Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулися в суд з позовом до Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання за ними права власності по 1/2 часті кожному земельної чатки (паю) розміром 61,32 в ум.кад.га, згідно сертифікату на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки серії ІФ № 265 від 24.01.1997 року, що знаходиться на території с. Хотимир Тлумацького (на даний час Івано-Франківського) району Івано-Франківської області, виданого на ім`я [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовували тим, що [PERSON] (свекруха, баба), згідно сертифікату на право приватної власності на землю в межах середньої частки серії ІФ № 265 від 24.01.1997 року, на праві приватної власності належала земельна ділянка в розмірі 61,32 в ум.кад.га на території с. Хотимир Тлумацького (на даний час Івано-Франківського) району Івано-Франківської області, на підставі рішення Хотимирської сільської Ради народних депутатів від 08.10.1996 року № 6. [INFO] [PERSON] (свекруха, баба) померла. Ще за життя вона склала заповіт, яким заповіла своїм дітям: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на випадок смерті житловий будинок, який знаходиться в с. Хотимир Тлумацького району Івано-Франківської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй майно. Вищенаведений заповіт є нікчемним, оскільки в ньому не зазначено повної адреси нерухомого майна. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв її син [PERSON] (чоловік, батько), шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, але за життя не оформив своїх спадкових прав і [INFO] помер. Після смерті [PERSON] (чоловік, батько) спадщину за законом прийняли вони, шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Однак, в нотаріальному порядку позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на вказану земельну частку (пай), у зв`язку з відсутністю у них необхідного для видачі свідоцтва про право на спадщину документа, який посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно. В усній формі нотаріус пояснила, що бланк Сертифікату на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки серії ІФ № 265 за формою не відповідає бланку Сертифікату затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України. Вказали, що форма Сертифікату серії ІФ № 265, виданого на ім`я [PERSON] , була передбачена Положенням про Сертифікат на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки (в умовних кадастрових гектарах), затвердженого рішенням Івано-Франківської обласної Ради народних депутатів від 31.07.1995 року і такі Сертифікати масово видавалися аж до затвердження Постановою Кабінету Міністраів України від 12.10.1995 року № 801 форми Сертифікату на право на земельну частку (пай). За наведених обставин підтвердження права [PERSON] на земельну частку пай зазначеного у Сертифікаті ІФ № 265, який за формою не відповідає формі Сертифікату, затвердженого Постановою Кабінету Міністраів України від 12.10.1995 року № 801, жодним чином не впливає на право [PERSON] на земельну частку пай в розмірі 61,32 в ум.кад.га, оскільки таке право набуте нею на законних підставах на підставі рішення Хотимирської Ради народних депутатів від 08.10.1996 року № 6. У зв`язку з вищевказаним, позивачі просять суд визнати за ними право власності по 1/2 часті кожному земельної чатки (паю) розміром 61,32 в ум.кад.га, згідно сертифікату на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки серії ІФ № 265 від 24.01.1997 року, що знаходиться на території с. Хотимир Тлумацького (на даний час Івано-Франківського) району Івано-Франківської області, виданого на ім`я [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 30.11.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Підготовче судове засідання по справі призначено у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тлумацького районного суду на 11 год. 00 хв. 22.12.2022 року. Однак за заявою позивача [PERSON] підготовче судове засідання було відкладено. 12.01.2023 року [PERSON] через канцелярію суду подав заяву про відмову від позову, в якій відмовився від пред`явленого ним позову та просив суд закрити провадження у справі про визнання за ним права власності на 1/2 частку земельної чатки (паю) розміром 61,32 в ум.кад.га, згідно сертифікату на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки серії ІФ № 265 від 24.01.1997 року, що знаходиться на території с. Хотимир Тлумацького (на даний час Івано-Франківського) району Івано-Франківської області, виданого на ім`я [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] . Наслідки відмови від позову, передбачені ст. 256 ЦПК України, йому відомі та зрозумілі. Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 31.01.2023 року закрито\~ провадженняв у справі в частині позову [PERSON] до Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування. До початку\~розгляду справи\~по суті,\~а саме\~12.01.2023 року позивач [PERSON] через канцелярію суду подала заяву про збільшення позовних вимог по справі про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування, в якій просила визнати за нею право власності на земельну частку (пай) розміром 61,32 в ум.кад.га, згідно сертифікату на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки серії ІФ № 265 від 24.01.1997 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки за № 265, на території с. Хотимир Тлумацького району Івано-Франківської області, виданий на підставі рішення Хотимирської Ради народних депутатів від 08.10.1996 року № 6, виданого на ім`я [PERSON] , в порядку спадкування за законом після померлого чоловіка [PERSON] . Ухвалою Тлумацького\~районного суду\~Івано-Франківської\~області від\~31.01.202023\~року прийнято\~до розгляду\~заяву позивача\~ [PERSON] про\~збільшення позовних\~вимог по\~даній справі,\~збільшивши позовні\~вимоги пред`явлені\~до Обертинської селищної\~ради Івано-Франківського\~району Івано-Франківської\~області,\~а саме\~ про\~визнання за\~ [PERSON] права\~власності на\~земельну частку\~(пай)\~розміром 61,32\~ в\~ умовних кадастрових гектарах, згідно сертифікату на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки серії ІФ № 265 від 24.01.1997 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки за [ADDRESS] , виданого на підставі рішення Хотимирської Ради народних депутатів від 08.10.1996 року № 6 на ім`я [PERSON] , в порядку спадкування за законом після померлого чоловіка [PERSON] . В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак у заяві про збільшення позовних вимог по справі у випадку її неявки в судове засідання просила розгляд справи провести без її участі (а.с. 51-52). Представник відповідача Обертинської селишної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не з`явився, на адресу суду подав заяви, в яких позов визнав та просив розгляд справи проводити без участі представників Обертинської селишної ради (а.с. 66, 67). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Судом встановлено, що на підставі рішення Хотимирської Ради народних депутатів від 08.10.1996 року № 6 [PERSON] (свекруха позивача) було видано сертифікат на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки серії ІФ № 265 від 24.01.1997 року, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки за № 265, відповідно до якого вона отримала в приватну власність земельну ділянку в розмірі 61.32 в ум.кад.га на території с.\~Хотимир Тлумацького району Івано-Франківської області в межах середньої земельної частки без визначення на місцевості. Вартість земельної ділянки 4224,95 млн.крб. Цей Сертифікат підлягає заміні на державний акт, що посвідчує право власності на землю при виділенні меж ділянки на місцевості, у встановленому законом порядку. (а.с. 3). Форма вищевказаного сертифікату була передбачена Положенням про Сертифікат на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки (в умовних кадастрових гектарах), затвердженого рішенням обласної (Івано-Франківської) Ради народних депутатів від 31.07.1995 року (а.с. 13-14, 15-16). Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1995 року № 801 затверджено форму сертифіката на право на земельну частку (пай) (а.с. 17), однак за життя такого сертифікату на право на земельну частку (пай) [PERSON] (свекруха позивача) не отримувала. Чоловік позивача [PERSON] народився [INFO] і його батьками були [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). Позивач [PERSON] та [PERSON] з 06.09.1980 року перебували у зареєстрованому шлюбі , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 6). [INFO] померла [PERSON] (свекруха позивача), а [INFO] помер [PERSON] (чоловік позивача), що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а.с. 7). Ще за життя [PERSON] (свекруха позивача) посвідчила заповіт, яким житловий будинок, який знаходиться в селі Хотимир Тлумацького району Івано-Франківської області з господарськими будівлями заповіла своїм дітям: [PERSON] (чоловік позивача), [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частинах, що підтверджується копією заповіту від 02.10.2002 року (а.с. 10). Даний заповіт є нікчемним, оскільки в ньому не зазначено повної адреси нерухомого майна. В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] та [PERSON] вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Після смерті матері [PERSON] чоловік позивача [PERSON] прийняв спадщину за законом, так як постійно проживав разом із матір`ю на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Хотимирського старостинського округу № 3 Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 268 від 17.11.2022 року (а.с. 11). Після смерті [PERSON] (чоловік позивача) позивач [PERSON] та син померлого [PERSON] прийняли спадщину за законом, так як постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Хотимирського старостинського округу № 3 Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 267 від 17.11.2022 року (а.с. 12). 05.08.2014 року [PERSON] (син позивача) звернувся до державного нотаріуса із заявою, в якій відмовився від своєї частки у спадщині померлого батька [PERSON] на користь своєї матері [PERSON] (дружини спадкодавця) (а.с. 37 зворот). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи №\~146/2014 від 05.08.2014 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] (чоловік позивача) (а.с. 34-41), з якої вбачається, що [PERSON] (позивач) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину немає. Крім того,\~позивач [PERSON] частково оформила спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] на спадкове майно, яке не є предметом розгляду даної справи (а.с. 40). Отже, на момент звернення до суду позивач [PERSON] правомірно претендує на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після померлого чоловіка [PERSON] , який у свою чергу успадкував дану земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . В нотаріальному порядку позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), у зв`язку з тим, що відсутній необхідний для видачі свідоцтва про право на спадщину документ, який посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно, земельну частку (пай) без визначення меж цієї частки в натурі, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Васильєвою Н.М. № 409/02-31 від 16.11.2022 року (а.с. 8). Зазначені обставини перешкоджають позивачу [PERSON] належним чином оформити право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з відсутністю на час складання рішення клопотання позивача, питання про повернення судового збору не вирішується. На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України,

Outcome: approved