Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що батьки позивачки перебували у зареєстрованому шлюбі до 24.12.2012 року. На даний час позивачка навчається на І курсі Державного торговельно-економічного університету на денній формі навчання на бюджетній основі. Оскільки позивачка навчається на денній формі, не має можливості працювати та самостійно отримувати дохід, при цьому вона потребує значних затрат на придбання літератури, методичного матеріалу, щоденних витрат на харчування, одяг, транспорт тощо. Відповідач має можливість надавати допомогу на її утримання, але не робить цього. На підставі викладеного позивачка звертається до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі частини віх усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно і до закінчення навчання. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти стягнення з нього аліментів. Третя особа у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, третьої особи, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі до 24.05.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. У період шлюбу у відповідача та третьої особи народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. На даний час позивачка [PERSON] навчається на І курсі денної форми навчання у Державному торговельно-економічному університеті на бюджетній основі, що підтверджується відповідною довідкою, отримує соціальну стипендію, розмір якої становить 1200, 00 грн. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] на даний час є військовослужбовцем, отримує грошове забезпечення. Третя особа [PERSON] також є військовослужбовцем, отримує грошове забезпечення. Враховуючи те що позивачка [PERSON] навчається, потребує у зв`язку з цим додаткових витрат на навчання, додаткову літературу, харчування, одяг, проїзд та інші потреби, а відповідач матеріальну допомогу не надає, це стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв?язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов?язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно із п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року обов"язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов"язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв"язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як встановлено при розгляді справи, позивачка навчається на денній формі, потребує у зв"язку з цим матеріальної допомоги, відповідач допомогу на утримання дочки не надає, а тому, враховуючи матеріальний стан батька, який працює, є працездатною особою, має можливість надавати матеріальну допомогу, матеріальне становище матері, яка також працює, отримує дохід, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти, починаючи з 13 лютого 2023 року і до закінчення навчання - до 30.06.2026 року. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, той факт, що відповідач є працездатною особою, а тому приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів у частковому відношенні, а саме у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Такий розмір суд вважає обґрунтованим і достатнім, який зможе забезпечити потреби позивачки у додаткових коштах, а також суттєво не вплине на майновий стан відповідача. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1073, 60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved