Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

18 липня 2022 року представник позивача [PERSON] - адвокат Кузь Олександр Миколайович звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання послуг. В обгрунтування позову зазначив, що 28.05.2019 року до ФОП [PERSON] із заявою про укладення договору про надання інформаційно-консультаційних послуг з приводу купівлі квартири, а саме: у придбанні двох- або трьох-кімнатної квартири по [ADDRESS] . 28 травня 2019 року між фізичною-особою підприємцем [PERSON] (агентство нерухомості «Ніка» та [PERSON] укладено договір про надання інформаційно-консультаційних послуг з приводу купівлі об`єкту нерухомості №15472. Даний договір є оплатним. Остаточна ціна та сума оплати виконавцю відповідно вимог п. 4.1, вказується в Додатковій угоді, або в Попередньому договорі (договорі завдатку), або в Акті виконаних робіт та становить, відповідно до п. 4.2 Договору 3% від реальної (продажної) вартості об`єкта нерухомості, але не менше ніж еквівалент сімсот п`ятдесят доларів США. 28.05.2019 представником виконавця було запропоновано замовнику переглянути квартиру, яка знаходилась за адресою: [ADDRESS] . Результати перегляду і факт наданих послуг за укладеним договором сторони зафіксували у додатку №1 Договору №15472, а саме, що 28.05.2019 Виконавець надав зазначені послуги, а саме запропонував Замовнику квартиру, що відповідає її вимогам за адресою: [ADDRESS] , кількість кімнат - 3, ціна об`єкту - еквівалент 83 000 доларів США. Про надання послуг свідчать підписи замовника і представника виконавця. Однак, у подальшому, [PERSON] заявила, що запропонований об`єкт нерухомості їй не підходить і від подальших переглядів за участі представників агентства нерухомості відмовилась, виконану роботу не оплатила, хоча її рідні через незначний проміжок часу уклали договір купівлі-продажу квартири, яку оглядали. Ураховуючи вищевикладені обставини, позивач вимушена звернутися до суду з відповідним позовом та просить суд стягнути з [PERSON] на користь фізичної особи - підприємця [PERSON] , вартість наданих послуг за Договором №15472 від 08.05.2019 року в розмірі 750 доларів США, а також штраф у розмірі 3750 доларів США, а всього 4500 доларів США. Стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 30 000 грн. на професійну правничу допомогу адвоката, а також судовий збір у розмірі 1316,47 гр. У відповідності до заяви про збільшення позовних вимог [PERSON] просить суд стягнути із [PERSON] на свою користь вартість наданих послуг за Договором №15472 від 08.05.2019 року в розмірі 43110 грн., а також штрафу у розмірі 215550 грн., а всього 258660 грн. Крім цього, позивач просить поновити строк позовної давності оскільки вважає, що строк позовної давності пропущено з поважних причин, посилаючись на те, що про існування договору купівлі-продажу квартири їй стало відомо після укладення договору із адвокатом Кузь О.М. та аудиту діяльності Агенства нерухомості «Ніка» - ФОП [PERSON] у червні 2023 року. 22.07.2022 року ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження по справі. 15.09.2022 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Божко Т.Б. до суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву,в якому сторона відповідача заперечує проти задоволення позову,просила застосувати строк позовної давності та відмовити Фізичній особі підприємцю [PERSON] у задоволенні позовних вимог з підстав пропущення строку позовної давності та недоведеності, заявлених позовних вимог. 04.10.2022 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивачка та її представник підтримали позовні вимоги з підстав зазначених у позові, додатково звертає увагу, що Додаток № 1 до договору є актом виконаних робіт. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, просила відмовити у його задоволенні. Заслухавши пояснення позивачки, представників сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про відмову у задоволені позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 червня 2019 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Шимкою Ольгою Миколаївною, [PERSON] та [PERSON] придбали квартиру [ADDRESS] у [PERSON] , [PERSON] у рівних частках за один мільйон чотириста тридцять сім тисяч гривень. ( На той час 1 437 000 грн. по курсу національного банку України був еквівалентом 54585,65 доларів США. ) У судовому засіданні позивачка ФОП [PERSON] пояснила, що за день до огляду квартири, тобто 27.05.2019 року до них на офіс підійшла [PERSON] уклала договір про надання послуг, попросила допомоги при придбанні та пошуку варіантів двох- або трьохкімнатної квартири по [ADDRESS] . (Дані обставини підтверджується записами у їхніх робочих зошитах). 28.05.2019 року за допомогою ФОП [PERSON] для [PERSON] та членів її сім`ї була організована зустріч із власником квартири [ADDRESS] та оглянута сама квартира. ФОП [PERSON] суду пояснити не змогла причину відсутності у «Договорі про надання інформаційно-консультаційних послуг з приводу купівлі квартири № 15472 від 28.05.2019 року», повної інформації про Замовника , а саме: прізвища ім`ені та по батькові « [PERSON] », її адреси реєстрації (за паспортом),Реєстраційного номера облікової картки платника податків, а також наявність розбіжностей у даті договору 28.05.2019 року , а не 27.05.2019 року. Позивачка підтвердила, що їхнє агентство нерухомості не перевіряли документи на квартиру у продавця, а також самостійно, через Реєстр прав на нерухоме майно, не допомагали у зібранні довідок у комунальних службах, не домовлялись із нотаріусом, не проводили торги із продавцями, оскільки [PERSON] сказала, що квартира, яку їй підшукало АН Ніка , а саме: [ADDRESS] , не підійшла. Так як час придбання квартири [PERSON] та [PERSON] ( [INFO] ) збігається із приблизним часом показу, зазначеним у Додатку № 1 до Договору про надання інформаційно-консультативних послуг з приводу купівлі-квартири, це є підтвердженням, наданих їхнім агентством послуг. Акт приймання-передачі виконаних послуг не підписували, оскільки договір завдатку чи попередній договір не підписаний між продавцями та покупцями. Вважає, що [PERSON] , а саме її син і невістка в обхід агентства нерухомості уклала 07.06.2019 року договір купівлі-продажу квартири, тому на підставі розділу 3 Договору повинна нести відповідальність. Допитана у судовому засіданні 27.02.2023 року свідок [PERSON] пояснила, що не бачила до засідання фізичну особу підприємця [PERSON] . ФОП [PERSON] разом із разом із [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не приходила до них у квартиру [ADDRESS] для огляду перед придбанням, належної їм із чоловіком [PERSON] квартири. Квартиру свідок продавала самостійно без допомоги агентства нерухомості, оскільки вона працювала паспортистом у ОСББ. Про продаж тої квартири вона розповідала всім знайомим, давала оголошення через Інтернет на сайтах ОЛХ, Ріелтор, «Жовта газета». Продавала її не один місяць, було декілька сімей , яким сподобалась квартира і які мали намір придбати квариру після продажу своєї нерухомості. Фактично наприкінці травня-початку червня 2019 року було досягнуто домовленості із сім`єю [PERSON] . У приватного нотаріуса, неподалік від їх будинку , у - [PERSON] . посвідчили договір купівлі-продажу. Всі документи для продажу квартири вони, як продавці, оформляли самостійно. Свідок [PERSON] пояснив, що наприкінці травня 2019 року він знайшов оголошення на Інтерет сайті «РІЕЛТОР» про продаж квартири [ADDRESS] , по телефону домовились із продавцем про її перегляд. Перший раз оглядали квартиру разом із дружиною, його матір`ю - [PERSON] та її чоловіком. Потім він приходив декілька разів ще додатково на перегляд. Вони із дружиною вагались щодо доцільності її придбання (квартира на останньому поверсі). Потім знайшли компроміс із продавцями по ціні, узгодили час із нотаріусом, який перевіряв всі документи, і 07.06.2019 року уклали договір купівлі-продажу. Йому невідомо, щоб мама - [PERSON] укладала якісь договори із агентством нерухомості чи оглядала квартиру із представником агентства нерухомості «Ніка» , ФОП [PERSON] чи будь кого іншого (Квартиру вони знайшли самі і безпосередньо напряму з продавцем про все домовились). Продавці йому не розповідали, щоб мама оглядала квартиру із працівником агентства нерухомості . Свідок [PERSON] також пояснила, що квартиру [ADDRESS] вони із чоловіком знайшли за допомогою оголошень в Інтернеті , без допомоги агентства нерухомості. [PERSON] до засідання вона ніколи не бачила. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За змістом ч. 3ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Статтею 10ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У частині першій статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з положеннями статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частини 1, 2 статті 639 ЦК України). Частина 1 ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. У Договорі №15472 від 28.05.2019 року у другому розділі визначено права і обов`язки сторін. У пункті 2.1.5 визначено обов`язки виконавця: «Здійснювати перевірку необхідних правовстановлюючих, технічних та інших документів, інформувати з приводу заборгованості по комунальним послугам без додаткової оплати.» У 3 розділі Договору визначено відповідальність сторін і визначено розмір штрафу для «Виконавця» за порушення умов договору. Згідно п. 4.1. Договору визначено, що Остаточна ціна та сума оплати «Виконавцю» вказується у додатковій угоді, або в Попередньому (договорі завдатку) або в акті виконаних робіт. У п.4.2, 4.3 Договору зазначено, що «Сторони дійшли згоди в тому, що плата за надані послуги визначається у розмірі 3% від реальної (продажної) вартості об`єкта нерухомості, але не менше ніж еквівалент сімсот п`ятдесяти доларів США. «Оплата «Замовником» «Виконавцю» здійснюється в триденний термін після підписання «Замовником» акту виконаних робіт.» Додаток № 1 до Договору, як невід`ємна частина Договору на підтвердження факту виконання робіт ФОП [PERSON] визначений лише у розділі відповідальність сторін, і не передбачено його складання у 2 розділі «Права та обов`язки сторін». У судовому засіданні встановлено, що позивачем пропущений строк позовної давності, про що заявлено представником відповідачів. Відповідно до вимог частин 3-4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі,зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулася до суду з даним позовом 14.07.2023 року. Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позивачем було подано позовну заяву з пропуском спливу строку позовної давності, при цьому не було наведено жодних суттєвих обґрунтованих поважних причин для поновлення строку позовної давності. Доводи позивача про те, що строк позовної давності пропущено з поважних причин, оскільки їй не було відомо до липня 2023 року про продаж квартири [ADDRESS] на користь [PERSON] , [PERSON] , суд не бере до уваги та вважає необґрунтованими. У п. 2.2 Договору № 15472 від 28.05.2019 р. визначено Сторони погодилися, що обов`язки «Виконавця» за даним Договором визнаються виконаними у випадках: підписання Сторонами акту виконаних робіт. Додаткової угоди, попереднього договору та акту виконаних робіт сторони не підписували. За таких обставин та з наведених підстав позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного

Outcome: dismissed