Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги, з урахуванням уточненої позовної заяви тим, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 28 травня 2020 року рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2019 року у справі за її позовом до [PERSON] скасовано та постановлено нове рішення, в якому її позовні вимоги було частково задоволено і виділено їй в натурі 1/2 частини домоволодіння [ADDRESS] , та зобов`язано її провести наступні переобладнання: нововлаштоване приміщення площею 5,5 кв.м. поєднати з приміщенням кладової 1-6 (3,6 кв.м.) для влаштування приміщення кухні площею 9,1 кв.м.; в нововлаштованому приміщенні кухні встановити газову плиту та мийку, підвести газо- та водопостачання; переобладнати віконний проріз в дверний проріз для входу до квартири [ADDRESS] , встановити подвійний дверний блок; розібрати дверний проріз між приміщеннями кладової 1-6 та приміщенням 1-5; в приміщенні 1-5 (22,6 кв.м.) встановити перегородки для влаштування 3-х приміщень: приміщення вхідного коридору площею 3,3 кв.м., приміщення житлової кімнати площею 15,0 кв.м. та приміщення санвузла площею 4,3 кв.м., встановити дверні блоки; по квартирі до квартири [ADDRESS] виконати систему опалення та водопостачання. Рішення суду перебуває на примусовому виконанні в Новокодацькому державному відділі державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Нею добровільно виконується рішення суду, яке частково виконано. Станом на день звернення до суду нею не зроблено підведення газопостачання та не виконано систему опалення. Зазначає, що опалення (конвектори) не працюють у зв`язку з тим, що відповідач не надає письмової згоди та копії необхідних документів до АТ «Дніпрогаз» та ДТЕК. Домоволодіння [ADDRESS] належить по 1/2 частини двом співвласникам їй та [PERSON] . Зазначає, що передбачене в рішенні суду переобладнання домоволодіння неможливо провести без згоди іншого співвласника. З метою виконання рішення суду вона неодноразово письмово зверталась до [PERSON] , але відповіді на свої звернення не отримувала. Крім того, вона неодноразово зверталась до АТ «Дніпрогаз» з заявами про розроблення технічних умов, закриття особового рахунку та укладення договору розподілу природного газу, на які отримувала відмови. Зазначає, що у зв`язку з невиконанням рішення суду в частині підведення газо- і водопостачання, та виконання системи водопостачання через неможливість такого виконання без згоди іншого співвласника на неї було накладено штраф та стягнуто виконавчий збір, а також державною виконавчою службою подані документи щодо її притягнення до кримінальної відповідальності за невиконання рішення суду. Через наведені обставини вона була змушена звертатись до державної виконавчої служби та суду із заявами про надання відстрочки і розстрочки виконання рішення суду. У зв`язку з наведеним вона була змушена звернутись до суду та просила суд зобов`язати [PERSON] з`явитися до сервісного центру обслуговування абонентів «Дніпрогаз» і надати документи: заповнену власноручно заяву-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу; заповнений опитувальний лист за формою, затвердженою Оператором ГРМ, у якому зазначаються технічні параметри об`єкта замовника, що має приєднатися до газорозподільної системи; копію паспорту та реєстраційного номеру облікової картки платника податків [PERSON] ; копію правоустановчого документу на 1/2 частину домоволодіння квартиру [ADDRESS] ; копію витягу з Єдиного державного реєстру речових прав на зазначене нерухоме майно; копію технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , а також стягнути з [PERSON] на її користь судові витрати у справі у вигляді судового збору у розмірі 908 грн. та 454 грн., витрат на правову допомогу у розмірі 3\~000 грн., та інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, у розмірі 298,06 грн. і 1941 грн. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 12 січня 2022 року представником третьої особи АТ «Дніпрогаз» засобами поштового зв`язку «Укрпошта» було направлено на адресу суду пояснення по справі, в яких просив розглянути справу за їх відсутності та вирішити спір у відповідності до вимог чинного законодавства, не порушуючи прав і законних інтересів АТ «Дніпрогаз», та зазначив, що особа, яка набула право власності на виділене майно (об`єкт), який не газифіковано, для можливості самостійного використання послуг з розподілу природного газу має зареєструвати право власності, присвоїти поштову адресу зареєстрованій частці будинку, що перебуває в її власності, вчинити дії з приєднання до газорозподільної системи, укласти договір з розподілу природного газу з присвоєнням ЕІС-коду та відкриття особового рахунку, в іншому випадку, за умови існування лише однієї поштової адреси, вимоги чинного законодавства не дозволяють укладати декілька договорів розподілу природного газу, з присвоєнням 2-х ЕІС-кодів і відкриттям двох особових рахунків, а сам ЕІС-код присвоюється об`єкту споживача, а не конкретно фізичній особі. Кодексом ГРМ не передбачено такої процедури, як розподіл (поділ) особового рахунку, як вказала позивач, а позивач наділена правом ініціювання узгодження договірних відносин з АТ «Дніпрогаз», після виконання вказаних вище умов законодавства щодо державної реєстрації права власності на власну частину домоволодіння, з присвоєнням поштової адреси та вчинення передбачених кодексом ГРМ процедур. 27 січня 2022 року відповідачем [PERSON] було надано до суду відзив на позов, в якому просила відмовити у задоволенні позову та зазначила, що позивачка передчасно звернулась до суду з позовом, оскільки в неї відсутні документи про державну реєстрацію своєї частини спірного домоволодіння. Посилання АТ «Дніпрогаз» на те, що за однією поштовою адресою укладається один договір розподілу природного газу з побутовим споживачем вважає неправильним, оскільки за адресою: [ADDRESS] існує дві поштових адреси, а саме: квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] . Вважає, що оскільки за вищевказаною адресою є декілька квартир, в яких споживачі між собою ніяким чином не узгоджують спільне користування, то є можливість вирішення питання проведення підключення газу особисто позивачем, як власником квартири [ADDRESS] . Позивачем [PERSON] 22 серпня 2022 року було надано суду заперечення на відзив [PERSON] , в яких вона просила позовні вимоги задовольнити і зазначила, що саме нею було сплачено грошові кошти 07 липня 2021 року за виготовлення технічного паспорту на її частину домоволодіння і частину [PERSON] , але [PERSON] не надала доступ техніку для обміру своєї частини, а причиною цього слугує те, що [PERSON] ухиляється від виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 28 травня 2020 року, та оскільки [PERSON] не надала доступу до своєї частини домоволодіння, то і технічний паспорт на її частину не виготовлявся, хоча це було б дня неї безкоштовно, оскільки нею сплачено було за об`єкт в цілому. Стосовно реєстрації в Державному реєстрі прав власності вона зазначає, що [PERSON] не реєструє належну їй частину домоволодіння, оскільки нею було заявлено, що така реєстрація їй не потрібна. Щодо відрахувань з [PERSON] на користь держави штрафу і виконавчого збору, та компенсації за зменшення її частки і судових витрат зазначає, що [PERSON] з усіма постановами була згодна і нічого не оскаржувала, а відрахування з неї на її користь вже на протязі 10 місяців нічого з [PERSON] не утримується, а що стосується утримань на користь держави, то у період військового стану утримуються лише аліменти. Зазначає, що пояснення [PERSON] стосовно існування двох адрес у будинку [ADDRESS] нічим не підтверджені, а відповідно до витягу про державну реєстрацію прав на нерухоме майно від 25 липня 2022 року вбачається форма власності: приватна, спільна часткова з єдиною адресою. Посилається на V розділ Кодексу газорозподільних систем, в якому міститься посилання, що за однією поштовою адресою укладається один договір розподілу природного газу, а якщо об`єкт побутового споживача перебуває у власності кількох осіб, договір укладається з одним із співвласників за умови письмової згоди всіх інших співвласників. 15 листопада 2022 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська визнано обов`язковою явку представника третьої особи - АТ «Дніпрогаз». Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2022 року задоволено клопотання позивача [PERSON] про виклик свідка - державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південно-Східного управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Гержан Д.В. в провадженні якої перебуває виконавче провадження за заявою стягувача [PERSON] з примусового виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 28 травня 2020 року. 30 січня 2023 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська визнано обов`язковою явку представника третьої особи - АТ «Дніпрогаз». У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні заперечували проти позовних вимог та просили відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Представники третіх осіб у судове засідання не з`явилися, повідомлялися про розгляд справи належним чином, будь-яких заяв або клопотань до суду не надали, лише у судових засіданнях 21 грудня 2022 року та 14 лютого 2023 року представник АТ «Дніпрогаз» зазначав, що для підведення до будинку газопостачання необхідна згода всіх його співвласників або ж зробити дві квартири, і тоді вже згода іншого співвласника будинку не буде потрібна. Заслухавши учасників справи, вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Матеріалами справи встановлено, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 28 травня 2020 року було скасовано рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2019 року та частково задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про виділ в натурі 1/2 частини домоволодіння, припинення права спільної часткової власності і визнання права власності, визначення порядку користування земельною ділянкою, відповідно до якої: «Виділено [PERSON] в натурі 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS] відповідно до варіанту №І висновку експерта №3227/3228/3229/3230-16 за результатами проведення судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-техічної експертизи від 10 липня 2017 року, а саме квартиру [ADDRESS] ) (на плані визначений в помаранчевий колір): Прибудова літ «А1-1», вартістю 42 363 грн.: 1-1 ( 3,3 м.кв.) - частину коридору; 1-2 ( 5,6 )-кухня. Разом площа складає: 8,9 кв.м. В житловому будинку літ. «А-1ж» вартістю 74 945 грн.: 1-3-(13,6 кв.м.)-житлову кімнату; 1-4-(10.2 кв.м.)-житлову кімнату. Разом по будинку площа складає: 23,8 кв.м. Всього площа квартири [ADDRESS] складає 32.7 кв.м., що більше на 0,5 кв.м. від ідеальної площі на 1/2 частини (32,2 кв.м.). Загальна вартість квартири [ADDRESS] складає 117 307 грн. -1214 грн., Літня кухня-сарай літ. «Б»-31 428 грн., Сарай літ. «В»-5847 грн., Убиральня літ. «Е»-7705 грн., Гараж літ. «Ж»-29 428 грн., Вольєр літ. «Н»-3765 грн., огорожа №3-1202 грн., Хвіртка №6-742 грн. Разом: 81 331 грн. 1/2 частина споруд: Огорожа №1-2797 грн., Огорожа №2-6368 грн., Водоколонки №5-525 грн., Ворота №7-5592,5 грн., Хвіртка №8-456 грн., Огорожа №9-756,5 грн., Огорожа №10-3382 грн., Огорожа №11-918,5 грн., Огорожа №14-4028,5грн., Огорожа - частини споруд складає: 114 508,5 грн. Припинено право спільної часткової власності [PERSON] на домоволодіння [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право власності на 54/100 частин домоволодіння [ADDRESS] , які складаються з наступних приміщень: в прибудові літ. «А1-1»: 1-1 ( 3.3 кв.м.) - частина коридору; 1-2 ( 5.6 кв.м. ) - кухня; в житловому будинку літ «а-1Ж»: 1-3 (13,6 кв.м.) - житлова кімната; 1-4 (10,2 кв.м.), ганок з козирком літ. «а», літня кухня кухня-сарай літ. «Б», сарай літ. «В», биральня літ. «Е», гараж «Ж», вольєр літ. «Н», огорожа №3, хвіртка №6; 1/2 частини споруд: огорожі №1, огорожі «2», водоколонки №5, ворота №7, хвіртка №8, огорожа №9, огорожа №10, огорожа №11, огорожа №14, огорожа №17, водопровідний колодязь №15, огорожі №16, мостіння I. Виділено [PERSON] в натурі 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS] , а саме квартиру [ADDRESS] в житловому будинку літ. «А-1» з наступними приміщеннями: (Додаток №1, 4) ( на плані визначений в зелений колір): В прибудові літ. «А1-1» вартістю 43 313 грн.: 1-2 (5.5. кв.м.) - частину коридору; 1-6 (3.6 кв.м.) - кладова; Разом по прибудові літ. «А1-1»: 9,1 кв.м. В житловому будинку літ. «А-1ж» вартістю 71 166 грн.: 1-5 (22.6 кв.м.) - житлова кімната; 22.6 кв.м. х 3148,94 грн./м2=71166 грн. Разом площа квартири [ADDRESS] складає 31.7 кв.м., що менше на 0,5 кв.м. від ідеальної 1/2 частини (32.7 кв.м.). Загальна вартість квартири [ADDRESS] складає 114 479 грн. Також виділяються наступні надвірні будівлі та споруди: Погріб під літ. «А1-1»-25 091 грн., Сарай літ. «Г»-11 929 грн., Сарай літ. «Д»-3494 грн., Навіс літ. «И»-1295 грн., Сарай літ. «К»-2995 грн. Вольєр літ. «Л»-991 грн., Душ літ. «М»-2835 грн. Разом: 48 630 грн. 1/2 частина споруд: Огорожа №1-2797 грн., Огорожа №2-6368 грн., Водоколонка №5-525 грн., Ворота №7-5592,5 грн., Хвіртка №8-456 грн., Огорожа №9-756,5 грн., Огорожа №10-3382 грн., Огорожа №11-918,5 грн., Огорожа №14-4028,5 грн., Водопровідний колодязь №15-1492 грн., Огорожа №16-684,5 грн., Огорожа №17-427,5 грн., Мостіння I-5749,5 грн. Разом: 33 177,5 грн. Разом вартість надвірних будівель та споруд складає: 81 807 грн. 50 коп. Вартість квартири [ADDRESS] в житловому будинку літ. «А1», яка виділяється [PERSON] на 1/2 частину домоволодіння, разом з надвірними будівлями та спорудами складає 196 286 грн. 50 коп., що на 17 764 грн. 50 коп. менше від вартості 1/2 частини домоволодіння (241 051 грн.). Припинено право спільної часткової власності [PERSON] на домоволодіння [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право власності на 46/100 частин домоволодіння [ADDRESS] , яка складається з наступних приміщень: квартири [ADDRESS] в житловому будинку літ. «А-1» з наступними приміщеннями: в прибудові літ. «А1-1»: 1-2 (5.5 кв.м.) - частина коридору; 1-6 (3.6 кв.м.) - кладова; в житловому будинку літ. «А-1ж»: 1-5 922.6 кв.м. - житлова кімната, надвірні будівлі та споруди: погріб під літ. «А1-1», сарай літ. «Г», сарай літ. «Д», навіс літ. «И», сарай літ. «К», вольєр літ. «Л», душ літ. «М»; 1/2 частину споруд: огорожі №1, огорожі №2, водоколонки №5, воріт №7, хвіртки №8, огорожі №9, огорожі №10, огорожі №11, огорожі №14, водопровідний колодязь №15, огорожі №16, огорожі №17, мостіння № I. Зобов`язано [PERSON] провести наступні переобладнання: в приміщенні 1-1 (8.8 кв.м. ) встановити глуху перегородку для влаштування двох приміщень: приміщення коридору, площею 3.3 кв.м. (квартира [ADDRESS] ) і приміщення під кухнею (квартира [ADDRESS] ); закласти дверний отвір між прим. 1-5 та 1-3; по квартирі [ADDRESS] виконати систему опалення та водопостачання; розібрати перегородку між приміщеннями 1-3 (13,6 кв.м.) та 1-4 (10,2 кв.м.) для влаштування приміщення загальної кімнати площею 23.8 кв.м. Зобов`язано [PERSON] провести наступні переобладнання: нововлаштоване приміщення площею 5.5 кв.м. поєднати з приміщенням кладової 1-6 (3.6 кв.м.) для влаштування приміщення кухні площею 9.1 кв.м. В нововлаштованому приміщенні кухні встановити газову плиту та мийку, підвести газо- та водопостачання; переобладнати віконний проріз в дверний проріз для входу до квартири [ADDRESS] , встановити подвійний дверний блок; розібрати дверний проріз між приміщеннями кладової 1-6 та приміщенням 1-5; в приміщенні 1-5 (22.6 кв.м.) встановити перегородки для влаштування 3-х приміщень: приміщення вхідного коридору плошею 3.3 кв.м., приміщення житлової кімнати площею 15.0 кв.м. та приміщення санвузла площею 4.3 кв.м., встановити дверні блоки; по квартирі [ADDRESS] виконати систему опалення та водопостачання. Визначено порядок користування земельною ділянкою в домоволодінні [ADDRESS] відповідно до варіанту №1 висновку експертизи №3227/3228/ 3229/3230-16 від 10 липня 2017 року виділивши [PERSON] в користування земельну ділянку площею 240,5 кв.м. (на плані визначена помаранчевим кольором), а саме: 1/2 частина площею спільного користування-28.7 кв.м.; під житловим будинком (квартира [ADDRESS] ), господарчими будівлями та спорудами, городом: 211,8 кв.м., разом складає 240,5 кв.м., що відповідає 1/2 частині, виділивши в користування [PERSON] земельну ділянку площею 240,5 кв.м. (на плані визначена зеленим кольором), а саме: 1/2 частина площі спільного користування-28.7 кв.м.; під житловим будинком (квартира [ADDRESS] ), господарчими будівлями та спорудами, городом: 211.8 кв.м. Разом складає 240.5 кв.м., що відповідає 1/2 частині. У спільне користування [PERSON] та [PERSON] виділено земельну ділянку площею 57.4 кв.м. (на плані визначено червоним кольором). Площа земельної ділянки, яка знаходиться в спільному користуванні між співвласниками складає: 28,7 кв.м. (57.4:2=28.7 кв.м.). Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію за зменшення частки [PERSON] у сумі 17\~764,50 грн. та судові витрати у розмірі 11\~682,40 грн.» (а. с. 24-34 т. 1). Разом з тим, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 15 лютого 2022 року було виправлено допущені у описовій, мотивувальній та резолютивній частинах постанови Дніпровського апеляційного суду від 28 травня 2020 року описки, де вірно зазначено житловий будинок літ. «А-1», замість помилково вказаного житлового будинку «А-1ж», та вірно вказано площу приміщення 1-5 (22,6 кв.м.) - житлова кімната, замість помилково вказаного 1-5 922,6 кв.м. - житлова кімната. Судом встановлено, що відповідно до сформованого витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №305754875 від 25 липня 2022 року за [PERSON] зареєстровано право власності на підставі ухвали Дніпровського апеляційного суду від 15 лютого 2022 року у справі №205/6134/15-ц та постанови Дніпровського апеляційного суду від 28 травня 2020 року №205/6134/15-ц, у формі приватної власності з видом спільної часткової власності з розміром частки 46/100 домоволодіння за адресою: [ADDRESS] (а. с. 49 т. 2). Як вбачається з матеріалів справи, постановою державного виконавця Новокодацького ВДВС в місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Нор О.М. від 25 листопада 2020 року було відкрито виконавче провадження №63744059 з примусового виконання виконавчого листа №205/6134/15-ц, виданого 05 червня 2020 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська, щодо зобов`язання [PERSON] провести наступні переобладнання: нововлаштоване приміщення площею 5.5 кв.м. поєднати з приміщенням кладової 1-6 (3.6 кв.м.) для влаштування приміщення кухні площею 9.1 кв.м. В нововлаштованому приміщенні кухні встановити газову плиту та мийку, підвести газо- та водопостачання; переобладнати віконний проріз в дверний проріз для входу до квартири [ADDRESS] , встановити подвійний дверний блок; розібрати дверний проріз між приміщеннями кладової 1-6 та приміщенням 1-5; в приміщенні 1-5 (22.6 кв.м.) встановити перегородки для влаштування 3-х приміщень: приміщення вхідного коридору плошею 3.3 кв.м., приміщення житлової кімнати площею 15.0 кв.м. та приміщення санвузла площею 4.3 кв.м., встановити дверні блоки; по квартирі [ADDRESS] виконати систему опалення та водопостачання, а стягувачем у вказаному виконавчому провадженні є [PERSON] (а.с. 119 т. 1). Отже, з матеріалів справи вбачається, що в рамках виконавчого провадження №63744059, відкритого на виконання виконавчого листа №205/6134/15-ц, виданого 05 червня 2020 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська, постановою державного виконавця Новокодацького ВДВС в місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Нор О.М. від 25 листопада 2020 року, зокрема, [PERSON] було зобов`язано також підвести газопостачання. З наявної в матеріалах справи постанови державного виконавця Новокодацького ВДВС в місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кулініч Я.В. від 12 січня 2021 року про накладення штрафу на [PERSON] вбачається, що підставою для накладення штрафу слугувало невиконання рішення суду немайнового характеру, оскільки 12 січня 2021 року державним виконавцем було здійснено вихід за адресою: [ADDRESS] , та встановлено, зокрема, що газо- та водопостачання до будинку не підведено (а. с. 168 т. 1). В матеріалах справи також наявне повідомлення про вчинення злочину (в порядку ч. 1 ст. 382 КК України) №1577 від 12 січня 2021 року щодо [PERSON] за підписом начальника Новокодацького ВДВС в місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Никитюка І.П., адресоване начальнику Новокодацького ВП Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, з тих підстав, що станом на 12 січня 2021 року боржником [PERSON] вимоги виконавчого документу в повному обсязі не виконані, а виконані лише частково, тому в діях [PERSON] вбачається склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 382 КК України, а саме: умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили (а. с. 172-174 т.1). Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського міського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року, яке було залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2021 року у справі №160/1381/21, задоволено повністю позовну заяву [PERSON] до Новокадцького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), третя особа [PERSON] , про визнання протиправними та скасування постанов, де визнано протиправними та скасовані постанови від 12 січня 2021 року про накладання штрафу на боржника в розмірі 1 700 грн.; про стягнення виконавчого збору у розмірі 12 000 грн.;, про закінчення виконавчого провадження, які винесені державним виконавцем Новокодацького відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кулініч Я.В. в межах виконавчого провадження №63744059; та стягнуто на користь [PERSON] за рахунок бюджетних асигнувань за рахунок бюджетних асигнувань Новокадцького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2 724 грн. (а. с. 196-207 т. 1). Крім того, в матеріалах справи також наявна постанова державного виконавця Новокодацького ВДВС в місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Нор О.М. від 02 грудня 2020 року у виконавчому провадженні №62796297, відкритому на підставі виконавчого листа №205/6134/15-ц, виданого 09 червня 2020 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська, про зобов`язання [PERSON] провести наступні переобладнання: в приміщенні 1-1 (8.8 кв.м.) встановити глуху перегородку для влаштування двох приміщень: приміщення коридору, площею 3.3 кв.м. (квартира [ADDRESS] ) і приміщення під кухнею (квартира [ADDRESS] ); закласти дверний отвір між прим. 1-5 та 1-3; по квартирі [ADDRESS] виконати систему опалення та водопостачання; розібрати перегородку між приміщеннями 1-3 (13,6 кв.м.) та 1-4 (10,2 кв.м.) для влаштування приміщення загальної кімнати площею 23.8 кв.м., якою було накладено штраф на [PERSON] за невиконання рішення суду немайнового характеру (а. с. 10 т. 2). Також судом встановлено, що 29 січня 2021 року АТ «Дніпрогаз» було надано відповідь №491-Лв-29-0121 на звернення [PERSON] , якою було повідомлено про те, що за однією поштовою адресою укладається один договір розподілу природного газу з побутовим споживачем, а відповідно до даних АТ «Дніпрогаз» за адресою: [ADDRESS] , значиться на обліку особовий рахунок на ім`я іншої особи, внаслідок чого здійснення приєднання до другого об`єкта за вказаною адресою буде порушенням вимог Кодексу газорозподільних систем (а. с. 45 т. 1). Крім того, 12 лютого 2021 року та 28 травня 2021 року АТ «Дніпрогаз» було надано відповіді №491-Лв-1032-0221 та №491-Лв-4519-0921 на звернення [PERSON] , якими було повідомлено, якщо об`єкт побутового споживача перебуває у власності (користуванні) кількох осіб, укладається один договір з одним із співвласників (користувачів) за умови письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів) (а. с. 74-75, 125-126 т. 1). Матеріалами справи також підтверджено, що [PERSON] направляла письмові звернення до відповідача - [PERSON] , як до співвласника домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , з метою вирішення питання щодо здійснення підключення газопостачання до зазначеного домоволодіння, яке є необхідним для виконання судового рішення - постанови Дніпровського апеляційного суду від 28 травня 2020 року, якою також було зобов`язано [PERSON] підвести газопостачання (а. с. 35-40, 43-48, 51-53, 56-69 т. 1). Судом встановлено, що згідно відповіді АТ «Дніпрогаз» №491007.2-лв-5347-0622 від 24 червня 2022 року на звернення [PERSON] , їй було повідомлено, що за наявною інформацією буд. [ADDRESS] не приєднаний до газорозподільної системи, договірні відносини з розподілу природного газу за вказаною адресою відсутні, а факт надання послуг з газопостачання в минулому не має значення, оскільки об`єкт газопостачання припинив існування. Для можливості споживання природного газу за вищевказаною адресою, власнику будинку необхідно здійснити приєднання об`єкту до газорозподільної системи, в порядку, встановленому V Кодексу газорозподільних систем (а. с. 40 т. 2). Також матеріали справи містять заяву [PERSON] до АТ «Дніпрогаз» з проханням надання пояснень про те, чи може вона, як власник 1/2 частини, що складається з 46/100 часток домоволодіння приєднати свою частину без згоди іншого власника 1/2 частини, що складається з 54/100 часток [PERSON] , та здійснити приєднання об`єкту до газорозподільної системи, однак відповіддю АТ «Дніпрогаз» №491-Лв-7392-0722 від 20 липня 2022 року на зазначене звернення повідомило [PERSON] про те, що за однією поштовою адресою укладається один договір розподілу природного газу з побутовим споживачем, а якщо об`єкт споживача перебуває у власності (користуванні) кількох осіб, укладається один договір з одним із співвласників (користувачів) за умови письмової згоди всіх інших співвласників, про що робиться відмітка в заяві-приєднанні (а. с. 56-59 т. 2). З наявної в матеріалах справи відповіді АТ «Дніпрогаз» №491-Лв-9367-0922 від 12 вересня 2022 року на звернення [PERSON] вбачається, що для приєднання об`єкта будівництва або існуючого об`єкта (земельної ділянки) до газорозподільної системи Оператора ГРМ їх власник (замовник приєднання) має звернутися до цього Оператора ГРМ із заявою про приєднання в довільній формі. Одночасно з заявою про приєднання замовник надає Оператору ГРМ виключний перелік таких документів: заповнений опитувальний лист за формою, затвердженою Оператором ГРМ, у якому зазначаються технічні параметри об`єкта замовника, що має приєднатися до газорозподільної системи. Опитувальний лист має передбачати положення, згідно з якими замовник матиме право обирати на свій розсуд виконавця проєктних, будівельних робіт з приєднання та робіт зі встановлення вузла обліку газу серед суб`єктів господарювання, які мають право на провадження відповідного виду діяльності згідно з вимогами законодавства; копії документів, якими визначено право власності чи користування замовника на об`єкт (приміщення), та/або копію документа, що підтверджує право власності чи користування на земельну ділянку (з графічним планом земельної ділянки). Якщо в документах на земельну ділянку відсутній графічний план земельної ділянки (відсутній кадастровий план), замовник має надати Оператору ГРМ ситуаційний план (схему) щодо місцезнаходження земельної ділянки замовника із визначенням її меж; копії документів замовника: які посвідчують фізичну особу або її представника (для фізичних осіб); які посвідчують статус юридичної особи чи фізичної особи - підприємця та її представника (для юридичних осіб і фізичних осіб - підприємців); про взяття на облік або реєстрацію у Державній фіскальній службі відповідно до вимог Податкового кодексу України; копію належним чином оформленої довіреності на представника замовника, уповноваженого представляти інтереси замовника під час процедури приєднання (за потреби); рішення постійно діючої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води згідно з Порядком відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 липня 2019 року № 169, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 серпня 2019 року за № 982/33953, щодо відключення будівлі, у тому числі житлового будинку, квартири/нежитлового приміщення, від системи централізованого опалення та/або гарячого водопостачання (для замовника, який має намір влаштувати в будівлі, квартирі та/або нежитловому приміщенні багатоквартирного будинку, який введений в експлуатацію, систему індивідуального чи автономного теплопостачання). У документах щодо оформленої земельної ділянки мають бути враховані вимоги норм чинного законодавства щодо правового режиму земель охоронних зон об`єктів газорозподільних мереж. Видача технічних умов здійснюється після надання власником Оператору ГРМ заяви про приєднання разом з документами відповідно до вимог Кодексу ГРМ. Якщо об`єкт побутового споживача перебуває у власності (користуванні) кількох осіб, укладається один договір з одним із співвласників (користувачів) за умови письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів), про що робиться відмітка у заяві-приєднанні (а. с. 90-91 т. 2). Крім того, матеріали справи містять заяви [PERSON] до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська про відстрочку виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 28 травня 2020 року у цивільній справі №205/6134/15-ц, яка перебуває на виконанні Новокодацького ВДВС в місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в рамках виконавчого провадження №63744059 у зв`язку з тим, що [PERSON] станом на день звернення із заявою не було зроблено на виконання рішення суду підведення газо- і водопостачання, та не виконано систему водопостачання, а також зупинення виконавчого провадження №63744059 до вирішення справи за заявою [PERSON] про надання розстрочки виконання, а також заява [PERSON] від 05 жовтня 2021 року державному виконавцю Новокодацького ВДВС в місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Нор О.М. про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з тим, що [PERSON] умисно перешкоджає виконанню рішення, не надає правовстановлюючих документів на свою частину домоволодіння та не реагує на письмові звернення [PERSON] (а.с.130-134 т.1). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Частинами 1, 2 статті 355 ЦК України встановлено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно із ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Як було встановлено судом під час розгляду справи, позивачу [PERSON] належить на праві приватної спільної часткової власності 46/100 часток домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 2 статті 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Як було також встановлено судом, постановою Дніпровського апеляційного суду від 28 травня 2020 року у справі було, зокрема, зобов`язано вчинити певні дії як позивача [PERSON] , так і відповідача [PERSON] , та на підставі виконавчого листа, виданого на підставі вищезазначеного рішення, було також відкрито виконавче провадження №63744059. Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції. Згідно із ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. При цьому з наданих позивачем доказів суд дійшов обґрунтованого висновку, що фактично виконати рішення суду в частині підведення газопостачання позивач [PERSON] дійсно не має можливості, оскільки вона є лише одним з двох співвласників домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , і фактичним власником 46/100 частин домоволодіння, а для приєднання домоволодіння до газорозподільної системи необхідна згода іншого співвласника, який є відповідачем у справі, та зазначена згода полягає, зокрема у вчиненні певних конкретних дій, передбачених Кодексом газорозподільних систем. Відповідно до п. 1 гл. 3 розд. VI Кодексу газрозподільних систем за однією поштовою адресою укладається один договір розподілу природного газу з побутовим споживачем. У випадку наявності у побутового споживача декількох об`єктів за різними поштовими адресами укладаються окремі договори розподілу природного газу по цих об`єктах. Якщо об`єкт побутового споживача перебуває у власності (користуванні) кількох осіб, укладається один договір з одним із співвласників (користувачів) за умови письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів), про що робиться відмітка в заяві-приєднанні. Глава 1 розділу V Кодексу газрозподільних систем передбачає, що для приєднання об`єкта будівництва або існуючого об`єкта (земельної ділянки) до газорозподільної системи Оператора ГРМ їх власник (замовник приєднання) має звернутися до цього Оператора ГРМ із заявою про приєднання, яка подається в довільній формі. Одночасно із заявою про приєднання замовник надає Оператору ГРМ виключний перелік таких документів:1) заповнений опитувальний лист за формою, затвердженою Оператором ГРМ, у якому зазначаються технічні параметри об`єкта замовника, що має приєднатися до газорозподільної системи. Опитувальний лист має передбачати положення, згідно з якими замовник матиме право обирати на свій розсуд виконавця проєктних, будівельних робіт з приєднання та робіт зі встановлення вузла обліку газу серед суб`єктів господарювання, які мають право на провадження відповідного виду діяльності згідно з вимогами законодавства. Оператор ГРМ не має права вимагати додаткової інформації від замовника, крім тієї, яка передбачена опитувальним листом та цим пунктом; 2) копії документів, якими визначено право власності чи користування замовника на об`єкт (приміщення), та/або копію документа, що підтверджує право власності чи користування на земельну ділянку (з графічним планом земельної ділянки). Якщо в документах на земельну ділянку відсутній графічний план земельної ділянки (відсутній кадастровий план), замовник має надати Оператору ГРМ ситуаційний план (схему) щодо місцезнаходження земельної ділянки замовника із визначенням її меж; 3) копії документів замовника: які посвідчують фізичну особу або її представника (для фізичних осіб); які посвідчують статус юридичної особи чи фізичної особи - підприємця та її представника (для юридичних осіб і фізичних осіб - підприємців); про взяття на облік або реєстрацію у Державній фіскальній службі відповідно до вимог Податкового кодексу України; 4) копію належним чином оформленої довіреності на представника замовника, уповноваженого представляти інтереси замовника під час процедури приєднання (за потреби); 5) рішення постійно діючої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води згідно з Порядком відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 липня 2019 року №169, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 серпня 2019 року за № 982/33953, щодо відключення будівлі, у тому числі житлового будинку, квартири/нежитлового приміщення, від системи централізованого опалення та/або гарячого водопостачання (для замовника, який має намір влаштувати в будівлі, квартирі та/або нежитловому приміщенні багатоквартирного будинку, який введений в експлуатацію, систему індивідуального чи автономного теплопостачання). Також судом було досліджено у своїй сукупності надані позивачем письмові звернення з доказами їх направлення до [PERSON] , як співвласника домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , які направлялись [PERSON] , з метою врегулювання питання підключення газопостачання до зазначеного домоволодіння, що є необхідним для належного виконання рішення суду позивачем, а також звернення до АТ «Дніпрогаз» з приводу підключення до газопостачання, звернення до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська та державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Крім того, у судовому засіданні 30 січня 2023 року судом було допитано в якості свідка державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південно-Східного управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Гержан Д.В. в провадженні якої перебуває виконавче провадження за заявою стягувача [PERSON] з примусового виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 28 травня 2020 року, яка зазначила, що виконавче провадження перебуває на виконанні і не завершено, та підтвердила, що [PERSON] не виконано виконавче провадження в частині підведення газопостачання до будинку, при цьому без звернення [PERSON] і [PERSON] разом з необхідними документами до АТ «Дніпрогаз» унеможливлюється виконання судового рішення. Вищезазначені докази та пояснення сторін і свідків у своїй сукупності підтверджують те, що відповідач [PERSON] ухиляється від вчинення дій, необхідних як для належного та повного виконання рішення суду у встановленому законодавством порядку, і тим самим порушує право власності іншого співвласника домоволодіння [PERSON] . При цьому, заявлені [PERSON] у судових засіданнях підстави для ухилення від вчинення таких дій суд вважає неповажними та такими, що направлені на свідоме порушення прав іншого співвласника. Частиною 4 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З рішення Дніпропетровського міського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року№160/1381/21 вбачається, що судом також було встановлено існування вищезазначених обставин. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 15, ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, завдання цивільного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у цивільних відносинах, що звернулася до суду з позовом. Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19). У постанові Верховного Суду від 22 грудня 2020 року по справі № 303/6366/17 вказано, що: «порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права». У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 дав визначення поняттю «охоронюваний законом інтерес», який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Тобто, поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» має один і той же зміст. Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. З наведеного слідує, що суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача, створення перешкод для їх реалізації або мають місце інші порушення прав чи інтересів позивача. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У пункті 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі №905/2260/17 вказано, що «як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав». У ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України закріплено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Отже, підставою звернення до суду є наявність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем права (інтересу), а таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. Суд також враховує те, що оскільки на момент розгляду справи спірне домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , перебуває у спільній частковій власності позивача та відповідача, то за існуючих обставин, вирішення спору, який існує між сторонами, можливе лише при спонуканні відповідача до вчинення певних дій, зазначених у вимогах до позовної заяви, які є необхідними для подальшого оформлення підключення до мережі газопостачання, і це за вказаних обставин є єдиним ефективним способом захисту її прав і інтересів, та є необхідним для виконання судового рішення. Тобто з матеріалів справи судом було встановлено, що підставою звернення [PERSON] до суду стала наявність її порушеного права, а також встановлено необхідність захисту такого порушеного права у судовому порядку. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та бути адекватним наявним обставинам і виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав. Враховуючи обставини, що слугували підставою для звернення до суду з боку позивача, та враховуючи наявні в матеріалах справи докази і пояснення сторін, а також приписи чинного законодавства України, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги в частині зобов`язання відповідача [PERSON] з`явитися до сервісного центру обслуговування абонентів «Дніпрогаз» та надати документи, передбачені гл. 1 розділу V Кодексу газорозподільних систем, є ефективним способом захисту її порушеного права, як співвласника домоволодіння, а тому підлягають задоволенню. Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, а тому, враховуючи задоволення позовних вимог у повному обсязі, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при поданні позовної заяви до суду у розмірі 1\~362 грн. Також ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Пунктом 2 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року у справі №280/2635/20 висловив свою позицію про те, що для цілей відшкодування витрат на правову допомогу заявник може використовувати будь-який документ, який свідчить про фактичне понесення таких витрат. Як вбачається з матеріалів справи, правову допомогу позивачу [PERSON] у зазначеній цивільній справі на підставі договору про надання правової допомоги від 23 жовтня 2021 року надавала адвокат Петренко І.В., яка діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №2046 від 15 вересня 2009 року (а. с. 191 т. 1). Згідно із положеннями п. п. 1.2., 2.2. вищевказаного договору про надання правової допомоги клієнт довіряє адвокату виконати певні дії: вивчення матеріалів з питання надання документів для АТ «Дніпрогаз» направлених [PERSON] до [PERSON] , АТ «Дніпрогаз», судові рішення, матеріали з виконавчої служби; складання позовної заяви до суду про зобов`язання вчинити певні дії, заяви про забезпечення позову до відповідача [PERSON] ; роздруківка позовної заяви, заяви про забезпечення позову, квитанцій на оплату судового збору. Клієнт зобов`язаний оплатити роботу адвоката відповідно до умов додаткової угоди, яка є невід`ємною частиною договору. Крім того, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 16 квітня 2020 року у справі №727/4597/19 зазначив про те, що аналіз спеціального законодавства щодо діяльності адвоката дає право зробити висновок про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при оплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форми такого документа. Урахувавши наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, ВС дійшов висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений у довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. Також Верховний суд у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 16 травня 2019 року у справі №823/2638/18 та від 13 грудня 2018 року у справі №816/2096/17 вказав на те, що від учасника справи вимагаються докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а не докази обґрунтування часу, витраченого фахівцем у галузі права, тому достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії. Так, на підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем [PERSON] суду було надано додаток до договору №б/н від 23 жовтня 2021 року, з якого вбачається, що сторони узгодили гонорар адвоката в розмірі 3\~000 грн.; акт виконаних робіт до договору про надання юридичних послуг від 23 жовтня 2021 року за підписами [PERSON] та адвоката Петренко І.В.; квитанції №77 від 23 жовтня 2021 року на суму 1\~000 грн. та №81 від 05 листопада 2021 року на суму 2\~000 грн. (а. с. 192-194 т. 1). Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06 березня 2019 року у справі №922/1163/18. Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем [PERSON] послуг адвоката та понесення нею витрат у розмірі 3 000 грн. Пунктом 4 ст. 133 ЦПК України також встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Позивачем також було заявлено для стягнення з відповідача витрати за послуги на копіювання на суму 1 941 грн. та долучені до матеріалів справи товарні чеки від 04 листопада 2021 року на суму 700 грн., від 05 листопада 2021 на суму 546 грн., від 08 листопада 2021 року на суму 695 грн. видані ФОП [PERSON] , та витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців і з реєстру платників єдиного податку щодо [PERSON] (а. с. 85-88 т. 2). З приводу стягнення витрат на копіювання суд зазначає, що надані послуги з копіювання жодним чином неможливо віднести до витрат саме пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, оскільки в них зазначено просто найменування послуги «копіювання» і не вказано конкретно, що за документи було відкопійовано при наданні цієї послуги. Крім того, слід зазначити, що відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих адвокатом доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічний висновок викладено в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі. Таким чином, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності. З огляду на викладене, з урахуванням складності справи, співмірності та пропорційності понесених витрат щодо предмета спору, значення справи для сторін, враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем дійсно документально доведений факт понесення витрат на правову допомогу, та враховуючи задоволення позовних вимог, і заперечення відповідача щодо не співмірності заявлених позивачем витрат на правову допомогу, суд вважає за потрібне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 3 000 грн.

Outcome: approved