Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [PERSON] (позичальник) звернувся до АТ КБ «Приватбанк» (банк) з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 05.02.2020. Позичальник при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (Договір), що підтверджується підписом у заяві. Позичальник ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом Позичальника у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення Позичальника щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження. Вказує, що Заявою Позичальника підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі, що також підтверджується копією Паспорту споживчого кредиту. Також, одночасно із вищезазначеним свідченням приєднання до угоди Позичальника, дія Договору підтверджується фактом користування Позичальником картковим рахунком та використання кредитних коштів. Виконання Позичальником Договору вбачається також із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування. Позивач зазначає, що відповідно до виявленого бажання, Позичальнику було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком Позичальник отримав кредитну картку. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Позичальник не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, Позичальник зобов`язання за вказаним договором не виконав. Вказує, що [INFO] позичальник, [PERSON] , помер. Спадкоємці Позичальника мали право подати заву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 28.08.2020 по 28.02.2021, та спадкоємцями, які проживали з позичальником на час відкриття спадщини, є [PERSON] та [PERSON] . Позивачем 29.12.2021 була направлена претензія кредитора до Вінницької районної державної нотаріальної контори та 14.01.2022 отримана відповідь, в якій зазначалось, що претензію кредитора переслано до приватного нотаріуса Білозарецької О.Ю., за місцем заведення спадкової справи, та 09.02.2022 отримана відповідь. Таким чином, позивач вказує, що відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого Позичальника. 15.02.2022 до спадкоємців Позичальника було направлено лист-претензію, згідно яких Позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість Позичальника перед Банком за кредитним договором № б/н від 05.02.2020 становить 16 199, 02 грн, яка є заборгованістю за тілом кредиту. За вказаних обставин позивач просить суд стягнути з відповідачів заборгованість у розмірі 16 199, 02 грн за кредитним договором № б/н від 05.02.2020, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 06.09.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Також за клопотанням позивача витребувано докази по справі, а саме витребувано у Якушинецької сільської ради Вінницького району довідку про склад сім`ї та реєстрацію осіб за адресою: [ADDRESS] , станом дату смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та з Вінницької районної державної нотаріальної контори витребувано належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] (а.с. 73). Відповідач [PERSON] в межах встановленого строку для подання відзиву подала заперечення проти позову, відповідно до яких зазначила, що підпис на анкеті-заяві, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, які викладені на банківському сайті складає між [PERSON] та Банком Договір про надання банківських послуг, не належить її покійному чоловіку [PERSON] . Чи насправді знайомився її чоловік з Умовами та Правилами надання банківських послуг їй невідомо, та оскільки Інтернету на той час у них не було, він фізично не міг цього зробити. [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до спадкової справи, заведеної приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Білозарецькою О.Ю., єдиним спадкоємцем померлого [PERSON] є його дружина [PERSON] , син померлого [PERSON] [PERSON] від спадщини відмовився. Тому, оскільки [PERSON] майна у спадщину не отримував, він не може бути відповідачем у зазначеній справі. Позивачу стало відомо про смерть її чоловіка [PERSON] у січні 2021 року, коли вона звернулась до нього для того, щоб здати його зарплатну картку і закрити рахунок, а вимогу до спадкоємця, яка прийняла спадщину, позивач пред`явив у лютому 2022 року, не дотримавшись передбаченого статтею 1281 ЦК України шестимісячного строку пред`явлення вимоги, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Таким чином, позивач АТ КБ «ПриватБанк», як кредитор не звертався з претензією до спадкоємця чи нотаріуса у встановлений законом строк. Відповідач також зазначає, що 05.02.2020 [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» лише з метою отримання зарплатної банківської карти, та як з`ясувалось вже через місяців 5 - 6 після його смерті, під час отримання зарплатної картки він нібито підписав анкету-заяву і йому була видана кредитна картка. Крім того, в цій же заяві зазначено, що [PERSON] ніколи в шлюбі не перебував і працює в Ксаверівській сільській раді, де він ніколи не працював, тому невідомо чи взагалі саме [PERSON] отримував цю кредитну картку. Та згідно з наданим Банком розрахунком, заборгованість [PERSON] станом на 28 серпня 2020 року (дату смерті позичальника) відсутня. Всі операції по картці, нібито виданій [PERSON] , розпочаті з 18 листопада 2020 року, тобто через три місяці після його смерті. Хто міг користуватись зазначеною кредитною карткою відповідачу невідомо, адже про її існування їй стало відомо приблизно у січні 2021 року після дзвінка представника банку. З Анкети-заяви неможливо встановити на отримання яких саме банківським послуг було його волевиявлення, а сама Анкета-заява не містить відомостей, які б вказували на прохання відповідача отримати саме кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку; домовленість сторін про розмір кредитного ліміту, підтвердження видачі позивачем та одержання відповідачем певної кредитної картки. Отже, надані позивачем до суду докази не дають можливості встановити істотні умови кредитного договору. Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк», тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, вони не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин, тому позивачем не дотримано вимоги закону про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які банк вважав узгодженими. Таким чином, у зв`язку зі спливом позовної давності, необґрунтованістю та відсутністю заборгованості на день смерті [PERSON] , відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с. 103 - 109). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 20.01.2023 визнано обов`язковою явку в судове засідання представника позивача АТ КБ «ПриватБанк», витребувано у приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Білозарецької О.Ю. копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні (а.с. 128). На виконання ухвали суду надійшла копія спадкової справи № 100/2020, заведена після смерті [PERSON] (а.с. 134 - 197). Представник позивача в судове засідання з розгляду справи по суті не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, проте надали заяви, згідно яких позов не визнають та заперечують проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, справу просили розглянути без їхньої участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, та за наслідком виконання ухвали суду про витребування копії спадкової справи, суд вважає, що неявка представника позивача в судове засідання не перешкоджає розгляду справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Згідно наданого банком розрахунку, заборгованість [PERSON] перед кредитором станом на 31.08.2020 відсутня. Станом на 30.05.2022 заборгованість становить 16 199, 402 грн, які є заборгованістю за тілом кредиту. Заборгованість розпочала виникати, починаючи з 18.11.2020 (а.с. 12 - 14). З копії виписки АТ КБ «ПриватБанк» за договором вбачається рух коштів по рахунку [PERSON] , починаючи з 18.11.2020 (а.с. 15 - 16). Відповідно до наданої позивачем копії довідки б/н, за картковим рахунком [NUMBER] протягом 2020 - 2021 років було неодноразово змінено кредитний ліміт, який 01.02.2021 було зменшено до 0, 00 грн. (а.с. 17). Згідно копії анкети-заяви клієнта - фізичної особи про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, 05.02.2020 [PERSON] підписав вказану заяву, в якій просив відкрити йому поточний рахунок у гривні та надав свої анкетні дані (а.с. 18, 18 зі звороту). Відповідно до копії анкети-заяви клієнта - фізичної особи про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, [PERSON] 05.02.2020 підписанням цієї заяви приєднався до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк», що розміщені в мережі Інтернет, в редакції чинній на дату підписання вказаного документа, надав згоду про те, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг складають договір про надання банківських послуг, та ознайомився з вказаним Умовами, довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, які розміщені на офіційному сайті банку (а.с. 19). Згідно Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», передбачена базова відсоткова ставка в місяць, обов`язковий щомісячний платіж, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів для різних видів карти «Універсальна» (а.с. 20). Також судом було досліджено надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, які визначають права та обов`язки Клієнта, права та обов`язки Банку, запевнення Клієнта перед банком, зміни та доповнення Умов та Правил надання банківських послуг, додаткові положення (а.с. 21 - 36). Відповідно до наданої позивачем копії довідки б/н, [PERSON] було надано одну кредитну картку [NUMBER] (а.с. 39). Згідно копії паспортів громадянина України позичальника [PERSON] та відповідачів [PERSON] , [PERSON] , відповідачі були зареєстровані за однією адресою з [PERSON] по [ADDRESS] (а.с. 40 - 46). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Якушинецької сільської ради Вінницького району 03.09.2020, [PERSON] помер [INFO] в с. Ксаверівка Вінницького району Вінницької області (а.с. 47). Відповідно до копії Реєстру рекомендованих поштових відправлень від 27.12.2021, Вінницькій районній державній нотаріальній конторі (Замостянський) направлено лист 29.12.2021 (а.с. 48). Згідно копії претензії кредитора, АТ КБ «Приватбанк» направив до Вінницької районної державної нотаріальної контори претензію кредитора від 24.12.2021, згідно якої просив повідомити, чи заводилась спадкова справа після смерті боржника, включити кредиторські вимоги банку в спадкову масу, повідомити спадкоємців про наявність заборгованості, а також надати інформацію щодо спадкоємців боржника (а.с. 49). Вказану претензію Вінницькою районною державною нотаріальною конторою було переслано приватному нотаріусу Вінницького районного нотаріального округу Білозарецькій О.Ю. (а.с. 50). Приватним нотаріусом Білозарецькою О.Ю. було направлено повідомлення кредитору від 20.01.2022 про те, що нею 18.01.2022 отримано претензію кредитора АТ КБ «Приватбанк» від 24.12.2021, в разі звернення спадкоємців нею буде доведено до їх відома зміст цієї претензії кредитора (а.с. 51). 15.02.2022 позивач направив листи-претензії від 11.02.2022 на ім`я [PERSON] та [PERSON] з вимогами погасити заборгованість спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , що складала 16 199, 02 грн. (а.с. 52 - 54). Відповідно до довідки Якушинецької сільської ради № 360 від 15.09.2022, станом на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] , разом з ним за адресою: [ADDRESS] проживали та були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 89). Згідно копії спадкової справи № 100/2020 до майна померлого [INFO] [PERSON] , розпочатої 03.12.2020 приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Білозарецькою О.Ю., із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулась дружина померлого [PERSON] . Також із заявою про відмову від обов`язкової частки в спадщині 20.11.2020 звернувся син померлого [PERSON] [PERSON] звернулась із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом на майно. Як вбачається з матеріалів спадкової справи, 03.03.2021 [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, земельні ділянки та транспортні засоби (а.с. 135 - 197). Щодо заявленого позивачем клопотання про огляд веб-сайту, суд зазначає, що сам по собі огляд веб-сайту за своєю суттю є фіксацією на час такого огляду певного стану речей, відповідної інформації тощо, отже, огляд веб-сайту не може спростувати чи підтвердити обізнаність боржника за договором з тією чи іншою редакцією Умов та Правил. Тобто розміщення певної інформації на веб-сайті не є належним та допустимим доказом обізнаності та розуміння викладених на ньому Умов та Правил саме боржником за договором та саме на час укладення відповідного договору. Враховуючи викладене, огляд веб-сайту не може доводити обставини, які підлягають доведенню в межах розгляду даної справи, а тому клопотання представника позивача задоволенню не підлягає. Оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до статей 12, 76, 77 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на те, що відповідачем [PERSON] не підтверджено належними доказами факту її звернення у січні 2021 року до позивача та надання копії свідоцтва про смерть її чоловіка з метою закриття зарплатного рахунку, інших доказів про час, коли банк дізнався або міг дізнатись про смерть [PERSON] матеріали справи також не містять, суд не бере до уваги доводи відповідача про пропущення позивачем як кредитором шестимісячного строку пред`явлення вимог до спадкоємця. Також відповідачем [PERSON] не доведено зазначену нею обставину, що її чоловік [PERSON] не підписував надану суду Анкету-заяву. Суд звертає увагу, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (ст. 48 ЦПК України). Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Так, з наданої копії матеріалів спадкової справи вбачається, що [PERSON] 20.11.2020 подав нотаріусу заяву про відмову від обов`язкової частки у спадщині на користь дружини померлого [PERSON] , та інших спадкоємців, окрім [PERSON] , немає. Суд враховує, що у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 березня 2021 року в справі № 226/817/19 (провадження № 61-6327св20) вказано, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження». Таким чином, [PERSON] , відмовившись від своєї частки у спадщині, не є належним відповідачем у даній справі. Враховуючи підстави пред`явленого до відповідачів позову, з огляду на те, що єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину, є відповідач [PERSON] , в задоволенні позовних вимог до [PERSON] слід відмовити як таких, що пред`явлені до неналежного відповідача. Відповідно до п. 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року, з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18.09.2019, справа N 640/6274/16-ц, зазначив, що при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. З аналізу наведено вбачається, що для вирішення питання про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника суду необхідно з`ясувати чи пов`язані фактично зобов`язання з особою позичальника та перевірити розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника. Як встановлено судом, заборгованість позичальника [PERSON] на день його смерті [INFO] відсутня, та сума боргу, яку позивач просить стягнути з відповідачів як спадкоємців позичальника, виникла вже після смерті [PERSON] , з огляду на що, в розумінні положень ст. 1218 ЦК України, між кредитодавцем і спадкоємцями позичальника не виникло зобов`язальних правовідносин, оскільки [PERSON] за життя та на день свої смерті не мав жодної заборгованості перед банком. За таких обставин, у кредитора відсутнє право вимоги до відповідача [PERSON] як спадкоємиці позичальника щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, в зв`язку з відсутністю заборгованості станом на день смерті боржника, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог кредитором до спадкоємця боржника, відповідача [PERSON] . Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що суду не доведено існування заборгованості за договором станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини, оскільки з наданих суду доказів надані кредитні кошти до відкриття спадщини не використовувалися взагалі, а заборгованість виникла лише після відкриття спадщини, а тому в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] також слід відмовити. Будь-яких інших підстав для стягнення вказаного позивачем розміру боргу за кредитним договором з визначених ним відповідачів позивачем не обґрунтовувалося. Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, відповідно до ст. 141 ЦПК України,витрати зі сплати судового збору з відповідачів стягненню не підлягають. Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням викладеного та

Outcome: dismissed