Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

У грудні 2022 року представник позивача звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаною позовною заявою, відповідно до вимог якої просив суд стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 44 355,32 грн., з яких 38 331, 72 грн. - матеріальна шкода (невиплачене страхове відшкодування), 4043, 21 грн. - пеня за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, 242,59 грн. - 3 % річних, 1704, 80 грн. інфляційні втрати, а також судові витрати та вартість оцінки матеріальних збитків - 1500,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.06.2022 року о 12 год. 15 хв. у м. Житомир на просп. Миру, 37 сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «HYUNDAI» державний номер [NUMBER] під керуванням позивача та автомобіля «ВАЗ» державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , цивільно правова відповідальність якого застрахована у відповідача. Наслідки ДТП її учасники оформили у вигляді повідомлення про ДТП (європротоколу), зі змісту якого вбачається, що водій автомобіля «ВАЗ» державний номер [NUMBER] допустив зіткнення з автомобілем «HYUNDAI» державний номер [NUMBER] під час руху заднім ходом, не переконавшись, що не має перешкод. На замовлення позивача ТОВ «Експертна компанія «Фаворит Ассистанс» було складено звіт № 31193 від 24.06.2022 року про оцінку вартості матеріального збитку, завданого позивачу, згідно з яким вартість відновлювального ремонту автомобіля без врахування ПДВ становить - 38 331, 72 грн. 07.06.2022 року позивач звернувся до відповідача, який є страховиком автомобіля винуватця аварії, з повідомлення про настання страхового випадку з метою отримання страхового відшкодування та надав всі необхідні документи у відповідності до закону. Разом з тим, станом на день звернення до суду з даним позовом представниками відповідача на неодноразові звернення позивача не було надано жодної відповіді та не було здійснено виплати страхового відшкодування. Ухвалою суду від 15.12.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін, та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 274 ЦПК України. 17.01.2023 року та 31.01.2023 року до суду надійшли заяви представника позивача про розгляд справи за відсутності позивача та її представника. З матеріалів справи вбачається, що копія ухвали про відкриття провадження у справі та позовна заява з додатками направлена судом на адресу місцезнаходження відповідача. Разом з тим конверт був повернутий до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до висновків Великої Палати Верховного суду викладених в постанові від 25.04.2018 року у справі №800/547/17 - направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення/надсилання належним. При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправки, а тому не може свідчити про неправомірність його дій. У встановлений в ухвалі строк відповідач відзив щодо позовних вимог до суду не направив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч.1 ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Положеннями статтей 15, 16 ЦК, статтею 4 ЦПК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (статті 12 і 81 ЦПК України). Водночас, згідно ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, - ч.1 ст. 76 ЦПК України. доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень, - ст.77 ЦПК України. У відповідності до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно із ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 05.06.2022 року о 12.15 год. відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів «HYUNDAI» державний номер [NUMBER] під керуванням позивача та автомобіля «ВАЗ» державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Між учасниками ДТП було складено Європротокол, вину у вчиненні ДТП визнав [PERSON] . На момент настання дорожньо-транспортної пригоди автомобіль винуватця ДТП був застрахований у відповідача, страховий поліс № АР 2285184. Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «HYUNDAI» державний номер [NUMBER] від 24.06.2022 року, який було зроблено на замовлення позивача, вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 38 331, 72 грн. Згідно змісту позовної заяви, позивач вказує, що 07.06.2022 року з метою отримання страхового відшкодування звернувся до відповідача та у відповідності до положень ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» надав всі необхідні документи для виплати страхового відшкодування. Відповідно до пункту 2.1 статті 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст.28 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон), шкода заподіяна в результаті ДТП майну потерпілому це шкода пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до пп.33.1.4 п.33.1 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Згідно з п. 34.1, п.34.2, ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку, та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Відповідно до ст. 35.1 ЗУ ««Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви. Статтею 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачений порядок прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування страховиком та порядок його виплати. Разом з тим, до матеріалів позовної заяви, позивачем не долучено доказів, які б свідчили про те, що вона зверталась до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. При цьому, звернення позивача до МТСБУ та надання останнім відповідної відповіді щодо зволікання ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» у здійсненні страхового відшкодування за договором № АР /2285184 не підтверджує ту обставину, що позивач зверталась до відповідача. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного суду, викладених в постанові від 11.12.2019 року у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19 ) у Законі № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору. Не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування. Тому у контексті вказаних обставин справи можна зробити висновок, що у Законі № 1961-IV не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду. У будь-якому разі строк звернення обмежується щодо стягнення майнової шкоди річним строком. Інших обмежень щодо порядку звернення із заявою про виплату страхового відшкодування норми Закону № 1961-IV не містять. У разі звернення із заявою безпосередньо до суду, страховик з цього моменту має діяти відповідно до статті 36 Закону № 1961-IV, та не позбавлений можливості, у разі відсутності заперечень проти позову, його визнати та сплатити страхове відшкодування. Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Суд зауважує, що відповідач правом подачі відзиву не скористався, будь-яких доказів на спростування доводів позивача не надав. Таким чином, враховуючи, що відповідачем не було виплачено позивачу суму страхового відшкодування, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення невиплаченого страхового відшкодування в розмірі 38331, 72 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З приводу позовних вимог в частині стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог в цій частині, з огляду на те, що матеріали справи не містять доказів звернення позивача із заявою про виплату страхового відшкодування до страховика, що унеможливлює обчислення неустойки, чи сум, передбачених статтею 625 ЦК України, оскільки для цього слід визначити початок прострочення грошового зобов`язання. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Пунктами 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача, підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 992, 40 грн. Також, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені останнім і підтверджені документально судові витрати у виді вартості проведення оцінки матеріальних збитків у розмірі - 1500,00 грн.

Outcome: partial