Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-08 00:00:00

Адвокат Колганова Ю.М., діючи від імені та в інтересах [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою шляхом направлення поштовою кореспонденцією 23 серпня 2022 року (надійшла до суду 01 вересня 2022 року), в якій просила суд розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 20 серпня 2020 року Дніпровським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №179; після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] »; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати, що включають судовий збір 992 грн. 40 коп. та витрати на правничу допомогу 5500 грн. 00 коп. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований 20 серпня 2020 року. Сторони мають двох спільних дітей [PERSON] , [INFO] , яка народилася в період їх фактичних шлюбних стосунків, та [PERSON] , [INFO] , яка народилась вже у шлюбі. За обопільно досягнутою згодою, діти проживають з матір`ю [PERSON] , відповідач проживає окремо. Шлюбно-сімейні стосунки між подружжям припинено у зв`язку з відсутністю спільних інтересів, взаєморозуміння, різними поглядами на життя, втратою почуття любові та поваги. На даний час вони спільного господарства не ведуть, єдиного бюджету не мають. На переконання позивача, шлюб фактично припинив існування, а тому його збереження на майбутнє є недоцільним та суперечитиме її інтересам. Потреби у наданні строку на примирення не вбачає, оскільки шлюб викликає у неї зайві хвилювання та акумулює лише негативні емоції. Ухвалою суду від 14 червня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження (а.с.26). Правом на участь в судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Колганова Ю.М. не скористалися, остання направила на електронну пошту суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] , будучи неодноразово належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання усіма можливими способами, регламентованими ЦПК України, у тому числі в порядку ст.12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», в судове засідання повторно не з`явився без повідомлення причин, відзив на позовну заяву не подав. Клопотань про відкладення розгляду справи, надання сторонам строку на примирення на адресу суду будь-якими засобами зв`язку не подавав. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, його неявку до суду без поважних причин, не подання відзиву у встановлений законом строк, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень позивача та її представника проти заочного розгляду справи, що відповідатиме п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України. Суд акцентує увагу на тому, що навіть в умовах воєнного стану, введеного у зв`язку\~з військовою\~агресією Російської\~Федерації проти\~України Указом Президента\~України №64/2022\~від 24\~лютого 2022\~року та в черговий раз продовженого з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб на підставі Указу Президента України №58/2023 від 06 лютого 2023 року, затвердженого Законом України №2915-ІХ від 07 лютого 2023 року, право особи на судовий захист не може бути обмежено, оскільки відповідно до ст.ст.10, 26 \~Закону України «Про правовий режим воєнного стану» \~у період воєнного стану повноваження \~судів не можуть бути припинені. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Процесуальні дії судом не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Дослідивши\~ письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що 20 серпня 2020 року між [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Дніпровським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №179 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 20 серпня 2020 року, а.с.14). Сторони мають двох спільних малолітніх доньок [PERSON] , [INFO] , яка народилася в період їх фактичних шлюбних стосунків, та [PERSON] , [INFO] , яка народилась вже у шлюбі (а.с.12, 13). Як вказувала позивача, що не спростовано жодними доказами з боку відповідача, діти проживають з матір`ю [PERSON] , відомості про наявність між сторонами спору про визначення місця проживання дітей в матеріалах справи відсутні. Судовим розгляд\~встановлено,\~що шлюбно-сімейні\~стосунки між\~сторонами припинено\~у зв`язку\~з несумісністю\~характерів,\~різними поглядами\~на сімейне\~життя, втратою почуттів, на яких ґрунтуються шлюб та сім`я. Сторони спільного господарства не ведуть, єдиного бюджету не мають, проживають окремо та не підтримують жодних відносин, притаманних подружжю. Відповідно до\~ст.24\~СК України,\~шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~та чоловіка.Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, зумовлює його добровільний характер. Частина 1 статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно ст.110 СК України. Як передбачено ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їх дітей. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності\~шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в ст.16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч.1 п.п. «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11 червня 2019 року у справі № 605/434/18, яку кореспондує п.10 \~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку виявлення обставин або фактів під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строк на примирення. Суд не застосовує в даному випадку положення ст.111 СК України, оскільки в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, а збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, моральним засадам, адже позивач, діючи через представника, наполягає на розірванні шлюбу, відповідач своїх заперечень проти його розірвання у встановлений законом строк суду не надав, клопотань про надання строку на примирення не заявляв. Відповідно до ч.2 ст.114, ч.3 ст.115 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду, яке набрало законної сили. Аналізуючи викладене, виходячи із фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, а також того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ст.113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із свідоцтва\~про шлюб серії [NUMBER] від 20 серпня 2020 року (а.с.14) слідує, що під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », а тому після розірвання шлюбу суд вважає за можливе залишити його без змін з урахуванням відповідної вимоги позивача стосовно цього. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне витрати по сплаті судового збору в сумі 992 грн. 40 коп., понесені позивачем та документально підтверджені (а.с.1), стягнути з відповідача на її користь. Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать,\~зокрема,\~витрати на професійну правничу допомогу. Як слідує\~зі ст.137\~ЦПК України,\~витрати,\~пов`язані\~з правничою\~допомогою адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави.\~За результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу між\~сторонами разом\~з іншими\~судовими витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат:\~1)\~розмір витрат\~на правничу\~допомогу адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану зі\~справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Таким чином, необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. Як слідує з матеріалів справи, 19 серпня 2022 року між [PERSON] та адвокатом Колгановою Ю.М. було укладено договір про надання правової допомоги (а.с.15-17). Деталізації виду послуг, що надаються адвокатом клієнтові безпосередньо в рамках вирішення спору про розірвання шлюбу договір не містить. У силу ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У п.3.1 договору передбачено, що за правову допомогу замовник сплачує адвокату винагороду в розмірі, визначеному додатком №1 до договору. Із додатку до договору слідує, що договір укладено з метою консультації, аналізу документів, складання та подання позовної заяви про розірвання шлюбу, повне супроводження судового провадження та отримання рішення суду, що набрало законної сили. Розмір гонорару визначено в сумі 5\~500 грн. 00 коп. Також у додатку є примітка: клієнт зобов`язаний сплатити в готівковій формі у повному обсязі в момент набрання законної сили рішенням суду першої інстанції (а.с.17). Разом з тим, до позовної заяви не долучено ні акта виконаних робіт із зазначенням кожного виду наданої правової допомоги, ні платіжних доручень на підтвердження дійсності оплати позивачем послуг адвоката в сумі 5500 грн. (повністю або шляхом внесення авансового платежу), які б в сукупності підтверджували факт понесення позивачем таких витрат та наявність підстав для їх відшкодування. З огляду на відсутність таких доказів та заяв зі сторони позивача про намір подати їх суду протягом встановленого процесуальним законом строку, суд не вбачає підстав для їх стягнення з відповідача.

Outcome: approved