Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказав, що 17 липня 2010 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від спільного проживання народився син [PERSON] , [INFO] . Позивач просить суд шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, у зв`язку з різними поглядами на життя, у зв`язку з чим часто виникають непорозуміння, які впливають на психічний стан його та дитини, між ними перестала існувати нормальна моральна атмосфера. Шлюбні відносини припинені більше шести місяців тому, спільне господарство не ведеться. Добровільно вказаний спір вирішити неможливо, тому позивач вимушений звернутися до суду і просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 17 липня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Ямпільського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис №29, судові витрати з відповідача не стягувати. Відповідно до ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 26.01.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено перше судове засідання з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, вх.№1174 від 21.02.2023, в якій просив розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує, просить позовні вимоги задовольнити та не надавати строку на примирення з відповідачем. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, вх.№1173 від 21.02.2023, в якій просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. У відповідності до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Частиною 1 ст.223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. За змістом статті 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ст.1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] , виданого 17.07.2010, [PERSON] 17.07.2010 зареєстрував шлюб з [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] (а.с.6). Із копії свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , виданого 10.10.2012 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ямпільського районного управління юстиції Вінницької області, встановлено, що [INFO] в м.Ямпіль Ямпільського району Вінницької області народився [PERSON] , батьками якого зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Із повідомлення управління «Центр надання адміністративних послуг» Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, вих.№14-02/4-61 від 24.01.2023, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована по [ADDRESS] (а.с.13). Із доводів позивача, викладених у позовній заяві, встановлено, що між позивачем та відповідачем шлюбні відносини фактично припинені, разом не проживають, спільне господарство не ведеться. Зазначені обставини відповідачем не спростовано належними і допустимими доказами, оскільки відповідач відзив на позов не подав. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. З урахуванням небажання позивача та відповідача підтримувати подружні стосунки, збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме інтересам сторін та їх дитини, що має істотне значення, а тому позовні вимоги є обґрунтованими і суд має підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На стягненні судових витрат позивач не наполягає та зазначив у позовній заяві про те, що не бажає стягувати з відповідача на його користь судові витрати. Тому, користуючись принципом диспозитивності, визначеним ч.1 ст.13 ЦПК України, суд не виходить за межі заявлених позовних вимог і вважає, що підстав для стягнення судових витрат із відповідача на користь позивача не вбачається.

Outcome: approved