Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

Представник [PERSON] , адвокат Стефківський Володимир Іванович звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Омега", про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, мотивуючи свої вимоги тим, що 18.09.2021 року о 23 год. 58 хв. в Сумській області, Лебединському районі, біля с. Штепівка відбулася дорожньо-транспортна пригода в якій водій [PERSON] , [INFO] , керуючи автомобілем марки "TOYOTA HIGHLANDER" державний номерний знак [NUMBER] здійснив зіткнення з автомобілем марки "DAF FT XF 105.460" державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , [INFO] . Внаслідок даної ДТП пасажир [PERSON] , [INFO] від отриманих травм помер. За фактом ДТП було відкрито кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №12021200590000232. 29.11.2021 року було затверджено обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні відносно [PERSON] та справу передано на розгляд до Лебединського районного суду Сумської області. Вищевказані обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть потерпілого, копією довідки про причину смерті та копією обвинувального акту від 29.11.2021 р. Проте, відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. «Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавана за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини» (п.4 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки). В результаті вищевказаного ДТП та наслідків від нього, донька потерпілого, [PERSON] - [PERSON] , зазнала шкоди, у зв`язку з чим виникло право на її відшкодування за рахунок Відповідача, у розмірі та з підстав викладених нижче. Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією транспортного засобу марки "TOYOTA HIGHLANDER" р.н. [NUMBER] була застрахована у Відповідача, відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР1218699, який був чинний на дату ДТ. Відповідно до статті 22 Закону №1961-IV: «У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо- транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи». Відповідно до частини 1 статті 35 Закону №1961-IV: «Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має' право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-трацспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування».

Outcome: dismissed