Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду 13.02.2015 року з позовом про стягнення з відповідача на його користь заборгованості по кредитному договору № SAMDN40000012240580 від 14.03.2007 року, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 51019,48 грн. на термін до 13.03.2014 року, а відповідач зобов?язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки та у порядку, встановленому кредитним договором. У рахунок погашення заборгованості, відповідач повинен був надавати банку гроші у вигляді щомісячних платежів для погашення заборгованості, проте умови договору належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 83256,88 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом 15530,27 грн.; заборгованості за процентами 10814,60 грн.; заборгованості по комісії за користування кредитом 10034,87 грн.; пені, за несвоєчасність виконання зобов?язання за договором 46877,04 грн., яку просили стягнути на користь позивача у судовому порядку. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 02.03.2015 року відкрито провадження у справі. Заочним рішенням Московського районного суду м.Харкова від 02.06.2016 року, позовні вимоги задоволено частково та стягнено із [PERSON] заборгованість у сумі 72481,48 грн. та судові витрати у сумі 724,81 грн. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 28.05.2019 року задоволено клопотання адвоката Панасенка П.П., який діє в інтересах [PERSON] про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, поновлено строк на подання вказаної заяви та прийнято до розгляду заяву про перегляд заочного рішення суду від 02.06.2016 року. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 24.07.2019 року задоволено заяву адвоката Панасенка П.П., який діє в інтересах [PERSON] про перегляд заочного рішення, заочне рішення Московського районного суду м.Харкова від 02.06.2016 року скасовано та призначено справу до розгляду. 05.08.2019 року представником відповідачки [PERSON] - адвокатом Панасенком П.П. надано відзив на позовну заяву, згідно якого останній проти задоволення позову заперечує, оскільки будь-яких коштів від ПАТ КБ ПриватБанк відповідачка не отримувала. Вказані обставина підтверджується тим, що вона не здійснювала жодного платежу на рахунок позивача на погашення заборгованості. Зауважив, що на час звернення до суду, закінчився трирічний строк позовної давності щодо стягнення такої заборгованості, тому просив застосувати до позовних вимог строк позовної давності. Не погодився із нарахуванням заборгованості за пенею, оскільки строк дії карти закінчився 14.03.2009 року і з цього часу у банку виникло право звернутися до суду у строк спеціальної позовної давності (1 рік), але позивач цього не зробив, тому нарахована сума заборгованості за пені відшкодуванню не підлягає. Також не підлягає до задоволення і вимога про відшкодування комісії, оскільки умова договору у цій частині не відповідає вимогам справедливості та суперечить ч.1 ст.18 Закону УкраїниПро захист прав споживачів, ст.203 ЦК України та є нікчемною у силу закону. Просив звернути увагу на ту обставину, що кредитний договір відповідачка не підписувала та підпис на договорі належить не їй. Зважаючи на вищевикладене, просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та стягнути на її користь витрати за надання правничої допомоги адвокатом у сумі 10 000,00 грн. 06.08.2019 року [PERSON] подано до суду зустрічну позовну заяву до АТ КБ ПриватБанк про визнання недійсним Договору №SAMDN40000012240580 про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки Авторозстрочка, укладений 14.03.2007 року від імені [PERSON] з ПАТ КБ ПриватБанк, оскільки указаний договір нею не підписувався. 21.08.2019 року до суду надійшла відповідь на відзив від АТ КБ ПриватБанк, згідно якої вказано, що [PERSON] не доведено того факту, що кредитний договір нею не підписувався. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 10.09.2019 року прийнято зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом, об?єднано в одне провадження та здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. 23.10.2019 року АТ КБ ПриватБанк надано до суду відзив на зустрічну позовну заяву, згідно якого вважають не доведеними належними та допустимими доказами твердження [PERSON] про те, що кредитний договір нею не підписаний, а АТ КБ ПриватБанк надано до суду докази укладення такого договору. До відзиву додано заяву про застосування у справі вимоги ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України про пропуск строку позовної давності на подання зустрічного позову від 05.08.2019 року [PERSON] до АТ КБ ПриватБанк про визнання недійсним кредитно-заставного договору та відмовити у задоволенні зутрічного позову. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 19.12.2019 року прийнято до розгляду заяву адвоката Панасенка П.П., який діє в інтересах [PERSON] , про поворот виконання заочного рішення Московського районного суду м.Харкова від 02.06.2016 року. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 08.01.2020 року заяву адвоката Панасенка П.П. про поворот виконання рішення суду від 02.06.2016 року залишено без розгляду. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 06.10.2020 року витребувано від ПАТ КБ ПриватБанк оригінал договору №SAMDN40000012240580 від 14.03.2007 року про відкриття карткового рахунку на обслуговувчання платіжної картки Авторозстрочка. 20.01.2021 року вимоги ухвали виконано. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 20.09.2021 року задоволено клопотання представника [PERSON] - адвоката Панасенка П.П. про призначення судової почеркознавчої експертизи та зупинено провадження у справі. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 03.12.2021 року відновлено провадження у справі у зв?язку з розглядом клопотання експерта про надання додаткових доказів. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 09.12.2021 року зупинено провадження у справі. \~ \~ \~ \~Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 21.02.2022 року поновлено провадження у справі у зв?язку з закінченням проведення експертизи. Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 08.03.2022 року №2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», змінено територіальну підсудність Московського районного суду м.Харкова на Октябрський районний суд м.Полтави. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючою по справі визначено суддю Черняєву Т.М. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 06.02.2023 року цивільну справу прийнято до провадження та постановлено проводити розгляд справи у спрощеного провадженні без повідомлення сторін. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощено позовного провадження від сторін не надходили. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. На підтвердження позовних вимог АТ КБ ПриватБанк надано до суду договір №SAMDN40000012240580 від 14.03.2007 року про відкриття карткового рахунку на обслуговувчання платіжної картки Авторозстрочка, укладений між [PERSON] та ПриватБанком та Додаткову угоду №2 до нього (т.2 а.с.144-146). Факт укладення указаного договору заперечується [PERSON] . Відповідно до ч.4 ст.203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Частиною 2 ст.207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно висновку експерта №28528 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи за цивільною справою №643/1872/15-ц (т.2 а.с.186-209), підпис від імені [PERSON] у Договоре № №SAMDN40000012240580 об открытии картсчета и обслуживании платежной карты « [INFO] » (російською мовою) від 14.03.2007 (т.2 а.с.144-146), розташовані: на першому та другому аркушах документа, внизу під текстом; на третьому аркуші документа, у розділі 11.Реквизиты сторон» (рос.мовою), в графі Клиент, в рядках: Подпись, С правилами пользования платежной картой ознакомлен (рос.мовою); в Дополнительном соглашении №2 к Договору №SAMDN40000012240580 об отрытии картсчета и обслуживании платежной карты «АвтоРассрочка» от 14.03.2007 (рос.мовою) від 14.03.2007 (т.2 а.с.147-152): на першому, другому, третьому, четвертому, пятому аркушах документа, внизу під текстом, на шостому аркуші документа, у розділі Реквизиты сторон», в графі Клієнт, у радку Подпись, - виконані не [PERSON] , а іншою особою. Згідно ч.3 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійним (оспорюваний правочин). Отже, підпис (в тому числі електронний) є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. \~ \~ \~ \~Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. \~ \~ \~ \~Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). \~ \~ \~ \~У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. \~ \~ \~ \~Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. \~ \~ \~ \~Такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. \~ \~ \~ \~У випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірного договору у мотивувальній частині судового рішення. \~ \~ \~ \~Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) та постанові Верховного Суду від 15 квітня 2021 року у справі №405/223/17 (провадження №61-18434св20). \~ \~ \~ \~Позивачем обрано спосіб відновлення порушеного права (визнання кредитного договору недійсним), який не підлягає захисту шляхом задоволення позовних вимог у цій справі. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що позивач не укладав оспорюваний договір, у зв`язку з чим суд доходить до висновку, що позовна вимога про визнання недійсним цього правочину є неналежним способом захисту порушеного права і задоволенню не підлягає, оскільки правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним і наслідки недійсності правочину до нього не застосовуються. \~ \~ \~ \~Правочини, які не вчинено, не тягнуть ніяких правових наслідків для сторін. \~ \~ \~ \~Особа, яка вважає, що її права порушено у зв`язку із встановленням неукладеності угоди має можливість захистити свої права шляхом подання позову про повернення виконаного за неукладеним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи; повернення в натурі безпідставно набутого майна; відшкодування доходів від безпідставно набутого майна і витрат на його утримання (постанова Верховного Суду від 15 квітня 2021 року у справі №405/223/17 (провадження №61-18434св20). \~ \~ \~ \~При цьому суд виходить з конкретних обставин справи та фактично - доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності, зокрема на підставі оцінки доказів встановлено факт відсутності, встановлено, що цей правочин є неукладеним, а отже визнання його недійсним є неналежним способом захисту, за встановлених у цій справі обставин. \~ \~ \~ \~З урахуванням установлених у цій справі конкретних обставин, висновок щодо відсутності правових підстав для визнання оспорюваного договору недійсним, за тих умов, з якими позивач пов`язує його недійсність, не суперечать висновкам, наведеним у вищевказаних постановах Верховного Суду. \~ \~ \~ \~З підстав того, що кредитний договір не було укладено, не підлягають до задоволення і позовні вимоги АТ КБ ПриватБанк про стягнення заборгованості за кредитним договором. Розподіл судових витрат між сторонами вирішити за правилами\~ст. 141 ЦПК України, поклавши судові витрати на позивачів за первісним та зустрічним позовом.

Outcome: dismissed