Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

13 січня 2023 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/2 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення повноліття старшою дитиною, а далі в розмірі 33% до повноліття молодшого сина, посилаючись на те, що діти знаходяться на її утриманні, а відповідач добровільно матеріальної допомоги на їх утримання не надає. 18.01.2023 року по справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання. 06.02.2023 року від відповідача надійшов відзив на позов, проти заявлених вимог заперечує, просить визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі по 2 500 грн. на кожну дитину. 13.02.2023 року справу призначено до слухання по суті. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання подав заяву про слухання справи у його відсутності, просить при винесенні рішення врахувати наданий ним відзив. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтв про народження, батьком малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є відповідач, який на даний час в добровільному порядку матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвами про народження дітей, довідкою про склад сім`ї, письмовими поясненнями сторін. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З врахуванням обставин справи, положення чинного законодавства, що регулюють правовідносини пов`язані зі сплатою аліментів, обов`язку відповідача утримувати малолітніх дітей, принципу законності, суд приходить до висновку, що в силу ст.ст. 180-183 СК України з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення повноліття [PERSON] , [INFO] , а далі по 1/4 частині від всіх видів заробітку [PERSON] щомісячно до повноліття [PERSON] , [INFO] . В решті слід відмовити. Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей, суд виходить з того, що відповідач, як батько [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зобов`язаний утримувати дітей до досягнення повноліття. При цьому, суд враховує те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Також, виходить з розумності та достатності заявленого позивачем розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання дітей, а також з реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed