Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

09.01.2023 року до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області звернувся позивач АТ «Райффайзен Банк», представник позивача Лозіна О.Ю., з позовом про захист порушеного права шляхом стягнення заборгованості до відповідача [PERSON] 18.01.2023 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача фізичної особи. 19.01.2023 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в за правилами спрощеного позовного провадження в підготовче судове засідання на 28 лютого 2023 року. 06.02.2023 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до положень ст. 247 ЦПК України. Відповідно до поданої позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача достроково заборгованість за Заявою-Договором про відкриття Поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-61650665 від 08.09.2020 року року в сумі 113 059 грн. 35 коп., яка складається з наступного: -104\~530.22грн., заборгованість за кредитом - 8\~529.13 грн. заборгованість за відсотками. Та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 481.00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 09.06.2017 року відповідач звернувся до позивача і підписав Заяву про акцепт Публічної пропозиції/Угоди № PDV2-2010204. Відповідно до цієї угоди відповідач прийняв/акцептував публічну пропозицію АТ «Райффайзен Банк Аваль» про надання послуг на умовах, що викладені у Правилах Банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Раффайзен Банк Аваль», що оприлюднені та знаходяться у відкритому доступі на сайті банку www.raiffeisen.ua, висловив повну і безумовну згоду з її умовами. 08.09.2020 року між АТ « Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] , було укладено Заяву-Договір про відкриття Поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-61650665, за яким Кредитор надав позичальникові кредит в розмірі 104\~058.27 грн на 72 місяці з 08.09.2020 року під фіксовану процентну ставку 30.30% річних, а позичальник зобов`язувався належним чином використовувати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплати проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконувати всі зобов`язання в порядку та строки, визначені договором. На підставі п.1.1. Заяви-Договору банк відкриває Поточний рахунок «для виплат» № [NUMBER] в гривнях на ім`я клієнта та здійснює його розрахунково касове обслуговування у відповідності до Прави і Тарифів банку на ведення та обслуговування Поточних рахунків фізичних осіб. Відповідно до п. 1.3 Кредитор зобов`язувався надати позичальникові кредит в сумі 104 058.27 грн., а позичальник зобов`язувався повернути Банку кредит та сплатити проценти за його користування. Банк виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти у сумі 104 058.27 грн 08.09.2020 року. Згідно умов п. 2.1 Кредитного договору, сторони встановили, що проценти за користування кредитом сплачуються позичальником кредиту у складі щомісячного ануїтетного платежу. Вказаного у Графіку, і розраховується, виходячи із процентної ставки, передбаченої пп.2.3 Заяви-договору за ставкою 30.30% річних. Проценти нараховуються щомісячно на фактичний залишок заборгованості за весь строк користування кредитом. Починаючи з дня надання кредиту або з наступного за днем надання кредиту Операційного дня, виходячи із фактичної кількості днів у місяці і році.. Позичальник зобов`язувався здійснювати погашення кредиту та процентів ануїтетними платежами у валюті кредиту кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту в дату, визначену пп.1.2.4 заяви-Договору. Якщо дата сплати ануїтетного платежу, не є робочим днем, ануїтетний платіж має бути сплачений клієнтом не пізніше останнього робочого дня, що передує даті сплати ануїтетного платежу. Станом на 07.10.2022 року заборгованість відповідача перед позичальником за заявою-Договором складає 113 059 грн. 35 коп., яка складається з наступного: -104 530.22грн., заборгованість за кредитом - 8 529.13 грн. заборгованість за відсотками. Відповідно до рішення кредитора сума пені не стягується в рамках даного спору, але продовжує нараховуватись, що не суперечить умовам чинного законодавства Зазначені вище обставини й стали підставою звернення до суду. Справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачем наданий відзив на позовну заяву згідно якого відповідач проти задоволення позовних вимог заперечувала виходячи з того, що вона не мала наміру взагалі брати та користуватись кредитом, у розмірі, як зазначав позивач. Будь-яких претензій ні від первісного кредитора до неї не було. Банк самостійно списував платежі з її платіжної картки щомісяця протягом 2020-2022 років в рахунок погашення іншого кредиту, коли на неї зараховувалась заробітна платі та інші платежі. Наданий позивачем кредит, з огляду на його мінливий характер, не можна вважати саме тим кредитним договором, що був укладений з нею. Роздруківка із сайту не може бути належним доказом, оскільки цей доказ залежить повністю від волевиявлення кредитора, який може вносити і вносить відповідні зміни до його умов та правил споживчого кредитування. Укладена заява-договір не містить жодних даних про те, яку саме картку отримав відповідач, строк її дії та розмір наданого кредиту. Також не надано будь-яких відомостей про строк картки саме за цим позовом. Позивачем на надано будь-яких доказів отримання нею грошових коштів. А Заява-Договір не є належним доказом видачі і отримання кредиту. Крім того позивачем пропущений строк позовної давності. На підставі чого просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши\~зміст позовних\~вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом\~встановлено такі\~факти та\~відповідні їм\~правовідносини. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти Судом встановлено, що 08.09.2020 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] , було укладено заяву- договір про відкриття Поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-61650665, за яким Кредитор надав позичальникові кредит в розмірі 104 058.27 грн на 72 місяці з 08.09.2020 року під фіксовану процентну ставку 30.30% річних, а позичальник зобов`язувалася належним чином використовувати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплати проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконувати всі зобов`язання в порядку та строки, визначені договором. На підставі п.1.1. Заяви-Договору банк відкриває Поточний рахунок «Для виплат» № [NUMBER] в гривнях на ім`я клієнта та здійснює його розрахунково касове обслуговування у відповідності до Прави і Тарифів банку на ведення та обслуговування Поточних рахунків фізичних осіб. Відповідно до п. 1.3 Кредитор зобов`язувався надати позичальникові кредит в сумі 104 058.27 грн., а позичальник зобов`язувалася повернути Банку кредит та сплатити проценти за його користування. Таким чином судом встановлено, що між позивачем і відповідачем був укладений договір про відкриття Поточного рахунку і надання кредиту у належній формі та погоджені всі його істотні умови. Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦПК України правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Крім того положеннями ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. Аналогічна позиція закріплена у постанові Верховного Суду України від 30 травня 2018 року по справі № 191/5077/16-ц (провадження 61-17422св18). Судом встановлено, що укладений між сторонами договір раніше не оспорювався та не визнавався судом недійсним. Крім того відповідно до наданого суду виписки по рахунку відповідача вбачається, що відповідач отримувала кредитні кошти та періодично вносила грошові суми на погашення кредиту, тобто відповідач активно користувався кредитними коштами та фактично виконував умови укладеного договору. Доводи відповідача, що з неї банком списувались грошові кошти за іншим кредитним договором суд вважає безпідставними, оскільки відповідачем не надано жодного доказу, про укладення нею іншого кредитного договору і що вказані в додатках до позову грошові кошти списувались із відповідачки за іншим договором. Також безпідставним є посилання відповідача не те, що надані позивачем виписки по рахункам не можуть бути належними доказами як наявності між нею і банком кредитних правовідносин, так і підтвердженням надання кредиту та розрахунку за ним. Оскільки згідно ст. 76 ЦПК України - Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є , показання свідків, письмові докази, речові, електронні докази і висновки експертів. Відповідно до ст.ст 77-78 ЦПК України -Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачка, як учасник правовідносин з банком мала можливість сама отримати докази про відкриття на її ім`я рахунків у зазначеному Банку, руху коштів по ним. Таким чином довести суду, що вказаний в позовні заяві поточний рахунок на її ім`я не відкривався та на нього не перераховувались кредитні кошти, але жодного доказу крім заперечень даним фактам не надала. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). Частино 2 ст. 6 ЦК України, передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як вбачається з наданих суду доказів відповідачкою підписаний паспорт споживчого кредиту, яким визначені всі істотні умови договору. В тому числі і розмір відсотків, Заява - Договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту, якою також визначені всі істотні умови укладеного договору, вказаний номер поточного рахунку, який відкривається на ім`я відповідачки. Сума грошових коштів, які перераховуються позивачеві на вказаний рахунок, розмір відсотки. Порядок та строки погашення кредиту, також сторонами погоджений графік погашення кредиту, всі зазначені документи підписані електронним підписом відповідачки, яким є [NUMBER] . Таким чином судом встановлено, що між сторонами були в належній формі погоджені всі умови укладеного договору. Відповідно до ч.1,3,4,5,6, ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» - Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - \~ \~ \~ \~надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - \~ \~ \~ \~заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - \~ \~ \~ \~вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» - Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - \~ \~ \~ \~електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - \~ \~ \~ \~електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - \~ \~ \~ \~аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статтею 12 ЗУ «Про споживче кредитування» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про споживче кредитування» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким одноразовим ідентифікатором є 427302+380970831095, який зазначений в укладеному договорі. Відповідно судом встановлено, що відповідач прийняла пропозицію укласти договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою». Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19 від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18 . від 07.10.2020 року у справі № 127/337824/18 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму, договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений в письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України). Такими чином посилання відповідачки на мінливий характер кредитного договору є безпідставними, оскільки відповідачка не лише подала заяву про приєднання до умов і правил надання кредиту, викладених на офіційному сайті банку. А підписала електронним підписом документи, які містять всі істотні умови договору та надання кредитних коштів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичайно ставляться. Судом встановлено, що Банк, належним чином виконав зобов`язання за укладеним кредитним договором відкривши відповідачу поточний рахунок та перерахувавши на нього кредитні кошти, яким відповідно до виписки по рахунку відповідач активно користувалася. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самі сумі або речі, визначеними родовими ознаками, у такій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням) то в разі повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплатити проценти. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612\~Цивільного кодексу\~України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.\~\~Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даними договором. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Судом встановлено що відповідач належним чином не виконувала зобов`язань за укладеним кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 07.10.2022 року заборгованість відповідача перед позичальником за Заявою-Договором складає 113 059 грн. 35 коп., яка складається з наступного: -104 530.22грн., заборгованість за кредитом - 8 529.13 грн. заборгованість за відсотками. Доказів повернення кредиту на час розгляду справи сторонами не надано, тому суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача у відповідності із обраним ним способом захисту порушених прав, який передбачений \~ \~ \~ \~ ст. 16 ЦК України та з яким погоджується суд. А саме про стягнення з відповідача на його користь заборгованості, яка виникла станом на 07.10.2022 року за Заявою - Договором про відкриття Поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-61650665 від 08.09.2020 року в загальній сумі 113 059 грн. 35 коп., яка складається з наступного: -104 530.22грн., заборгованість за кредитом - 8 529.13 грн. заборгованість за відсотками. \~ \~Посилання \~ \~відповідачки,\~що \~позивачем \~ \~пропущений \~строк \~позовної давності\~ є\~ безпідставними.\~Оскільки \~ відповідно\~до \~ст.\~256\~ \~ЦК України -Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України - Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України - Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. \~ \~ Як\~ вбачається\~з наданих\~ суду\~доказів \~ між\~ сторонами\~виникли правовідносини\~за Заявою - Договором про відкриття Поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-61650665 08.09.2020 року. Кредитні кошти надавлись відповідачці строком на 72 місяці. Таким чином станом на дату подання позовної заяви строк дії укладеного між сторонами доказів не закінчився.. Крім того відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, відповідачкою вносились грошові кошти на виконання умов укладеного договору в липні 2022 року. Згідно пункту 7.1 укладеної між сторонами Заяви - Договору про відкриття Поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-61650665 08.09.2020 року сторонами погоджений строк позовної давності тривалістю в сімдесят років. Таким чином позовна заява подана в межах строку позовної давності і підстав для її застосування суд не вбачає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 481.00 грн., оскільки судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved