Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-09 00:00:00

Адвокат Люлько В. П. звернувся до суду з позовною заявою в інтересах [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Тростянецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного Міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Хмельницький) (назву заінтересованої особи змінено на Тростянецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ)) про визнання батьківства та стягнення аліментів. Позовну заяву мотивує тим, що [PERSON] зустрічалася із відповідачем із 2017 року. У вересні 2018 року завагітніла від нього і [INFO] народила дочку [PERSON] . У зв`язку з тим, що відповідач не визнав себе батьком дитини, дочку було зареєстровано відповідно до частини 1 статті 135 СК України. З народження дочки і по цей час відповідач не визнає себе батьком дитини, не спілкується із нею та не надає матеріальної допомоги, через що вона відчуває матеріальні труднощі, сама не взмозі прогодувати та одягати дочку, через що змушена звернутися до суду. Просить визнати [PERSON] батьком її дочки [PERSON] , внести зміни до актового запису про народження в частині батька та стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою суду від 19 вересня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження по справі. Ухвалою суду від 12 жовтня 2022 року по дані справі призначено судову генетичну експертизу, підготовче провадження у справі зупинено. 05 січня 2023 року ухвалою суду провадження по справі поновлено, оскільки 04 січня 2023 року з Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України до суду надійшов висновок експертизи № СЕ-19/102-22/16120-БД. Ухвалою суду від 25 січня 2023 року у справі закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивачка [PERSON] та її представник, адвокат Люлько В. П. у судове засідання не з`явилися. Люлько В. П. подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу в їх відсутності, позовні вимоги підтримуть в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник, адвокат Ткач І. І. у судове засідання не з`явилися. Ткач І. І. подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Крім того, у заяві зазначила, що відповідач позов не визнає, хоча він дійсно мав із відповідачкою стосунки, проте заперечує, що він є батьком її дочки, оскільки, вона в той час мала стосунки і з іншими чоловіками, серед яких був і його рідний брат. Про вагітність позивачка нічого йому не казала, і не казала, що він є батьком її дочки. Не погоджується відповідач і з результатом проведеної у справі генетичної експертизи, оскільки, враховуючи генетичну схожість між ним і його рідним братом, вважає, що батьком дочки позивачки може бути саме його брат, а позов подано до нього, через більшу матеріальну забезпеченість. Представник третьої особи, начальник Тростянецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального Міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) Чернієнко І., у судове засідання не з`явилася, проте надала до суду заяву в якій просила розглядати справу у її відсутності, у зв`язку з віддаленим місцем розташування суду. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 21 червня 2019 року виконавчим комітемом Чечельницької селищної ради Чечельницького району Вінницької області [PERSON] народилася [INFO] , про що зробено відповідний актовий запис № 13. ЇЇ батьками записані [PERSON] та [PERSON] . (а. с. 6) Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу інформації Тростянецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного Міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Хмельницький) в архіві відділу є в наявності факт державної реєстрації народження дитини, [PERSON] , [INFO] , про що свідчить актовий запис про народження №13 від 21 червня 2019 року складений виконачим комітетом Чечельницької селищної ради Чечельницького району Вінницької області. Відповідно до складеного актового запису про народження у відомостях про батька зазначений - [PERSON] , громадянин України. Відомості про батька записані, відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження проведена відповідно до вимог ст. 135 Сімейного кодексу України, тобто якщо мати дитини не перебуває у шлюбі та не має спільної заяви батьків, або рішення суду, запис про батька дитини провадиться за прізвищем та громадянством матері, а власне ім`я та по батькові батька дитини записуються за вказівкою матері у заяві про державну реєстрацію народження. (а. с. 22) Відповідно до довідки Чечельницької селищної ради від 29.08.2022 № 1092 про склад сім`ї [PERSON] , [INFO] зареєстрована в [ADDRESS] де і проживає з матір`ю [PERSON] . (а.с. 5) Як вбачається із висновку експерта від 20.12.2022 № СЕ-19/102-22/16120-БД за результатами судової біологічної експертизи [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком [PERSON] , [INFO] з ймовірністю 99,99999 % . (а. с. 49-64) Відповідно до статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 126 Сімейного кодексу України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. У відповідності до статті 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Верховний Суд України у пункті 3 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" (далі - Постанова) роз`яснив судам, що справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 01 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема частини другої статті 128 цього Кодексу, на підставі будь-яких фактичних доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Згідно пункту 9 Постанови рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Підставою для висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути результат судово-генетичної експертизи. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зауважив, що "на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства" (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Отже, суд вважає повністю доведеним той факт, що [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , а невизнання відповідачем позову з підстав того, що її батьком може бути рідний брат відповідача не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки це лише припущення відповідача, які не підтверджені жодними належними доказами. Будь-яких належних доказів на спростування доводів позивачки та висновку судової біологічної експертизи на батьківство суду не надано, тому позовні вимоги позивачки про визнання батьківства є такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану є підставою для внесення таких змін. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статті 126 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Тобто, позовна вимога про внесення змін до актового запису про народження [PERSON] в частині батька, також підлягає задоволенню. Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини, суд зазначає наступне. Як встановлено судом відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] . Також судом встановлено, що [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] .. Крім неї, з позивачкою проживають ще троє неповнолітніх дітей, що підтверджується довідкою про склад сім`ї Чечельницької селищної ради від 29.08.2022 №1092 ( а.с 5) . Згідно статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Статтею 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів " вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення". Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Врахувавши усі обставини, суд вважає, що позов у частині стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку підлягає до задоволення. У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивачки, відповідно до норм статті 141 ЦПК України, слід стягнути сплачений нею судовий збір за вимогу про визнання батьківства у розмірі 992 гривні 40 копійок. Крім того, відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір за вимогу про стягнення аліментів у розмірі 992 гривні 40 копійок, оскільки позивачка від сплати судового збору за позовну вимогу про стянення аліментів звільнена, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір". Також з відповідача на користь позивачки стягненню підлягають витрати на проведення судової біологічної експертизи в сумі 9 417 гривень 13 копійок, що була проведена для визначення батьківства. (а.с.45) Враховуючи викладене та

Outcome: approved