Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

06 лютого 2023 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що відповідно до договору купівлі-продажу від 26.12.2000 за р.№ 1786, посвідченого Чміль Г.І., державним нотаріусом Куликівської державної нотаріальної контори , вона, [PERSON] , купила житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на будинок, виданого Смолянською сільською радою 25 листопада 1999 року та зареєстрованого Чернігівським МБТІ 25.11.1999 року за № 103. Як виявилося, у поштовій адресі було допущено помилку. Згідно з довідкою про уточнення поштової адреси № 585 від 25.11.2021 року, виданою виконавчим комітетом Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, номер житлового будинку «7». Згідно з архівною довідкою № 07 -02/58 від 23.01.2023, виданою Архівним відділом Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області, у архівному фонді Смолянської сільської ради Куликівського району є рішення виконавчого комітету сільської ради від 05 листопада 1999 року № 56 «Про оформлення права особистої власності на житлові будинки в сільській місцевості», яким сільська рада вирішила схвалити матеріали для оформлення [PERSON] права особистої власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На підставі вищезазначеного рішення комунальним підприємством «Чернігівське МБТІ» 29 вересня 2000 року було виготовлено Технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS] на ім`я власника - [PERSON] . Відповідно до довідки від 15.11.2021, виданої КП « Чернігівське міжміське БТІ`ЧОР, станом на 31 грудня 2012 року на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] право власності зареєстровано за [PERSON] в цілому, на підставі Свідоцтва про право власності від 25.11.1999 року. Відповідно до витягів та копій з погосподарських книг Смолянської сільської ради Куликівського району Чернігівської області за 1991 -2025 роки, головою домогосподарства , що знаходиться за адресою : [ADDRESS] , був [PERSON] , а після продажу ним будинку у 2000 році, головою вказаного домогосподарства стала [PERSON] . Відповідно до довідки № 66 від 20 січня 2023 року, виданої виконавчим комітетом Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, будинку [ADDRESS] немає. Згідно з довідкою № 122 від 25 січня 2023 року, виданою виконавчим комітетом Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, [PERSON] , має земельну ділянку в [ADDRESS] , розміром орієнтовно 0,25 га згідно з земельно - кадастровою книгою. Вказана земельна ділянка не приватизована, перебуває у комунальній власності Олишівської селищної ради. Відповідно до довідки від 15.11.2021, виданої КП « Чернігівське міжміське БТІ`ЧОР, станом на 31 грудня 2012 року на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] право власності не зареєстровано. Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 25.01.2023 року № 321033268, відомості про реєстрацію права власності на будинок [ADDRESS] , відсутня. Виявивши помилку у поштовій адресі, вона змушена була звернутися до виконавчого комітету Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, із заявою щодо зміни та присвоєння нової поштової адреси. Рішенням виконавчого комітету Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області № 56 від 21.12.2022 року їй було відмовлено у присвоєнні нової поштової адреси, посилаючись на поданий нею неповний пакет документів. 08 листопада 2022 року суб`єктом господарювання ФОП [PERSON] було виготовлено Технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, за адресою : [ADDRESS] . В зв`язку з тим, що виконавчий комітет Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області не може прийняти рішення про уточнення та зміну поштової адреси, а Реєстраційна служба не може зареєструвати договір купівлі-продажу від 26.12.2000 року № 1786 на її ім`я, у неї немає можливості вирішити питання, пов`язані з реєстрацією права власності інакше, як у судовому порядку. Просить суд визнати за нею, [PERSON] , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами садиби [ADDRESS] . Позовна заява надійшла до суду 06.02.2023. Головуючий суддя своєю ухвалою від 07.02.2023 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у даній справі, перше судове засідання призначено на 27.02.2023. Позивачка в судове засідання не з`явилася, заявивши клопотання про розгляд справи за її відсутності при пред`явленні позову. Олишівською селищною радою надано до суду заяву про визнання позову в повному обсязі та розгляд справи за відсутності представника селищної ради. Відповідно до ч. 2 ст. 206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Безпосередньо дослідивши письмові докази у справі суд приходить до такого. Згідно з договором купівлі-продажу будинку, посвідченого державним нотаріусом Куликівської державної нотаріальної контори 26 грудня 2000 року за реєстровим номером 1786, [PERSON] продав, а [PERSON] купила житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] . Будинок належав продавцю [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на будинок, виданого Смолянською сільською радою 25 листопада 1999 року та зареєстрованого Чернігівським МБТІ 25.11.1999 року за № 103 (а.с.17). На вказаному договорі відсутня відмітка про держану реєстрацію права власності на вказаний будинок за покупцем. На моменту укладення договору купівлі-продажку [PERSON] мав технічний паспорт на вказаний будинок з зазначенням адреси: [ADDRESS] (а.с. 18-19). На даний час, за інформацією КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації», право власності на спірний будинок по [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] (а.с. 52). Згідно з архівною довідкою № 07 -02/58 від 23.01.2023, виданою Архівним відділом Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області, у архівному фонді Смолянської сільської ради Куликівського району є рішення виконавчого комітету сільської ради від 05 листопада 1999 року № 56 «Про оформлення права особистої власності на житлові будинки в сільській місцевості», яким сільська рада вирішила схвалити матеріали для оформлення [PERSON] права особистої власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Однак, згідно з довідкою № 66 від 20 січня 2023 року, виданої виконавчим комітетом Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, будинку [ADDRESS] не існує. (а.с. 7). Відповідно до витягів та копій з погосподарських книг Смолянської сільської ради Куликівського району Чернігівської області за 1991 -2025 роки, [PERSON] був головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] , а після продажу ним будинку у 2000 році, головою вказаного домогосподарства вказана [PERSON] (а.с. 10-16, 20-50). Згідно з довідкою № 122 від 25 січня 2023 року, виданою виконавчим комітетом Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, [PERSON] , має в користуванні земельну ділянку в [ADDRESS] , розміром орієнтовно 0,25 га згідно з земельно - кадастровою книгою. Вказана земельна ділянка не приватизована, перебуває у комунальній власності Олишівської селищної ради (а.с.8). Таким чином, в суді встановлено, що адреса об`єкту нерухомого майна, зазначена у правовстановлюючих документах, не відповідає фактичному місцезнаходженню будинку, що є перешкодою для реєстрації права власності позивачки на будинок на підставі договору купівлі-продажу. При цьому помилка у зазначенні поштової адреси є очевидною, оскільки в [ADDRESS] , взагалі відсутні об`єкти нерухомого майна. Рішенням Олишівської селищної ради від 21 грудня 2022 року № 56 [PERSON] було відмовлено у задоволенні заяви щодо зміни та присвоєння нової поштової адреси (а.с. 54). За змістом статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та мирно володіти своїм майном; право приватної власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Згідно зі статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. У пунктах 106-107 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі № 522/1029/18 (провадження № 14-270цс19) вказано, що «відповідно до статті 392 ЦК України особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов`язальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права); у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Передумовою для застосування статті 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права». Велика Палата Верховного Суду також дійшла висновку, що це правило за аналогією закону має застосовуватися не тільки у випадках, коли власник втратив документ, який засвідчує його право власності, а й у випадках, коли наявні в нього документи не дають змоги беззаперечно підтвердити своє право власності на нерухоме майно, однак за умови, що право на майно не зареєстроване за іншою особою. Вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 цього Кодексу, суд та судове рішення не надають права власності, а лише підтверджують наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його. Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 25.01.2023 року № 321033268, відомості про реєстрацію права власності на будинок [ADDRESS] , відсутні, тобто право власності на будинок [ADDRESS] ні за ким не зареєстровано. Згідно з Технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: [ADDRESS] , та довідкою-характеристикою, об`єкт нерухомого майна існує, використовується за призначенням (а.с. 59-71). Домоволодіння розташоване на земельній ділянці, яка перебуває у комунальній власності Олишівської селищної ради та у користуванні [PERSON] . Право власності на будинок виникло у позивачки на підставі угоди, яка протягом більш ніж 20 років ніким не оспорювалась. При співставленні даних договору купівлі-продажу від 26.12.2000, технічного паспорту на будинок [ADDRESS] , виготовленого на ім`я [PERSON] , та технічного паспорту, виготовленого 08.11.2022, вбачається, що за наявних будівель і споруд, це один і той самий об`єкт нерухомого майна, однак з зазначенням різної нумерації будинків, що є технічною помилкою. На підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідно до правого регулювання правовідносин, що склалися, суд дійшов висновку, що право власності [PERSON] на будинок [ADDRESS] підлягає судовому захисту. В межах заявленого позову судом визнається право власності на житловий будинок, загальною площею 60 кв. м, прибудову до будинку та ганок, сарай літер Б-1, погріб літери - в,г. Сараї літ. б-1,б1-1,В1-1,в1-1, літня кухня літ.Г-1, ганок літ.г1, гараж літ. Д-1, за даними технічної інвентаризації побудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, тому право власності на них судом не обговорюється. На підставі викладеного,

Outcome: approved