Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

Виклад позиції позивача, відповідача. Процесуальні дії. 27.12.2022 Позивач звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з вказаною позовною заявою та просить стягнути з відповідачки [PERSON] на свою користь кошти на поховання [PERSON] , який помер [INFO] , у розмірі 40 700 гривень з посиланням на ст. 1232 ЦК України, ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу». Всі судові витрати, сплату судового збору 992.40 грн., витрати на правову допомогу 10 000 грн. покласти на відповідача. Позов мотивовано тим, що13.12.2019 помер рідний брат позивача [PERSON] , 1971 року народження, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . Після смерті брата залишилося спадкове майно 2-х кімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] . Після поховання рідного брата позивач 26.12.2019 звернувся до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Кравцової Л.А. з заявою про прийняття спадщини після померлого брата [PERSON] , внаслідок чого було відкрито спадкову справу №29/2019 . 26.02.2020 до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Кравцової Л.А. надійшла заява відповідачки про прийняття спадщини після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . На даний час відповідачка успадкувала все майно, як спадкоємець 1-ї черги, належне спадкоємцеві, але всі витрати на поховання та ритуальні послуги спадкодавця поніс позивач. Весь тягар по організації поховання лягли виключно на позивача. Спадкоємець померлого вказані витрати позивачеві не компенсував. Позивачем після смерті брата [PERSON] були понесені матеріальні витрати на поховання та ритуальні послуги, які складаються з ритуальних послуг: оформлення свідоцтва про смерть 50 грн., доставка предметів ритуальної належності 600 грн., доставка 4-ма особами - 560 грн., обслуговування поховання 4-ма особами- 920 грн., послуга катафалка - 890 грн., всього ритуальні послуги 3020 грн, товари ритуального\~призначення: труна-1150 грн., хрест на гроб - 35 грн, хрест дерев`яний-550 грн., простиня -155 грн., набір церковний - 40 грн.; табличка на хрест-40 грн., тканина для спускання - 480грн., подушка - 70 грн., покривало - 120 грн., рушник церковний - 52грн., свічка мала -20 грн., платок чоловічий- 50 грн., .одяг ритуальний - 1108 грн., тапочки- 140 грн., вінок великий 850 грн., вінок великий - 1150 грн., кошик великий-820 грн., стрічка -50 грн., всього - 7680 грн. Загальна сума -10 700 грн. Позивачем також було витрачено на придбання та установку пам`ятнику, що становить відповідно до договору та квитанції - 30 000 грн. Факт понесених витрат на поховання та ритуальні послуги позивачем на суму 10 700 грн. підтверджується: договором-замовлення №13/12-21 від 13.12.2021, квитанцією № 0692 ФОП [PERSON] від 13.12.2021 (ритуальні послуги), свідоцтвом ФОП [PERSON] та витягом з реєстру ЄП, де зазначено вид діяльності. Факт понесених витрат на виготовлення та встановлення пам`ятника на суму 30 000 грн. підтверджується: договором замовлення на виготовлення та встановлення пам`ятника від 15.05.2022; квитанцію № 0679 від 17.06.2022 на суму - 30 000 грн.; виписка з ЄДР юр. осіб та ФОП від 17.05.2011 та витяг з реєстру платників ЄП. Згідно вищезазначених документів усі витрати, на поховання становлять -40 700 грн. 07.02.2023 від представника відповідача адвоката Рибалка О.К. надійшов Відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач визнає позовні вимоги частково у сумі 5972 грн. 00 коп., яка складається з витрат на частину товарів ритуального призначення (3602 грн. 00 коп.), а саме на: труну - 1150 грн. 00 коп.; хрест на гроб - 35 грн. 00 коп.; хрест дерев`яний - 550 грн. 00 коп.; простинь - 155 грн. 00 коп.; набір церковний - 40 грн. 00 коп.; табличка на хрест - 40 грн. 00 коп.; тканина для спускання - 480 грн.; подушка - 70 грн. 00 коп.; покривало - 820 грн. 00 коп.; рушник церковний - 52 грн. 00 коп.; свічка мала - 20 грн. 00 коп.; платок чоловічий - 50 грн. 00 коп.; тапочки - 140 грн. 00 коп. Обслуговування доставки (560 грн. 00 коп.). Обслуговування поховання (920 грн. 00 коп.). Послуги катафалка (890 грн. 00 коп). Необхідний мінімальний перелік окремих видів ритуальних послуг , затверджений наказом Держжитлокомунгоспу України від 19.11.2003 N 193 не містить такий вид послуг, як виготовлення, виконання граверних (художніх робіт) та встановлення намогильної споруди. До витрат на поховання слід відносити лише ті, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу. Тобто, до таких витрат не відносяться витрати на виготовлення і встановлення намогильної споруди. Крім того, питання встановлення намогильної споруди з супутніми послугами та вартість цих послуг Позивач з Відповідачем не обговорював. Згідно зі ст.25 Закону України «Про поховання та похоронну справу» за зверненням виконавця волевиявлення померлого або особи, яка взяла на себе зобов`язання поховати померлого, на території кладовища безоплатно виділяється місце для поховання померлого відповідно до затвердженої проектної документації. Після здійснення поховання померлого виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка взяла на себе зобов`язання поховати померлого, як користувачу місця поховання (користувачу місця родинного поховання) спеціалізованим комунальним підприємством (а в разі його відсутності - виконавчим органом сільської, селищної, міської ради) видається відповідне свідоцтво, зразок якого затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Це свідоцтво дає право його пред`явнику на встановлення намогильних споруд у межах могили (родинного поховання), вирішення питання про проведення підпоховання, здійснювати інші дії, пов`язані з використанням місця поховання, якщо це не суперечить законодавству. На могилах (місцях родинного поховання) можуть встановлюватися намогильні споруди, склепи за індивідуальним замовленням у межах, встановлених для могили (родинного поховання). Відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону власником намогильної споруди, склепу вважається особа, яка за власні кошти встановила цю споруду на могилі (місці родинного поховання). Крім того, згідно з ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, враховуючи небажання Відповідача отримати у власність намогильну споруду, відсутність встановлення намогильної споруди у Переліку, підстави для стягнення з Відповідача витрат на виготовлення, виконання граверних (художніх робіт) та встановлення намогильної споруди відсутні. Щодо витрат на оформлення свідоцтва про смерть та доставки предметів ритуальної належності. Так, згідно квитанції, що є додатком до позовної заяви (додаток 8) Позивач оплатив за оформлення договору-замовлення 50 грн. 00 коп. та за доставку померлого в морг з дому 600 грн. 00 коп. При цьому, відповідно до Умов замовлення Договору-замовлення на ритуальні послуги №13/12-21, Позивач сплатив 50 грн. 00 коп. за оформлення свідоцтва про смерть та 600 грн. 00 коп. за доставку предметів ритуальної належності. З викладеного слідує, що з документів, наданих позивачем неможливо однозначно встановити вид послуг, за які було здійснено оплату, і, як наслідок, необхідність та розумність витрат на відповідні послуги. Як наслідок, зазначена сума у розмірі 650 грн. 00 коп. не підлягає стягненню з Відповідача. Щодо витрат на ритуальний одяг, вінки, кошик та стрічку. Чоловік Відповідача, [PERSON] був похований у власному одязі (чорний спортивний костюм та футболка, придбані Відповідачем), тому заявлені до відшкодування витрати на ритуальний одяг у розмірі 1108 грн. 00 коп. є безпідставними і необґрунтованими. Витрати на вінки, кошик та стрічку на загальну суму 2970 грн. 00 коп. не є необхідними для поховання, були понесені Позивачем з метою висловлення свого ставлення до брата, почуття скорботи та любові, тому не можуть бути покладені на Відповідача. Враховуючи викладене, часткове визнання позовних вимог Відповідачем, просить: винести рішення, яким задовольнити позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення з спадкоємця витрат на поховання частково, а саме у сумі 5832 грн. 00 коп., а в задоволенні решти позовних вимог відмовити. 20.02.2023 до Ковпаківського районного суду м. Суми надійшла відповідь на відзив представника позивача адвоката Бондар В.М., відповідно до якої вважає, що визнання позову відповідачем у сумі 5972 грн. 00 коп. не відповідає нормам закону, не відповідає сумі витрат, які поніс позивач у зв`язку з похованням брата відповідно до традицій Сумської області. З чим позивач категорично не погоджується. У відзиві відповідач щодо відшкодування витрат пов`язаних з похованням та облаштуванням могили брата та її чоловіка посилається на необхідний мінімальний перелік окремих видів ритуальних послуг відповідно до Наказу Держжитлокомунгоспу України від 19.11.2003 № 193, який стосується виключного того виду послуг ціни на які встановлюються місцевими органами самоврядування, весь наступний обсяг послуг здійснюється за договірними цінами встановленими виконавцем послуги, тобто зазначений перелік не встановлює обмежень на кількість послуг з поховання, а визначає перелік послуг за фіксованими цінами, які встановлюють органи місцевого самоврядування та послугами ціни на які встановлює виробник послуги з поховання. Відповідно до\~ст.10\~ЗУ Про\~поховання та\~ритуальну справу\~надання ритуальних\~послуг відповідно\~до необхідного\~мінімального переліку\~окремих видів\~ритуальних послуг,\~передбаченого пунктом\~2\~частини другої\~статті 8\~цього Закону,\~здійснюється ритуальними\~службами або\~за договором\~суб`єктами господарювання\~інших форм\~власності.\~Вартість таких\~послуг встановлюється в порядку і в межах, встановлених законодавством, виконавчим органом сільської, селищної, міської ради. Надання ритуальних послуг, не передбачених зазначеним переліком, а також виготовлення предметів ритуальної належності здійснюється за цінами, встановленими за згодою сторін. Надання ритуальних послуг та виготовлення предметів ритуальної належності здійснюється з дотриманням вимог норм і правил, встановлених законодавством. Ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» передбачено, що поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Намогильні споруди - пам`ятні споруди, що встановлюються на могилах та увічнюють пам`ять про померлих. Предмети ритуальної належності - вироби, що є атрибутами поховання та облаштування могили. Ритуальні послуги - послуги, пов`язані з організацією поховання та облаштуванням місця поховання. Порядок надання ритуальної послуги суб`єктами господарювання в м. Суми регулюється Законом України «Про поховання та похоронну справу», Наказом №193 Держжитлокомунгосп України від 19.11.2003 року, «Порядок утримання кладовищ та функціонування місць поховань на території м. Суми» від 28.11.2007 року №973-МР та внесеними до нього змінами і доповненнями від 25.02.2009 №2368 - МР. Відповідно до положень ст.9 «Закону» в порядку, визначеному Законодавством України в м. Суми рішенням Сумської міської ради від 25.05.2009 (№818-МР) створено госпрозрозрахункове комунальне підприємство «Спеціалізований комбінат», яке з 26.01.2005 (№1068-МР) визнано ритуальною службою в м. Суми та їй підпорядковано спеціальна служба по підбору та транспортуванню померлих в морг. Саме для реалізації законодавства у сфері поховання та похоронної справи СМР створене КП «Спеціалізований комбінат», який здійснює поховання та похоронні заходи відповідно до традицій Сумщини де відповідно до Порядку встановлення намогильних споруд на могилах (місцях родинного поховання), в межах виділеної земельної ділянки дозволено встановлювати намогильні споруди (пам`ятники) та елементи облаштування могил, які повинні відповідати встановленим стандартам і технологіям. ВС зазначив, що під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв`язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов. На підставі зазначеного вище позивач здійснив необхідний і достатній обсяг заходів з поховання свого брата виключно до вимог закону і традицій Сумщини. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 409/656/19 зазначив, що спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця (частина перша статті 1232 ЦК України). При покладенні на спадкоємців обов`язку щодо покриття витрат на поховання спадкодавця необхідно враховувати, що такі витрати повинні бути розумними, в тому числі щодо їх розміру та необхідності здійснення. У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди» роз`яснено, що витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги та обряди) відшкодовуються тій особі, яка понесла ці витрати. Обов`язковою умовою покладення на спадкоємців обов`язку щодо покриття витрат на поховання спадкодавця є те, що ці витрати повинні бути розумними з точки зору їхнього розміру і необхідності здійснення. Відповідно до положення п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", відповідно до яких витрати на виготовлення пам`ятників і огорож визначаються, виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам`ятників і огорож в даній місцевості. Такий правовий висновок також викладений в ухвалі Верховного Суду України від 29 вересня 2010 року. Позивач не є спадкоємцем, але саме він поніс витрати з проведення поховання рідного брата, здійснив поминальні заходи та облаштував місце поховання брата, чоловіка відповідачки. Спадкоємцем всього майна померлого брата є відповідачка, яка успадкувала нерухоме майно 2-х кімнатну квартиру, яка повинна відповідно до закону і власної совісті здійснити всі заходи з поховання чоловіка, облаштування могили та у подальшому доглядати за місцем поховання. Жодного разу за весь період поховання, облаштування могили протягом всіх наступних років жодної зацікавленості стосовно облаштування могили або відшкодування хоча б частини витрачених позивачем коштів відповідачка не виявляла, і пропозицій щодо встановлення надгробної споруди позивачу не направляла. З огляду на визначення понять «поховання» та «предмети ритуальної належності» позивач витратив на поховання -10 700 грн. що підтверджується належними та допустимими доказами: договором- замовлення №13/12-21 від 13.12.20221р., де у п.3.1договору ціна та вартість ритуальних послуг, сплата яких підтверджується квитанцію № 0692 ФОП [PERSON] від 13.12.2021 (ритуальні послуги) на суму 10 700 грн., відповідно до витягу з реєстру платників ЄП ФОП [PERSON] має право вести господарську діяльність в сфері поховань і надання суміжних послуг КВЕД- 96.03. Відповідно до квитанції позивачем були сплачені витрати на поховання рідного брата: оформлення договору - замовлення та організації проведення поховань - 50 грн. /доставка з РАГСу свідоцтва про смерть на померлого [PERSON] /; доставка померлого в морг з дому та доставка похоронної належності - 600 грн; надання транспортних послуг одна автокатафалка та один автобус супроводження; автокатафалк із 5-го моргу для похорон та доставку до кладовища - 890 грн; перенесення труни з тілом померлого з будинку до місця поховання - 1480 грн. що включає відповідно до п.5.6 договору-замовлення від 13.12.2019 обслуговування та доставка труни з померлим 4-ма особами з будинку до автокатафалку - 560 грн. та доставка 4-мя особами труни померлого : автокатафалки до могили на Засумському кладовищі в м. Суми - 920 грн; організація поховання і проведення ритуалу: надання труни -1150 грн; Надання вінка похоронного з траурною стрічкою-2970 грн. Вартість вінків п. 15.16 договору-замовлення від 13.12.2019, яка становить 850 та 1180 грн., п.п.17.11 кошик великий, вартість якого 820 грн. та стрічка 50 грн. є обґрунтованими та підтвердженими належними доказами, так як облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Товари ритуального призначення на загальну суму - 3560 грн., що включає: копання могили і зимовий період механічним способом, опускання труни у могилу, закопування, формування надмогильного насипу та одноразове прибирання прилеглої території після поховання. Всі витрати на поховання відповідають вимогам законодавства, положенням про похованні прийнятим СМР, традиціям Сумщини, та є розумними щодо їх кількості та призначення, а від та і підлягають відшкодуванню особі, яка понесла такі витрати. Ритуальні послуги надаються за плату згідно з договором-замовленням, крім випадків передбачених законом. Виконавець може надавати ритуальні послуги, визначені необхідним мінімальна переліком окремих видів ритуальних послуг. Цей перелік затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Суб`єкти господарювання можуть самостійно на підставі звернення осіб, які зобов`язалися поховати померлого, виготовляти та реалізовувати предмети ритуальної належності, якщо вони відповідають вимогам нормативно-правових актів та затвердженій вартості, де це передбачено законодавством. Стосовно витрат на виготовлення та встановлення намогильної споруди /пам`ятника/ померлому на суму 30000грн. вона підтверджена належними доказами, а саме договором замовлення на виготовлення та встановлення пам`ятника від 15.05.2022 та квитанцію № 0679 від 17.06.2022 на суму - 30000 грн. Відповідач не визнає зазначеної суми, посилаючись на положення ст. 29 ЗУ «Про поховання та похорони; справу», відповідно до якої власником намогильної споруди, склепу вважається особа, яка за власні кошті встановила цю споруду на могилі (місці родинного поховання) та ч. 1 ст.322 ЦК України, та на те що вартість цих послуг не обговорювалась з відповідачем. Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» передбачене що поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людині до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Відповідно до п. 1.2 договору замовлення на виготовлення та встановлення намогильної споруді від 15.05.2022 виконавець зобов`язаний виконати наступні роботи: виготовлення замовлену намогильну споруду; 1.2.2 виготовити граверні (художні)роботи н могильній споруді; виконати граверні (художні) роботи на намогильній споруді; встановити намогильну споруду на Засумському кладовищу м. Суми. Відповідно до п.3.1 загальна вартість всіх вище перерахованих робіт за цим договором складає ЗО 00 грн. Виконання умов договору та сплату коштів підтверджується квитанцією № 0679 від 17.06.2022 на суму - 30000 грн., світлиною з намогильною спорудою та самим відповідачем. Сума коштів за намогильну споруду померлому, яка увіковічнює пам`ять про померлого, які були понесені позивачем на виготовлення намогильної споруди вираховується з їх фактичної вартості, яка середньою вартістю стандартних пам`ятників і огорож в даній місцевості. Відповідно до даних вартості гранітних пам`ятників в м. Суми, яка є в мережі інтернета наданого прейскуранту ФОП [PERSON] /виконавцем послуг/ середня ціна аналогічних намогильних споруд в v Суми становить від 20 000 до 70000 грн., тому сума в 30000 грн. з урахуванням за весь комплекс робіт виготовлення, гравіровки і встановлення надгробної споруди є середньою за розміром у м. Суми і розумною ціною з точки зору їхнього розміру і необхідності здійснення. Крім того позивачем з врахуванням розумності та практичності було замовлено середньої вартості гранітну намогильну споруду середньої вартості, виходячи з терміну експлуатації граніту, виконавець надав десятирічний гарантійний строк (п.6.6.7 ДСТУ Б.В.2.2.-35:2013 надмогильні споруди ТІ склепи), інші види пам`ятників з цементної крихти низьковартісних - термін експлуатації 5 років мармурових високовартісних - понад 60 років, гранітних - від 10 років позивачем не розглядались. Виходячи з середньої ціни та тривалості експлуатації надгробної споруди з граніту була обрана саме зазначена споруда, що підтверджує розумні витрати на облаштування могили померлого. Позивач проживає з сім`єю за 500 км від м. Суми і не має можливості доглядати та змінював намогильну споруду, яка може через деякий час бути в неналежному стані. Крім того позивач чекав пропозицій від відповідача стосовно намогильної споруди 2 роки, але в зв`язку з тим, що відповідач зловживає спиртними напоями і за 2 роки з моменту смерті свого чоловіка, не надходило жодних пропозицій, відповідачкою не надано жодного доказу у підтвердження відповідачем; хоча б яких небудь витрат на поховання, або намагання облаштувати могилу померлого, або за доглядом за нею відповідно до вимог положень ст. 81 ЦПК України Стосовно посилання відповідача на ст. 29 «Про поховання та похоронну справу» то після сплати позивачу витрат на встановлення надмогильної споруди її власницею стане відповідач, яка нарешті виконає свій обов`язок як дружина і спадкоємиця по відношенню до померлого чоловіка. Тому з врахуванням викладеного, всі доводи відповідача є необґрунтованими, які не ґрунтуються на законі, тому просить, стягнути з відповідача, яка є спадкоємцем розумні витрати- 40 700 грн., які були зроблені позивачем на поховання спадкодавця відповідно до вимог положення ч. 1 статті 1232 ЦК України. 23.02.2023 від представника відповідача адвоката Рибалка О.К. надійшло заперечення, відповідно до якого Відповідач визнає частину позовних вимог, а саме у сумі 5972 грн. 00 коп. як такі, що мають однозначне документальне підтвердження, є розумними та необхідними для здійснення поховання. При цьому, Необхідний мінімальний перелік окремих видів ритуальних послуг , затверджений наказом Держжитлокомунгоспу України від 19.11.2003 N 193 є єдиним документом, який визначає перелік мінімальних ритуальних послуг, які відповідають критеріям розумності та необхідності, тому посилання представника Позивача на необмеженість ритуальних послуг, які можуть бути заявлені до відшкодування, є недоречним. Крім того, сам Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на зазначений Перелік. Позивач не узгоджував з Відповідачем ані вартості, ані виду намогильної споруди. Навпаки, Відповідач повідомляла Позивача про намір встановити намогильну споруду самостійно. Незрозумілим є вибір Позивачем намогильної споруди саме з граніту, адже ДСТУ Б.В.2.2.-35:2013 встановлює мінімальний гарантійний строк, що не виключає надання виробником більшого гарантійного строку на виріб з іншого матеріалу, більш дешевого. Єдиним поясненням такого вибору може бути бажання брата висловити свою любов та повагу до померлого, про що свідчить згадка у відповіді на відзив на позовну заяву щодо обов`язку здійснювати догляд та заміну намогильної споруди, який Позивач відчуває за собою, однак не має можливості регулярно його виконувати. Незрозумілим є посилання представника Позивача на факт створення в м. Суми КП «Спеціалізований комбінат» при тому, що всі ритуальні послуги замовлялися Позивачем у ФОП [PERSON] (Траур), яка є суб`єктом господарювання приватної форми власності і, відповідно, ціни у якої вищі, ніжу суб`єкта господарювання комунальної форми власності. Докази, подані Позивачем разом з відповіддю на відзив на позовну заяву, не можуть бути прийняті Судом, оскільки відсутнє обґрунтування неможливості подачі доказів разом з позовною заявою (ст. 83 ЦПК України). При цьому, роздруківки з сайтів мережі Інтернет не містять жодної інформації щодо дати, станом на яку визначені ціни, а також посилання на сайт, з якого зроблені роздруківки, що унеможливлюють здійснення дослідження електронного доказу безпосередньо судом. У свою чергу, прейскуранти, цін надані ФОП [PERSON] , містять інформацію станом на 11.02.2021, що не відповідає даті встановлення намогильної споруди Позивачем. Додатково зазначають, що відповідно до ч.ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Дана справа належить до нескладних справ, розглядається судом у спрощеному позовному провадженні. Нормативне регулювання спірних правовідносин не є обширним, при цьому наявна судова практика усіх рівнів з аналогічних питань. Крім того, Позивач міг звернутися до Відповідача безпосередньо з метою досудового врегулювання спору, однак, не скориставшись своїм правом, звернувся до суду. Враховуючи викладені обставини, просимо вважати викладене клопотанням про зменшення витрат на правову допомогу з огляду на їх неспівмірність. З огляду на викладене, просить суд: зменшити витрати на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами; розглянути справу та винести рішення з урахуванням визнання Відповідачем позовних вимог на загальну суму 5972 грн. 00 коп. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 30.12.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду на 18.01.2023. Позиції учасників судового провадження. Представник позивача адвокат Бондар В.М. у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача адвокат Рибалка О.К. у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, підтримав мотиви, викладені у відзиві. Третя особа Приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Кривцова Л.А. у судові засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду. Фактичні обставини, встановлені судом. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Дослідивши та вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частково задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1ст. 5 ЦПК). Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Згідно зі статями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Судом встановлено, що 21.07.2018 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб Ковпаківським районним у м. Суми відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 597. Згідно свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] помер у місті Суми 13.12.2019, про що 13.12.2019 складено відповідний актовий запис № 2576 Сумським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області (а.с. 5). [PERSON] , [INFO] , являється братом [PERSON] . 26.12.2019 [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Кравцової Л.А. із заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] брата [PERSON] , внаслідок чого було заведено спадкову справу № 29/2019. 26.02.2020 до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Кравцової Л.А. надійшла заява [PERSON] про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . У власності померлого [PERSON] перебувала квартира [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 25.10.2016 [NUMBER] (а.с. 8), інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.26, 27). На момент смерті [PERSON] (з 01.08.2017), відповідачка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 24). Відповідно до статті 1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).Обов`язковою умовою покладення на спадкоємців обов`язку щодо покриття витрат на поховання спадкодавця є те, що ці витрати повинні бути розумними з точки зору їхнього розміру і необхідності здійснення. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1232 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним з них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Такі витрати можуть бути стягнені не більше як за три роки до його смерті. Зазначена норма містить особливість при покладенні на спадкоємців обов`язку щодо покриття витрат на поховання спадкодавця, а саме: такі витрати повинні бути розумними, що стосується їхнього розміру та необхідності здійснення. Обов`язковою умовою покладення на спадкоємців обов`язку щодо покриття витрат на поховання спадкодавця є те, що ці витрати повинні бути розумними з точки зору їхнього розміру і необхідності здійснення. Витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більше як за три роки до його смерті. Така позиція узгоджується з постановами Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року в справі за №713/1434/16-ц. та від 21 березня 2018 року у справі за №753/15444/15-ц. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 2 Закону України від 10 липня 2003 року «Про поховання та похоронну справу» визначено, що поховання померлого - це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв`язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про поховання та похоронну справу» вартість послуг та предметів ритуальної належності визначається на принципах оплати тільки тих послуг, що відповідають державним стандартам та нормативним документам. Згідно листа Державного комітету України з питань житлово - комунального господарства, затвердженого Наказом Держжитлокомунгоспу України 19.11.2003 № 193 про «Необхідний мінімальний перелік окремих видів ритуальних послуг» до необхідних ритуальних послуг входять: Оформлення договору-замовлення на організацію та проведення поховання. Оформлення свідоцтва про поховання. Копання могили (викопування могили ручним або механізованим способом, опускання труни з тілом померлого в могилу, закопування могили, формування намогильного насипу та одноразове прибирання території біля могили). Монтаж та демонтаж намогильної споруди при організації підпоховання в існуючу могилу. Кремація тіл померлих. Поховання та підпоховання урни з прахом померлих у колумбарну нішу, в існуючу могилу, у землю. Зберігання урн з прахом померлих у крематорії. Організація відправлення труни з тілом чи урни з прахом померлого за межі України. Запаювання оцинкованої труни. Замощення урни з прахом померлого в колумбарну нішу. У справі, установлено, що позивач, який не є спадкоємцем померлого [PERSON] , поніс витрати з проведення поховання [PERSON] , спадкоємцем якого є відповідач [PERSON] . Позивачем на підтвердження понесених витрат на поховання надано копію Договору-замовлення на організацію та проведення поховання № б/н від 13.12.2019, та Умови до Договору з найменуванням послуг, їх ціною, копію квитанції № 0692 від 13.12.2019 про сплату 10700 грн. на користь ФОП [PERSON] (а.с. 8-11). Витрати на поховання та ритуальні послуги складаються з ритуальних послуг: оформлення свідоцтва про смерть 50 грн., доставка предметів ритуальної належності 600 грн., доставка 4-ма особами - 560 грн., обслуговування поховання 4-ма особами- 920 грн., послуга катафалка - 890 грн., всього ритуальні послуги 3020 грн; товари ритуального призначення: труна-1150 грн., хрест на гроб - 35 грн, хрест дерев`яний-550 грн., простиня -155 грн., набір церковний - 40 грн.; табличка на хрест-40 грн., тканина для спускання - 480грн., подушка - 70 грн., покривало - 120 грн., рушник церковний - 52грн., свічка мала -20 грн., платок чоловічий- 50 грн., .одяг ритуальний - 1108 грн., тапочки- 140 грн., вінок великий 850 грн., вінок великий - 1150 грн., кошик великий-820 грн., стрічка -50 грн., всього - 7680 грн. Загальна сума -10 700 грн. Розмір витрат на встановлення пам`ятника померлому підтверджуються договором-замовлення б/н від 15.05.2022 (без специфікації) та квитанцією ФОП [PERSON] № 0679 від 17.06.2022 на суму 30000 грн. Під час розгляду справи в суді представник відповідачки вказував на завищений та необґрунтований розмір витрат на поховання та на встановлення пам`ятника та неузгодження із нею вартості понесення вказаних витрат позивачем. Оцінюючи докази в сукупності, суд критично ставиться до розміру витрат на поховання та на встановлення пам`ятника. Як роз`яснено в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги і обряди) відшкодовуються тій особі, яка понесла ці витрати. Витрати на виготовлення пам`ятників і огорож визначаються виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам`ятників і огорож в даній місцевості. Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України "Про поховання та похоронну справу", суб`єкти господарювання можуть самостійно на підставі звернення осіб, які зобов`язалися поховати померлого, виготовляти та реалізовувати предмети ритуальної належності, якщо вони відповідають державним стандартам та затвердженій вартості, де це передбачено законодавством. Питання стандартизації надмогильних споруд врегульоване Державними стандартами України БВ.2.2-35:2013, якими передбачено загальні технічні вимоги до надмогильних споруд та склепів. Визначаючи суму граничної вартості витрат на виготовлення та встановлення пам`ятників, як неодноразово звертав на це увагу Верховний Суд, суд враховує постанову Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03.10.2008 р. № 45 "Про витрати на поховання та пов`язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання", із змісту якої вбачається, що сума граничних витрат на виготовлення та встановлення пам`ятника, огорожі, виготовлення фотографій, табличок для Сумської області становить 2400 грн. При цьому, суд виходить з того, що сторони не подали інших доказів щодо граничної вартості стандартних пам`ятників і огорож. Натомість також, позивачем не надано відповідної підтвердженої та сформованої інформації по Сумській області за даними спеціалізованих установ у даній місцевості, які їх виготовляють, та визначеними ними середніми цінами на стандартний пам`ятник з їх встановленням станом на дату виготовлення пам`ятника, зокрема, на час смерті [PERSON] , та оскільки така інформація не є загальновідомим фактом, тому враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] понесені останнім витрати на виготовлення та встановлення пам`ятника, виходячи із розміру граничних витрат, встановленого вказаним вище нормативно-правовим актом. Крім того, питання щодо влаштування пам`ятника померлому не було узгоджено з його дружиною відповідачкою у справі, яка за твердженням її представника мала намір самостійно встановити відповідну намогильну споруду. Таким чином, позивач довів здійснення ним витрат на поховання [PERSON] та на облаштування місця його поховання на суму 11950 грн. 00 коп., в тому числі: вартість ритуальних послуг у розмірі 9550 грн. 00 коп., вартість облаштування місця поховання в сумі 2400 грн. 00 коп. та ці витрати суд вважає розумними. Відмовляючи у позові в частині стягнення оплати ритуальних послуг в розмірі 1150 грн. (великий вінок), суд вказує, що, оскільки вказані витрати не є обов`язковими, а є самостійним бажанням позивача, вони не входять до переліку витрат, які підлягають відшкодуванню за правила ст. 1232 ЦК України. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. З відповідачки підлягає стягненню на користь позивача витрати на поховання [PERSON] та на облаштування місця його поховання у розмірі 11950 гривень. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) рішення від 10.02.2010). Судові витрати. Пунктом 12 статті 2 ЦПК України встановлено, що одним з основних принципів цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позивачем заявлено позовні вимоги на суму 40700 грн., які оплачені судовим збором в розмірі 992 грн. 40 коп., а судом задоволено позов на суму 11950 грн., тому з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 302 грн 67 коп. у відшкодування суми сплаченого судового збору пропорційно до розміру заявлених позовних вимог. Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Згідно статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Згідно зі статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Не погодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката. Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55). За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18). На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правничу допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15, провадження № 14-280цс18). З матеріалів справи вбачається, що позивач до ухвалення судового рішення по справі, просив стягнути з відповідачки на його користь витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 10000 грн. Інтереси позивача під час розгляду справи представляв адвокат Бондар В.М. на підставі ордеру та договору від 24.12.2022 (а.с. 15, 20). На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката надано квитанцію від 24.12.2022 разом з актом виконаних робіт від 25.12.2022, копію договору про надання правової допомоги від 24.12.2022, з якого вбачається, що загальна вартість наданих послуг адвокатом клієнту складає 10000 грн., копію ордеру про надання адвокатом Бондар В.М. правничої (правової) допомоги, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю. Пунктом 4.1 договору визначено, що вартість наданої адвокатом правової допомоги у межах даного договору становить 10000 гривень. Остаточна вартість наданої за даним договором правової допомоги визначається сторонами в акті приймання-передачі наданих послуг. Отже, зазначене підтверджує фактичне здійснення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, надану адвокатом у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції. Проте, суд приходить до висновку, що зазначений позивачем розмір наданих послуг у 10000,00 грн, визначений його представником адвокатом Бондарем В.М., зважаючи на складність справи, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, є неспіврозмірним та недоведеним. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Такі висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18); від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19); від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс21); від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20). Суд вважає слушними та частково погоджується із доводами заперечення представника відповідача про неспівмірність заявлених скаржником витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції. На думку суду, ураховуючи складність справи, підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача 4000 грн, понесених витрат на професійну правничу допомогу. При визначенні суми відшкодування, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Суд враховує, що адвокат брав участь у судовому засіданні 1 раз, об`єм справи, включаючи судове рішення, складає 60 аркушів, тобто справа не представляла великої складності, тому неминучість витрат на правничу допомогу в заявленому розмірі викликає сумнів. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Верховний Суд у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial