доглядає за будинком, обробляє земельну ділянку. Тобто у відповідності до чинного, на момент виникнення правовідносин законодавства України, після смерті спадкодавця, він спадщину прийняв у встановленому законом порядку. Відповідно до чинного законодавства України, особа, яка прийняла спадщину, є власником спадкового майна з дня відкриття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадковий будинок побудовано спадкодавцем, однак не було належним чином оформлено право власності на нього, та не отримано відповідних документів, які б посвідчували це право. Оскільки первинна реєстрація права власності на житловий будинок [ADDRESS] у встановленому порядку проведена не була, враховуючи, що реєстрація будинків органами БТІ на той час проводилась лише у містах і селищах міського типу, що було передбачено інструкцією від 31.01.1966 року Міністерства комунального господарства РСР «Про порядок реєстрації домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР», то відповідно зазначений будинок в органах МБТІ зареєстрований не був, так як законодавством, яке було чинним на той час, не було передбачено реєстрацію в сільській місцевості нерухомого майна органами БТІ тому, відповідно до норм чинного законодавства, наведених вище, у нього виникла необхідність звернутися до суду для встановлення права власності на вказаний житловий будинок. Крім того, відповідно до положення «Про державний нотаріат Української РСР» затвердженого постановою Ради міністрів УРСР від 31.08.64 року № 941, яке мало чинність на час забудови будинку слідує, що підтвердженням належності будинку, можуть служити відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих. Якщо, до складу спадкового майка входить жилий будинок (частина будинку) нотаріус вимагає правовстановлюючий документ про належність будинку (частини будинку), квартири спадкодавцю, довідку характеристику бюро технічної інвентаризації, а в місцевостях, де інвентаризація не провадилась - довідку виконавчого комітету місцевої ради Депутатів трудящих. В даному випадку, право власності на збудоване спадкодавцем до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення (постанова від 13.06.2012 р.№ 6-54 цс 12). Таким чином, належність житлового будинку спадкодавцю, стверджується довідкою відповідача про належність будинку. \~ \~ \~ \~Нотаріус, відмовив в видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки, відповідно до п.4.14 Глави 10 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно у нього відсутній виходячи з наступного: ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», від 1 липня 2І04 р. № 1952-1V, який визначає правові, економічні, організаційні засади створення у складі державного земельного кадастру єдиної системи державної реєстрації речових прав на земельні фланки та інше нерухоме майно, обмежень цих прав, та відповідно до ст.19 розділу VI «Проведення Державної реєстрації прав», як підставу до внесення, що посвідчує виникнення речових прав на нерухоме майно, довідка сільської ради не передбачено. \~ \~ \~ \~Враховуючи, що при житті право власності на житловий будинок спадкодавець не зареєстрував, тобто, щодо нього створилась правова ситуація, що унеможливлює оформити спадщину в позасудовому порядку, так як іншого позасудового порядку вирішення даного питання, не передбачено, тому, відповідно до норм чинного законодавства, наведених вище, у нього виникла необхідність звернутися до суду з даним позовом. Просить визнати за [PERSON] , [INFO] , в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , що залишився після смерті дідуся [PERSON] , який помер [INFO] . Сторони письмово повідомили про розгляд справи у їх відсутності, в зв`язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що [INFO] у віці 100 років в с.Ставище Коростенського району, Житомирської області помер [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 22.11.2005 року. З довідки виданої Ставищенським старостинським округом Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області №5 від 19.01.2023 року слідує, що [PERSON] , [INFO] , на момент смерті тобто станом на [INFO] , постійно був зареєстрований та фактично проживав в [ADDRESS] один. Житловий будинок з господарськими будівлями за вищевказаною адресою на праві власності належав [PERSON] , номер об`єкта погосподарського обліку 0027-1 згідно запису в погосподарській книзі за 2016-2023 роки. Рік побудови будинку -1940 (довідка за вих.№134 ід 16.09.2022 року). За життя [PERSON] склав заповіт, який був посвідчений 23.05.2000 року секретарем Ставищенської сільської ради, зареєстровано в реєстрі за №10, яким спадкодавець вказав спадкоємцем всього належного йому майна внука - [PERSON] . 04.04.2016 року [PERSON] подав до органів нотаріату заяву в якій повідомив, що не претендує на спадщину після смерті діда та не має претензій щоб свідоцтво про право на спадщину було видано брату [PERSON] . 10.02.2022 року приватний нотаріус Коростенського районного нотаріального округу Житомирської області видав [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті діда [PERSON] . Спадщина, на яку видано дане свідоцтво, складається з земельної ділянки, загальною площею 2, 5889 га. \~ \~ \~ \~З п.208 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України слідує, що прийняття і відмова спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким що прийняв усю спадщину. Листом за №193/01-16 від 07.11.2022 року нотаріус повідомив позивачу про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: на житловий будинок [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які б підтверджували належність вказаного будинку [PERSON] . \~ \~ \~ \~На час розгляду справи можливість державної реєстрації права власності на вищевказаний житловий будинок за спадкодавцем позивача втрачена, що є перешкодою реалізувати свої спадкові права в органах нотаріату. \~ \~ \~ \~Інвентаризація будинку проведена Коростенським КП МБТІ 14.10.2022 року. \~ \~ \~ \~З роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладених у Інформаційному листі від 16.05.2013 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування слідує, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність). Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1). Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи те, що позивачем надано суду лист нотаріуса, яким відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину і надано роз`яснення щодо підстав відмови, чим позивач підтвердив неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину в органах нотаріату, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved