Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Мишковську Т.М. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на частину земельної ділянки в порядку спадкування, мотивуючи позов тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , 1940 року народження. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з наступного майна: 49/100 частки житлового будинку з прибудовами, з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка, площею 0,0516 га, кадастровий номер земельної ділянки 0510136600:02:013:0136, розташована за адресою: [ADDRESS] , яка (частка ділянки) була успадкована померлою після смерті її чоловіка [PERSON] (помер [INFO] ), але не оформлена на її ім`я; земельна ділянка, площею 0,1186га, кадастровий номер 0524585600:02:004:0221, розташована за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями [PERSON] є позивач та Петрук [PERSON] , які своєчасно звернулись до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Посвятенка Ю.Д. з заявами про прийняття спадщини. 27.08.2021 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Посвятенко Ю.Д. посвідчено договір про поділ спадщини між [PERSON] та [PERSON] , згідно якого у спадщину до [PERSON] переходить земельна ділянка, площею 0,1186 га з кадастровим номером 0524585600:02:004:0221, місце розташування якої: [ADDRESS] . У спадщину до [PERSON] перейшло 49/100 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . 27.08.2021 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Посвятенко Ю.Д. позивачу видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на 49/100 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Проте, не вся спадщина охоплена виданим 27.08.2021 року свідоцтвом про право на спадщину за законом. Зокрема, нотаріус відмовився включити до переліку спадкового майна та видати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,0516 га, кадастровий номер земельної ділянки 0510136600:02:013:0136, розташована за адресою: [ADDRESS] , яка (частка ділянки) була успадкована померлою після смерті її чоловіка [PERSON] (помер [INFO] ), але не оформлена на її ім`я, про що було прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії: від 07.09.2021 року №81/02-3, яка мотивована відсутністю визначення частки померлої [PERSON] у спільній сумісній власності на земельну ділянку. Крім того, другий співвласник земельної ділянки, площею 0,0516 га, кадастровий номер 0510136600:02:013:0136, розташованої за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] померла [INFO] . Спадкоємцем після померлої [PERSON] є її син [PERSON] , який своєчасно подав заяву про прийняття спадщини та 25.07.2013 отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом на 51/100 частку житлового будинку з прибудовами, з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташований за адресою: [ADDRESS] , проте отримати Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку він не зміг, оскільки частки кожного співвласників не було виділено. У даній справі частка у праві спільної власності на земельну ділянку жодному із співвласників виділена не була, відтак, позивач має право на визнання права власності в порядку спадкування на 49/100 частки земельної ділянки, площею 0,0516 га, кадастровий номер 0510136600:02:013:0136, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що пропорційно частці будинку, який перебуває у власності позивача. У зв`язку зі смертю обох співвласників земельної ділянки, площею 0,0516 га, кадастровий номер 0510136600:02:013:0136, розташованої за адресою: [ADDRESS] , позивач не може реалізувати своє право на прийняття спадщини за законом через те, що нотаріус відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності без виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Після смерті одного із співвласників частка у праві спільної сумісної власності належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З огляду на викладене позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на 49/100 частки земельної ділянки, площею 0,0516 га, кадастровий номер 0510136600:02:013:0136, розташованої за адресою: [ADDRESS] , призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в загальному позовному провадженні. 27.01.2022 ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області провадження у цивільній справі №127/30717/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частину земельної ділянки в порядку спадкування зупинено до 01 липня 2022 року. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.07.2022 провадження у цивільній справі №127/30717/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частину земельної ділянки в порядку спадкування - поновлено. 11.11.2022 ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області залучено до участі в справі [PERSON] як правонаступника відповідача [PERSON] . 26.12.2022 [PERSON] через свого представника адвоката Ткачук В.В. звернулась до суду із зустрічною позовною заявою (вх. №84411), згідно якої просила визнати за нею право власності в порядку спадкування на 51/100 частки земельної ділянки, площею 0,0516 га, кадастровий номер 0510136600:02:013:0136, розташованої за адресою: [ADDRESS] , призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.01.2023 зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частину земельної ділянки в порядку спадкування та первісний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частину земельної ділянки в порядку спадкування об`єднано в одне провадження. У підготовче засідання учасники справи не з`явилися. Представник позивача за первісним позовом [PERSON] - адвокат Калачик Н.М, яка діє на підставі ордера на надання правової допомоги серії АВ №1046632 від 01.11.2022, 28.02.2023 подала клопотання (вх. №16020) згідно якого просила розгляд справи провести у відсутність позивача за первісним позовом та його представника та ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Вимоги первісного позову підтримала у повному обсязі, зустрічний позов визнала у повному обсязі. У зв`язку із визнанням позовних вимог у підготовчому засіданні просила про повернення 50% сплаченого судового збору, судові витрати на правничу допомогу просила залишити за нею. Представник позивача за зустрічним позовом [PERSON] - адвокат Ткачук В.В., яка діє на підставі ордера серія АВ №1050877 від 25.10.2022, також 28.02.2023 подала клопотання (вх. №16015) згідно якого просила розгляд справи просила провести без участі [PERSON] та її представника, ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Вимоги первісного позову визнала у повному обсязі, а вимоги зустрічного позову підтримала у повному обсязі. У зв`язку із визнанням позовних вимог у підготовчому засіданні просила про повернення 50% сплаченого судового збору, судові витрати на правничу допомогу просила залишити за нею. Згідно частин 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши у підготовчому засіданні обставини справи, суд приймає визнання позовних вимог як відповідачем за первісним позовом, так і відповідачем за зустрічним позовом та вважає, що первісний та зустрічний позови підлягають задоволенню. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно довідки Відділу реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області №2457-67 від 27.05.2008 [PERSON] та [PERSON] 05.05.1993 зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 966 (а.с. 17). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] виданого 23.10.2000 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, після розірвання шлюбу прізвище дружини - [PERSON] (а.с. 16). Згідно державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №269429 виданого 20.05.2009 земельна ділянка, площею 0,0516га, кадастровий номер 0510136600:02:013:0136, розташована за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності (а.с. 6). Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 18.12.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, [INFO] помер [PERSON] (а.с.8). Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 01.04.2016 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, [PERSON] померла [INFO] (а.с.7). Як вбачається із свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 24.03.1972 [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.18). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.08.2021 [PERSON] прийняла у спадщину, після померлої [PERSON] , 49/100 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Відповідно до договору про поділ спадщини від 27.08.2021, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , у спадщину до [PERSON] переходить: земельна ділянка площею 0,1186 га з кадастровим номером 0524585600:02:004:0221, місце розташування якої: [ADDRESS] ; у спадщину до [PERSON] переходить: 49/100 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №272099530 від 27.08.2021 за [PERSON] зареєстровано на праві спільної часткової власності 49/100 часток житлового будинку, з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.07.2013 [PERSON] прийняв у спадщину, після померлої [PERSON] , 51/100 частки житлового будинку з відповідною часткою прибудов, господарських будівель і споруд під номером [ADDRESS] (а.с. 13). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №6819846 від 25.07.2013р за [PERSON] зареєстровано на праві спільної часткової власності 51/100 частку житлового будинку, з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 138). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 30.12.2021 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (а.с. 75). Із заявою про прийняття спадщини, після померлого [PERSON] , звернулась його дочка [PERSON] (а.с. 74 зворот). Згідно заяви від 15.07.2022 за №502 [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини після померлого свого чоловіка - [PERSON] (а.с. 78). Постановою приватного нотаріуса Посвятенко Ю.Д. про відмову у вчиненні нотаріальної дії №81/02-31 від 07.09.2021 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, належне [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме: на належну померлій частку земельну ділянку площею 0,0516 га за кадастровим номером 0510136600:02:013:0136, місце розташування якої: [ADDRESS] , оскільки для успадкування частки в праві власності на земельну ділянку, яка належала [PERSON] та перейшла у спадщину до [PERSON] , необхідно визначити частку, яка спадкується (а.с. 12). 06.12.2022 постановою державного нотаріуса Другої вінницької державної нотаріальної контори Малая Н.С. №949/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку земельної ділянки, площею 0,0516 га, у межах згідно з планом, кадастровий номер 0510136600:02:013:0136, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] після померлого [INFO] батька - [PERSON] , який прийняв спадщину за законом після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , але не оформив своїх спадкових прав (а.с. 131). Відповідно до положень ч. 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому, ч. 1 ст. 355 ЦК України передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). У відповідності до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Разом з тим, відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Крім того, згідно із положеннями ст. 372 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільні сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. В той час як частинами 1-2 ст. 120 ЗК України встановлено, що у разі набуття на підставі вчиненого правочину або у порядку спадкування права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці приватної власності, право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від попереднього власника таких об`єктів до набувача таких об`єктів, без зміни її цільового призначення. У разі набуття окремої частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, що перебував у приватній власності її попереднього власника, право власності на земельну ділянку, на якій розміщений такий об`єкт, одночасно переходить до набувача пропорційно до його частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо попередньому власнику у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому розмірі. Згідно з ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.п. 4.14 п. 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №262/5 від 22.02.2012 (далі - Порядок) передбачено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. Згідно п.п. 4.15. п. 4 глави 10 розділу II Порядку видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» з №20 від 22.12.1995 частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. У відповідності до ст. 89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Згідно статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Верховний Суд у постанові від 16 червня 2021 року посправі №570/997/19 зробив висновок, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. Аналогічний правовий висновок неодноразово було викладено Верховним Судом, у постановах від 20 червня 2018 року у справі №640/13903/16-ц (провадження №61-15147св18); від 20 червня 2018 року у справі №266/5267/18 (провадження №61-6647св19); від 20 березня 2019 року у справі №550/1040/16- ц (провадження №61-28423св18); від 22 квітня 2020 року у справі №601/2592/18 (провадження №61-17859св19); від 22 квітня 2020 року у справі №127/23809/18 (провадження №61-11210св19); від 27 травня 2020 року у справі №361/7518/16-ц (провадження №61-43734св18), від 16 вересня 2020 року у справі №464/1663/18 (провадження №61-9410св19). При ухвалені рішення, суд враховує визнання відповідачем-позивачем первісних позовних вимог, а позивачем-відповідачем зустрічних позовних вимог, тому відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Крім того, відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного суд України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» №2 від 12 червня 2009 року у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтересів інших осіб (не відповідачів), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Визнання як первісного, так і зустрічного позову не суперечить нормам законодавства, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, протилежного судом не встановлено. Таким чином суд дійшов висновку про задоволення первісного та зустрічного позовів, враховуючи відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтв про право на спадщину, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 49/100 частки земельної ділянки, площею 0,0516 га, кадастровий номер 0510136600:02:013:0136, розташованої за адресою: [ADDRESS] , призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 51/100 частки земельної ділянки, площею 0,0516 га, кадастровий номер 0510136600:02:013:0136, розташованої за адресою: [ADDRESS] , призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Щодо розподілу судових витрат, враховуючи заяви позивачів як за первісним, так і за зустрічним позовом про залишення судових витрат за ними та про повернення з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подані позовів, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Зважаючи на заяви сторін судові витрати розподілу між сторонами не підлягають. Водночас, враховуючи, що при звернення до суду з первісним позовом позивач [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 908,00 грн, даний позов відповідачем визнано, відтак [PERSON] слід повернути з державного бюджету 454,00 грн судового збору сплаченого при поданні первісного позову. Також позивач за зустрічним позовом [PERSON] при звернення до суду із зустрічним позовом сплатила судовий збір у розмірі 992,40 грн, даний позов відповідачем визнано, відтак [PERSON] слід повернути з державного бюджету 496,20 грн судового збору сплаченого при поданні зустрічного позову.

Outcome: approved