Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

позивач 1 вересня 2021 року звернувся до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу майнових прав, серія та номер: 376, виданого 31 травня 2017 року, укладеного між ТОВ «МС Імперіал» та [PERSON] , недійсним; про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 36073468 від 10 липня 2017 року 19:15:41, державного реєстратора Тузяка Павла Тарасовича, Жирівська сільська рада Пустомитівського району Львівської області, яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] ; про скасування запису про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме квартиру [ADDRESS] , загальною площею 119,6 кв.м., яка зареєстрована на праві власності за [PERSON] ; а також про розподіл судових витрат. Позов мотивує тим, що постановою Львівського апеляційного господарського суду від 17 серпня 2017 року у справі №914/2746/16 затверджено мирову угоду між Львівською міською радою та ТОВ «МС Імперіал», згідно якої ТОВ «МС Імперіал» надано право користування земельною ділянкою площею 1,885 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом укладення договору оренди землі від 22 травня 2017 року. Окрім зазначеного, ТОВ «МС Імперіал» зобов`язувалось збудувати та вчинити дії щодо введення в експлуатацію багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями громадського призначення та підземною автостоянкою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На виконання умов затвердженої мирової угоди ТОВ «МС Імперіал» здійснив будівництво багатоквартирного житлового будинку. В 2021 році в товаристві було проведено аудиторську перевірку по погоджених процедурах питань правильності відображення дебіторської заборгованості по реалізації покупцям майнових прав, та житлових приміщень, згідно висновку якої, проведеної незалежним аудитором ТОВ «Ера-Аудит» у період з 15 липня 2021 року по 12 серпня 2021 року, встановлено несплату по двох квартирах, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , а саме: секція «г» поверх 10 квартира 196 площею 119,6 кв.м., яка оформлена на [PERSON] ; секція «ж» поверх 7 квартира 314 площею 74,8 кв.м., яка оформлена на [PERSON] . Підтверджень оплати на розрахунковий рахунок товариства за вищевказані квартири аудиторами не виявлено, дебіторська заборгованість станом на 31 грудня 2020 року визначена некоректно. 16 серпня 2021 року з інформації державних реєстрів було виявлено, що квартира [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] . Підставою для державної реєстрації були технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 26 травня 2017 року ПП «МС ПРОЕКТ»; договір купівлі-продажу майнових прав, серія та номер: 376, виданий 31 травня 2017 року, видавник: ТОВ «МС Імперіал»/Бідуляк С.П.; акт прийому-передачі, серія та номер: б/н виданий 31 травня 2017 року, видавник: ТОВ «МС Імперіал»/ Бідуляк С.П.; довідка, серія та номер: 31-05/17, видана 31 травня 2017 року, видавник: ТОВ «МС Імперіал». Підставою внесення запису було рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), ідентифікаційний номер: 36073468 від 10 липня 2017 року, [PERSON] , Жирівська сільська рада Пустомитівського району, Львівська обл. Водночас з`ясовано, що ТОВ «МС Імперіал» жодних договорів купівлі-продажу майнових прав, зокрема серія та номер 376 від 31 травня 2017 року з [PERSON] не укладало, акту прийому-передачі від 31 травня 2017 року не підписувало та довідки серія та номер: 31-05/17 від 31 травня 2017 року [PERSON] не видавало, а відтак у останньої не було підстав набуття права власності на квартиру [ADDRESS] , а відповідно у реєстратора - прав для реєстрації права власності на таку за [PERSON] . Як на правову підставу своїх вимог позивач посилається на положення ст.ст. 15, 16, 626, 638, 655, 656 ЦК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку ведення державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1141 від 26 жовтня 2011 року. Щодо судових витрат вказує, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, становить розмір сплаченого судового збору за подання даної позовної заяви та витрати на професійну правничу допомогу. Окрім того повідомляє, що позивачем було подано заяву про забезпечення позову в даній справі. Матеріали позову надійшли до Личаківського районного суду м. Львова 6 вересня 2021 року, автоматизованою системою документообігу суду для розгляду таких визначено суддю Стрепка Н.Л. Ухвалою суду від 13 жовтня 2021 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розпочато підготовче провадження у такій. 23 листопада 2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача [PERSON] адвоката Шкарупської-Баранової Н.Б., що діє на підставі ордеру серії ВС №1110237 від 24 листопада 2021 року, відповідно до якого в задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю, а судові витрати покласти на позивача. Вважає позов необґрунтованим, безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення. Звертає увагу на те, що відповідно до положень ЦК України тягар доведення неправомірності правочину лежить на позивачі. Вказує, що між позивачем - ТОВ «МС Імперіал» та відповідачем [PERSON] 31 травня 2017 року укладено договір купівлі-продажу майнових прав №376, відповідно до пункту 1.3 якого майнові права - це всі права на об`єкт нерухомості, які полягають у праві покупця набути право власності на об`єкт нерухомості. Майнові права відчужуються покупцю, який у зв`язку з цим право власності на об`єкт нерухомості оформлює на себе. Пунктом 1.2 договору передбачено, що об`єкт нерухомості - складова і невід`ємна частина об`єкту незавершеного будівництва, яка виражена у вигляді квартири, спорудження якої здійснює компанія (ТОВ «МС Імперіал»). Згідно з п. 2.1 оспорюваного договору, на виконання умов договору, компанія передає у власність покупця майнові права на об`єкт нерухомості: трикімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 119,6 кв.м., житловою площею 63,4 кв.м., яка знаходиться на 10-му поверсі, секція «г» житлового будинку. Пунктом 3.1 договору передбачено, що вартість майнових прав на квартиру складає 478400 грн., виходячи з вартості майнових прав в перерахунку на 1 кв.м. - 4000 грн. У п. 3.2 оспорюваного договору вказано, що покупець здійснює оплату 100% вартості майнових прав до моменту реєстрації права власності на об`єкт нерухомості, в перерахунку на 1 кв.м. за поточною ціною майнових прав за квартиру. Відповідно до п. 2.10 договору, сторони домовляються, що для оформлення покупцем права власності на квартиру, компанія зобов`язана надати йому наступні документи: акт прийому-передачі майнових прав (квартири); технічний паспорт квартири, виготовлений ПП «МС Проект». У розділі 1, п. 1.5 оспорюваного договору визначено, що акт - це акт приймання-передачі майнових прав на квартиру, який підписується сторонами на підтвердження набуття покупцем права власності на майнові права об`єкта нерухомості. Вказує, що стороною оспорюваного договору купівлі-продажу майнових прав виступало ТОВ «МС Імперіал» в особі директора [PERSON] , який і підписав договір від імені товариства. Відповідно до Витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, сформованого станом на дату укладення оспорюваного договору 31 травня 2017 року, щодо ТОВ «МС Імперіал», код ЄДРПОУ юридичної особи. 39087340, у графі «керівник юридичної особи, інші особи, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи», в тому числі підписувати договори вказано саме [PERSON] . Відтак зазначає, що оспорюваний договір від імені позивача підписано особою, яка мала право вчиняти дії від імені юридичної особи, в тому числі підписувати договори, станом на 31 травня 2017 року, на оспорюваному договорі також наявний відтиск печатки ТОВ «МС Імперіал». На виконання умов договору покупець - відповідач [PERSON] сплатила 100% вартості майнових прав на об`єкт нерухомості: трикімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 119,6 кв.м., житловою площею 63,4 кв.м., яка знаходиться на 10-му поверсі секції «г» житлового будинку, а саме 478400 грн., що підтверджується довідкою вих. №31-05/17 від 31 травня 2017 року, виданою ТОВ «МС Імперіал» у якій вказано, що [PERSON] свої зобов`язання за договором №376 купівлі-продажу майнових прав від 31 травня 2017 року виконала, оплату 478400 грн. здійснено у повному обсязі. Дану довідку також підписано керівником [PERSON] та на такій наявний відтиск печатки ТОВ «МС Імперіал». 31 травня 2017 року між позивачем та відповідачем підписано акт прийому-передачі майнових прав на квартиру, у якому вказано, що ТОВ «МС Імперіал» відповідно до договору №376 купівлі-продажу майнових прав від 31 травня 2017 року, укладеного сторонами передає, а покупець отримує майнові права на об`єкт нерухомості: трикімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 119,6 кв.м., житловою площею 63,4 кв.м., яка знаходиться на 10-му поверсі, секції «г» житлового будинку, покупець сплатив компанії повну вартість майнових прав на квартиру в сумі 478400 грн. У п. 3 акту вказано, що сторони виконали зобов`язання за договором №376 купівлі-продажу майнових прав від 31 травня 2017 року у повному обсязі та претензій один до одної, у тому числі й стосовно взаєморозрахунків, не мають. Акт підписано від імені ТОВ «МС Імперіал» Мазуром А.Р., на такому наявний відтиск печатки ТОВ «МС Імперіал». Таким чином представник відповідача вказує, що на всіх документах, на підставі яких було зареєстровано право власності [PERSON] на спірну квартиру, проставлено підпис керівника станом на 31 травня 2017 року ТОВ «МС Імперіал» та наявний відтиск печатки даного товариства, а тому слід критично сприймати доводи позивача стосовно того, що останнє не укладало з [PERSON] договору №376 купівлі-продажу майнових прав від 31 травня 2017 року, не видавало довідки вих. №31-05/17 від 31 травня 2017 року та не підписувало акту прийому-передачі майнових прав на квартиру, адже такі твердження повністю спростовуються наданими стороною відповідача письмовими доказами. Звертає увагу на те, що всі твердження позивача щодо обставин, що підлягають доказуванню в цій категорії справ, не підтверджені жодними належними та допустимими доказами і повинні бути розцінені судом як припущення. Вважає, що позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, на які він посилається як на підтвердження своїх позовних вимог. Додатково вказує, що прогнозований розмір витрат за надання правничої допомоги відповідачу [PERSON] становить 35000 грн. 29 листопада 2021 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив представника позивача ТОВ «МС Імперіал» адвоката Качора С.Б., що діє на підставі ордеру серії ВС №1110937 від 26 листопада 2021 року. Зазначає,\~що твердження відповідача є хибними, оскільки жодних договорів купівлі- продажу майнових прав від 31 травня 2017 року, довідок та актів прийому-передачі ТОВ «МС Імперіал» не підписувало і не видавало. Такі документи не були підписані директором товариства [PERSON] . Про наявність документів, на які посилається відповідач у своєму відзиві, та підпису їх директором [PERSON] ТОВ «МС Імперіал» довідалось лише отримавши вказаний відзив, до якого було долучено копію таких. Звертає увагу на те, що згідно з висновком незалежного аудитора ТОВ «Ера-Аудит» за результатами аудиту, проведеного у період з 15 липня 2021 року по 12 серпня 2021 року було встановлено несплату по спірній квартирі, оформленій на [PERSON] , підтверджень оплати на розрахунковий рахунок товариства за вказану квартиру аудиторами не виявлено. Вважає, що ці факти підтверджують обставину, що жодні кошти від договору №376 купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомості, а саме: трикімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 119,6 кв.м. від [PERSON] на рахунки позивача не поступали, а відтак спростовується і можливість видачі довідки про повний розрахунок №31-05/17 від 31 травня 2017 року, копія якої долучена відповідачем. 18 лютого 2022 року представником відповідача [PERSON] подано до суду клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 22 лютого 2022 року зазначене клопотання представника відповідача задоволено та витребувано в Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради належним чином завірені копії наступних документів: рішення державного реєстратора Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Тузяка П.Т. індексний номер №36073563 від 10 липня 2017 року про державну реєстрацію права власності [PERSON] на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] ; документів, на підставі яких вказане рішення державним реєстратором прийнято, шляхом друку таких документів за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав, Єдиного державного реєстру. 18 березня 2022 року до суду надійшла відповідь Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради на виконання вказаної вище ухвали, згідно з якою такі документи до управління не надходили, а надати копії таких документів, виготовлені шляхом друку за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру речових прав тимчасово неможливо, оскільки роботу Єдиних та Державних реєстрів Міністерства юстиції з 24 лютого 2022 року призупинено у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. 25 травня 2022 року на адресу суду на виконання ухвали про витребування з Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради надійшли копії документів, наявних в електронній формі реєстраційної справи на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] . Також Управління повідомило про неможливість виконання ухвали в частині надання копії рішення державного реєстратора, оскільки друкована форма такого відсутня у програмі Державного реєстру прав. Протокольною ухвалою підготовчого засідання від 27 травня 2022 року задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] про допит у якості свідка незалежного аудитора [PERSON] , а також зобов`язано позивача надати відповіді на ряд питань, вказаних в поданому представником відповідача клопотанні про витребування доказів. Окрім того в даному підготовчому засіданні представником позивача адвокатом Крукеницькою Т.М., що діла на підставі ордеру серії ВС №1128205 від 17 лютого 2022 року, було подано клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, однак після обговорення даного клопотання відкликано таке. У підготовчому засіданні 20 червня 2022 року представником позивача [PERSON] на виконання зазначеної вище протокольної ухвали подано до суду клопотання про долучення доказів, яким надано відповіді на зазначені питання. Представник відповідача [PERSON] у даному підготовчому засіданні подала до суду заяву про застосування строків позовної давності. Вказує, що зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачу стало відомо про некоректність дебіторської заборгованості, зокрема про наявність несплати по спірній квартирі, лише після проведення аудиторської перевірки від 12 серпня 2021 року. Відповідач вважає, що така позиція позивача не відповідає дійсності, оскільки відповідно до положень ПК України та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» юридичні особи, що здійснюють господарську діяльність, та відтак є платниками податків, повинні подавати фінансову звітність, зокрема податкові декларації за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року, протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року. При цьому вказує, що пунктом 7.13.3 статуту ТОВ «МС Імперіал» передбачено, що ревізійна комісія складає висновок по річних звітах та балансах. Без висновку ревізійної комісії загальні збори учасників ТОВ «МС Імперіал» не мають права затверджувати баланс ТОВ «МС Імперіал». Відтак вважає, що ТОВ «МС Імперіал» у випадку, якщо б [PERSON] не оплатила суму договору купівлі-продажу майнових прав, повинні були б довідатись про дебіторську заборгованість у 2017 році, а отже саме з 2017 року позивачу мало б бути відомо про некоректність дебіторської заборгованості у разі її наявності, проте ТОВ «МС Імперіал» жодних дій з цього приводу не вчиняло та до суду за захистом своїх прав не зверталось. Вказує, що у випадку реальної відсутності оплати за договором купівлі-продажу майнових прав ТОВ «МС Імперіал» повинно були дізнатися р відсутність такої оплата найпізніше до 1 березня 2018 року, оскільки саме до цього дня вони мали підготувати податкову звітність та ви та виявити відсутність платежу щодо відповідного договору купівлі-продажу, а якщо виходити із вимог статуту не пізніше 31 грудня 2017 року. Крім цього звертає увагу на те, що згідно з відповіддю на адвокатський запит замовником технічного паспорта, що виготовлявся ПП «МС Проект» на ім`я [PERSON] виступало саме ТОВ «МС Імперіал». При цьому ПП «МС Проект» вказує, що списки власників квартир у будинку ними було отримано від ТОВ «МС Імперіал», технічний паспорт на спірну квартиру датовано 16 травня 2017 року. Також вказує, що відповідь на адвокатський запит ОСББ «Хмельницький парк» містить відомості про те, що інформацію про власників квартир у будинку вони отримували на електронну адресу одному з членів правління до 14 квітня 2019 роки, коли були отримані інформаційні довідки про власників квартир. Вважає, що вказане також повністю спростовує доводи позивача про те, що вони довідались про існування договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру [ADDRESS] лише в 2021 році. Вказує, що позивач звернувся з позовом 1 вересня 2021 р., а відтак подав позовну заяву із значним пропуском позовної давності, що визначена ст. 257 ЦК України. Ухвалою суду від 20 червня 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено таку до судового розгляду. Надалі справу неодноразово було призначено до розгляду в судових засіданнях, однак розгляд справи в таких було відкладено у зв`язку з неявками учасників справи, клопотаннями представників останніх про відкладення розгляду, а також оголошенням повітряних тривог. Протокольною ухвалою судового засідання 14 листопада 2022 року залучено до участі у справі в якості третьої особи Солонківську сільську раду Львівського району Львівської області як правонаступника Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області. В судовому засіданні 14 грудня 2022 року представник позивача [PERSON] позов підтримав, пояснення надав аналогічні, викладеним у позовній заяві та відповіді на відзив. Представник відповідача [PERSON] у вказаному судовому засіданні проти позову заперечила, підтримала подану нею заяву про застосування строку позовної давності, пояснення надала аналогічні викладеним у відзиві та інших поданих нею заявах. Протокольною ухвалою від 14 грудня 2023 року судом було встановлено наступний порядок дослідження доказів у справі допити свідка, після чого дослідити письмові докази, наявні в матеріалах справи. В судовому засіданні 6 березня 2023 року допитана у якості свідка незалежний аудитор ТОВ «Ера-Аудит» [PERSON] повідомила, що робила на замовлення ТОВ «МС Імперіал» звіт правильності відображення дебіторської заборгованості по реалізації покупцям майнових прав на житлові приміщення. За наслідками проведення аудиту було виявлено дебіторську заборгованості по двох об`єктах нерухомого майна, кошти за які не були внесені на рахунок товариства чи в касу такого. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні 6 березня 2023 року підтримав надані ним раніше пояснення, вважав за можливе завершити розгляд справи та просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні теж підтримала надані нею раніше пояснення, додатково вказала, що кошти за спірну квартиру вносились в готівковій формі. Вважала за можливе завершити розгляд справи, просила застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити у задоволенні позову. Належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду треті особи в судове засідання явку своїх представників не забезпечили, клопотання про відкладення розгляд справи, письмових пояснень чи будь-яких інших заяв по суті справи до суду не подали. За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання та завершити розгляд справи за відсутності представників третіх осіб. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до наступного. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому у відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так пунктами 2, 4 та 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути в тому числі визнання правочину недійсним, відновлення становища, яке існувало до порушення, а також визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Судовим розглядом встановлено, що 31 травня 2017 року між позивачем ТОВ «МС Імперіал» в особі директора Мазура А.Р. та відповідачем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу майнових прав №376, відповідно до умов якого компанія передавала у власність покупця майнові права на об`єкт нерухомості: трикімнатну квартиру [ADDRESS] будівельна адреса, загальною площею 119,6 кв.м., житловою площею 63,4 кв.м., яка знаходиться на 10 поверсі, секція «Г» житлового будинку (т.1 а.с. 51-53). Слід зауважити, що матеріали справи місять лише завірену представником відповідача копію даного договору, однак оригіналу такого жодною зі сторін суду для огляду не надано. Дана копія підписана сторонами, однак не містить відтиску печатки ТОВ «МС Імперіал». Окрім того, копія примірника договору, наявного в матеріалах реєстраційної справи №1296777946101 квартири за адресою: [ADDRESS] , сформованої шляхом друку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, аналогічно не містить печатки ТОВ «МС Імперіал» (т. 1 а.с. 156-157). Згідно з п. 3.1 вказаного договору на дату його підписання вартість майнових прав на квартиру складала 478400 грн., виходячи з вартості майнових прав в перерахунку на 1 кв.м. 4000 грн. А п. 3.2 було передбачено, що покупець здійснює оплату 100% вартості майнових прав до моменту реєстрації права власності на об`єкт нерухомості по перерахунку на 1 кв.м. за поточною ціною майнових прав на квартиру. З Інформації з\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~Реєстру прав\~власності на\~нерухоме майно,\~Державного реєстру\~Іпотек,\~Єдиного реєстру\~заборон відчуження\~об`єктів нерухомого\~майна щодо\~об`єкта нерухомого\~майна №270689130\~від 16\~серпня 2021\~року вбачається,\~що 7\~липня 2017\~року державним\~реєстратором Жирівської\~сільської ради\~Пустомитівського району\~було зареєстровано\~за [PERSON] \~право власності\~на квартируза адресою: [ADDRESS] , загальна площа 119,6 кв.м., житлова площа 63,4 кв.м. Номер запису про право власності: 21319395. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 36073468 від 10 липня 2017 року 19:15:41, Тузяк П.Т., Жирівська сільська рада Пустомитівського району, Львівська обл. Підстава для державної реєстрації: довідка, серія та номер: 31-05/17, видана 31 травня 2017 року, видавник: ТОВ «МС Імперіал»; технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 26 травня 2017 року, видавник: ПП «МС Проект»; договір купівлі-продажу майнових прав, серія та номер: 376, виданий 31 травня 2017 року, видавник: ТОВ «МС Імперіал»/Бідуляк С.П.; акт прийому-передачі, серія та номер: б/н, виданий 31 травня 2017 року, видавник: ТОВ «МС Імперіал»/Бідуляк С.П. (т. 1 а.с. 13-14). Так відповідачем надано копію довідки №21-05/14 від 31 травня 2017 року, виданої директором ТОВ «МС Імперіал» Мазуром А.Р., про те, що покупець [PERSON] свої зобов`язання за договором №376 купівлі-продажу майнових прав від 31 травня 2017 року виконала, оплату 478400 грн. здійснено в повному обсязі (т. 1 а.с. 54). Також надано копію акту прийому-передачі майнових прав на квартиру від 31 травня 2017 року, згідно з яким ТОВ «МС Імперіал» в особі директора [PERSON] та покупець [PERSON] уклали акт про те, що компанія відповідно до договору №376 купівлі-продажу майнових прав від 31 травня 2017 року, укладеного сторонами передає, а покупець отримує майнові права на об`єкт нерухомості: трикімнатну квартиру [ADDRESS] будівельна адреса, загальною площею 119,6 кв.м., житловою площею 63,4 кв.м., яка знаходиться на 10 поверсі, секція «Г» житлового будинку. Покупець сплати компанії повну вартість майнових прав на квартиру в сумі 478400 грн. Сторони виконали зобов`язання за договором №376 купівлі-продажу майнових прав від 31 травня 2017 року у повному обсязі і претензій один до одної, у тому числі стосовно взаєморозрахунків, не мають (т. 1 а.с. 55). Водночас, як вбачається з позовної заяви ТОВ «МС Імперіал», товариство стверджує, що йому не було відомо про існування вказаного договору, такий ним не укладався та жодних документів, що стали б підставою реєстрації права власності на квартиру за відповідачем, ним не видавалось, грошові кошти за купівлю зазначеної вище квартири на рахунок товариства не надходили, а про реєстрацію права власності на таку за відповідачем та існування оспорюваного договору їм стало відомо лише після проведення на товаристві аудиторської перевірки в 2021 році. Зокрема зі звіту незалежного аудитора по погоджених процедурах питань правильності відображення дебіторської заборгованості по реалізації покупцям майнових прав, та житлових приміщень, складеного незалежним аудитором генеральним директором ТОВ «Ера-Аудит» Н.Головатою 12 серпня 2021 року вбачається, що метою такого є правильність відображення дебіторської заборгованості по реалізації покупцям майнових прав та житлових приміщень «Багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями громадського призначення, наземним гаражем відкритого типу та трансформаторною підстанцією на [ADDRESS] » на виконання договору про надання послуг №15/07/21 від 15 липня 2021 року ТОВ «МС Імперіал». Дані процедури проводились вибірковим методом, нестатистичним підходом за період 2015-2020 року з ідентифікацією покупців, які підлягали дослідженню. До перевірки підлягали 88 квартир. Відповідно до проведеного аналізу встановлено несплату по двох квартирах, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , в тому числі: секція «г» поверх 10 квартира 196 площею 119,6 кв.м., яка оформлена на [PERSON] . Підтверджень оплати на розрахунковий рахунок товариства за вищевказану квартиру аудиторами не виявлено, дебіторська заборгованість станом на 31 грудня 2020 року визначена некоректно (т. 1 а.с. 15-18). Вказані у звіті обставини підтвердженні [PERSON] під час допиту її в даному судовому засіданні в якості свідка. Частинами 1-2 ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За положеннями статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Одним з різновидів договорів, передбачених ЦК України є договір купівлі-продажу. Відповідно до ч. 1 ст. 655 даного Кодексу за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Окрім того відповідно до ч. 3 даної статті Кодексу якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Зокрема відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦПК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. А частиною 5 такої визначено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. У даній справі вирішуючи питання про підставність позовних вимог, суд враховує те, що відповідно до положень ст. 256 ЦК України право особи на звернення до суду за захистом свого цивільного права або інтересу може бути реалізоване протягом визначеного законом строку (в межах позовної давності), а відтак вважає, що в першу чергу слід надати оцінку доводам сторін щодо даної обставини. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю (ч. 1 ст. 258 ЦК України). Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 253 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. При цьому відповідно ч. 4 такої сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, водночас ч. 5 даної статті передбачено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.\~ Так представником відповідача подано заяву про застосування строків позовної давності, відповідно до якої вважає, що позивач звернувся до суду з пропуском такого, оскільки останній повинен був довідатись про дебіторську заборгованість у 2017 році, а про відсутність оплати квартири до 1 березня 2018 року у зв`язку з підготовкою податкової звітності. Позивач заперечує дану обставину, посилаючись на вказаний вище звіт незалежного аудитора по погоджених процедурах питань правильності відображення дебіторської заборгованості по реалізації покупцям майнових прав, та житлових приміщень. Суд не погоджується з твердженнями представника відповідача, оскільки з складеного незалежним аудитором генеральним директором ТОВ «Ера-Аудит» Н.Головатою 12 серпня 2021 року звіту вбачається, що аудиторська перевірка на ТОВ «МС Імперіал» проводилася за період 2015-2020 року, тобто така не має щорічного характеру, та така здійснювалася не у зв`язку з підготовкою податкової звітності. Окрім того щодо посилань представника відповідача на те, що замовником технічного паспорта на спірну квартиру, виступало саме ТОВ «МС Імперіал» та такий виготовлявся на ім`я відповідача слід зауважити, що відповідачем не наданого суду жодного технічного паспорту, що виготовлявся б на її ім`я. Наявна в матеріалах реєстраційної справи копія технічного паспорт на квартиру [ADDRESS] , виготовленого 16 травня 2017 року (т. 1 а.с. 133), не містить зазначення замовника технічної інвентаризації та будь-якої прив`язки до особи, для якої такий виготовлявся. Відтак оскільки стороною відповідача не надано суду жодних доказів того, що позивачу було відомо про існування оспорюваного договору до отримання звіту вказаної вище перевірки від 12 серпня 2021 року та відповідної інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16 серпня 2021 року щодо реєстрації права власності на підставі такого договору за відповідачем [PERSON] , а з даним позовом до суду ТОВ «МС Імперіал» відповідно до наявної на конверті відмітки звернулося 1 вересня 2021 року (т. 1 а.с. 21), тому суд вважає, що таке звернулося до суду в межах строку позовної давності. Як вказує Велика Палата Верховного Суду в постанові від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19, вирішуючи питання про недійсність правочину судам необхідно враховувати, що згідно зі статтями 4, 10 та 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, якими передбачено, зокрема, право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією зі сторін правочину або іншою заінтересованою особою до іншої сторони чи сторін правочину; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення того, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину та має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, на захист якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, у чому полягає його порушення, і в залежності від цього у який ефективний спосіб порушене право може бути захищено. Статтею 216 ЦК України передбачено правові наслідки недійсності правочинів, а саме за недійсним правочином кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні все, що вона одержала на виконання такого правочину. Загальним майновим наслідком недійсності правочину є реституція, яка в загальному вигляді передбачена абзацом другим частини першої статті 216 ЦК України. Так у даному випадку позивач стверджує, що коштів на виконання договору купівлі-продажу майнових прав №376 від 31 травня 2017 року від відповідача на його рахунок не надходило. Дана обставина підтверджується звітом незалежного аудитора по погоджених процедурах питань правильності відображення дебіторської заборгованості по реалізації покупцям майнових прав, та житлових приміщень від 12 серпня 2021 року, яким встановлено несплату по квартирі, яка знаходяться за адресою: [ADDRESS] , в тому числі: секція «г» поверх 10 квартира 196 площею 119,6 кв.м., яка оформлена на [PERSON] . Як вже зазначалось вище, аудитором підтверджень оплати на розрахунковий рахунок товариства за вищевказану квартиру не виявлено. Дана обставина підтверджується також наданими стороною позивача виписками з розрахункового рахунку ТОВ «МС Імперіал» за період з 3 травня 2017 року до 31 липня 2017 року (т. 2 а.с. 11-152) з яких вбачається, що за вказаний період жодних коштів на рахунок товариства від відповідача [PERSON] не надходило. При цьому згідно з умовами оспорюваного договору оплата вартості майнових прав мала бути здійснена відповідачем до моменту реєстрації права власності на квартиру, тобто до 7 липня 2017 року. Представник позивача стверджує, що готівковий розрахунок з ТОВ «МС Імперіал» за майнові права на квартиру [ADDRESS] не допускався, оскільки отримання готівки від покупців за реалізацію квартир на підприємстві не проводиться, реалізація квартир здійснюється виключно при внесенні коштів покупцями на розрахунковий рахунок товариства (т. 2 а.с. 7), доказів протилежного стороною відповідача суду не надано. При цьому судом не можуть братись до уваги надані стороною відповідача копії довідки №21-05/14 від 31 травня 2017 року та акту прийому-передачі майнових прав на квартиру від 31 травня 2017 року, оскільки оригіналів таких суду для огляду не надано, такі самі по собі без представлення відповідних платіжних документів не можуть бути доказом виконання відповідачем її фінансових зобов`язань за договором, а відповідачем жодних платіжних документів щодо сплати нею позивачу 478400 грн. на виконання договору суду не надано. Також суд звертає увагу на те, що хоч відповідач стверджує, що нею було втрачено оригінали відповідних документів, на підставі яких вона набула право власності на квартиру, однак з довідки №2190/ЕО/38/01-22 від 10 лютого 2022 року, виданої Львівським РУП №2 ГУ НП у Львівській області (т. 1 а.с. 174) вбачається, що з заявою про втрату таких вона звернулась лише 4 лютого 2022 року, тобто вже під час розгляду даної справи судом. Відтак з наведеного вище вбачається, що договором купівлі-продажу майнових прав №376 від 31 травня 2017 року порушуються майнові права ТОВ «МС Імперіал», як сторони такого, оскільки на підставі даного договору з володіння товариства вибули належні йому як забудовнику майнові права на об`єкт нерухомості квартиру [ADDRESS] , хоча коштів за такі ним не отримувалось, а відтак такий договір підлягає визнанню недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Як встановлено судом, на підставі договору купівлі-продажу майнових прав №376 від 31 травня 2017 року державним реєстратором Жирівської сільської ради Пустомитівського р-ну Львівської обл. Тузяком П.Т. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №36073468 від 10 липня 2017 року про здійснення державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] за відповідачем [PERSON] та в подальшому внесено до реєстру відповідний запис про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень №21319395. Статтею 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом. При цьому абзацом 1 ч. 3 ст. 26 Закону визначено, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. Водночас в абз. 2 вказаної частини статті зазначено, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. Відтак з врахуванням того, що суд прийшов до переконання про визнання недійсним договору, на підставі якого державним реєстратором було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та внесено запис про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а тому з метою відновлення порушених прав позивача таке рішення реєстратора та запис про державну реєстрацію прав підлягають скасуванню. У зв`язку з наведеним вище суд приходить до висновку про підставність позовних вимог та задовольняє позов в повному обсязі. Суд ухвалюючи рішення також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29). Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а\~\~стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші доводи, зазначені сторонами у заявах по суті справи та в судовому засіданні, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування. Також у відповідності до положень ст. 141, п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України суд вважає за необхідне вирішити питання про розподіл судових витрат. Частинами 1, 2 ст. 141 Кодексу визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 6810 грн. (т. 1 а.с. 19). Доказів понесення витрат на професійну правничу\~допомогустороною позивача суду не надано, а відтак питання щодо розподілу таких судом не вирішується. Судові витрати відповідача відшкодуванню не підлягають. Окрім того відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Так встановлено, що ухвалою про забезпечення позову від 28 серпня 2021 року у справі №463/9639/21, провадження №2-з/463/79/21, задоволено заяву ТОВ «МС Імперіал» про забезпечення позову та заборонено вчинення будь-яких дій щодо державної реєстрації (перереєстрації) права власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 119,6 кв.м., житлова площа 63,4 кв.м., що належить [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. При цьому відповідно до ч.ч. 7, 8 вказаної статті Кодексу у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. З врахуванням наведеного суд вважає, що на даний час підстави для скасування заходів забезпечення позову відсутні.

Outcome: approved