Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-02 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача 01.02.2023 року позивач звернулася до Звенигородського районного суду Черкаської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти для утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дітей. Також просить судові витрати по оплаті за надання правничої допомоги стягнути з відповідача на її користь відповідно до представлених платіжних документів. В обґрунтування позову зазначає, що 21.01.2012 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьком дітей записаний відповідач [PERSON] . Діти проживають разом з матір`ю та перебувають на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає. У витратах, пов`язаних з утриманням та вихованням дітей, відповідач участі не приймає. В зв`язку з вказаними обставинами діти повністю перебувають на утриманні матері. Відповідач був належно повідомлений про розгляд справи шляхом направлення на адресу його реєстрації ухвали суду про відкриття провадження у справі, копії позовної заяви з додатками, які він отримав, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення. Однак, відзив до суду на позов не надав, про причини неподання суду відзиву не повідомив, зустрічного позову не пред`являв, а тому враховуючи ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалам. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 16.02.2023 року було відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню. У суді встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21.01.2012 року. Сторони згідно свідоцтва про народження, серія [NUMBER] від 02.08.2017 року, виданого Звенигородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, мають сина [PERSON] , [INFO] , про що в книзі реєстрації народжень 02.08.2017 року зроблено відповідний актовий запис за № 135 та згідно свідоцтва про народження, серія [NUMBER] від 24.07.2012 року, виданого виконавчим комітетом Легедзинської сільської ради Тальнівського району Черкаської області, мають сина [PERSON] , [INFO] , про що в Книзі реєстрації народжень 24.07.2012 року зроблено відповідний актовий запис за № 04. Батьками дітей записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8,9). Діти на даний час проживають разом із позивачем, що підтверджується актом депутата Звенигородської міської ради від 23.01.2023 року та перебувають на її утриманні (а.с. 12). Як вбачається із тексту позовної заяви, відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає. У витратах, пов`язаних з утриманням та вихованням дітей, відповідач участі не приймає. В зв`язку з вказаними обставинами діти повністю перебувають на утриманні матері. Тому, на думку позивача, відповідач має можливість сплачувати аліменти на користь малолітніх дітей. Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч. 1ст. 180 СК України). Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як передбачено ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Розмір аліментів, які позивач просить стягнути з відповідача, відповідає вимогам п. 2 ч. 1 ст. 182 СК України щодо розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. При дослідженні обставин справи судом враховується той факт, що відповідач відзиву або будь яких заперечень до суду не надав, є чоловіком працездатного віку. Крім цього не надав доказів про свій стан здоров`я, зокрема який впливає на працездатність, наявності чи відсутності на праві власності, володінні та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, а також не надав будь - яких інших доказів, які б давали підстави вважати, про неможливість надання ним допомоги на утримання дітей. Зазначені обставини не можуть свідчити про наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють надання батьком матеріальної допомоги дітям щомісячно. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача звернутися до суду з вказаним позовом є обґрунтованими. В порядку п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, допустити рішення в частині стягнення аліментів - до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з п.3 ч.1ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, тому позивачкою при подачі позову судовий збір не сплачено. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Відтак, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 1073,60 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, в позовній заяві міститься клопотання позивача про стягнення судових витрат з відповідача. Відтак, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати понесені позивачем на оплату послуг правової допомоги в сумі 2000 (дві тисячі) гривень. На підставі викладеного та ст. 180,181,183,191 СК України,

Outcome: approved