Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

Зміст позовних вимог. У серпні 2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд: позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог вказує, що 16 червня 2012 року між ним та [PERSON] зареєстровано шлюб. Від спільного шлюбу народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 07 квітня 2021 року шлюб між подружжя розірвано. З грудня 2021 року [PERSON] перестала телефонувати та виходити на зв`язок. Зазначає, що дитина постійне проживає разом з ним, знаходиться на його утриманні. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться її життям, не спілкується, не надає матеріальну допомогу. Наразі відповідач проживає в Туреччині та має іншу сім`ю. З цих підстав позивач просить позов задовольнити. Рух справи. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 серпня 2022 року справу передано на розгляд судді Банасько І.М. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 12 вересня 2022 року відкрито загальне провадження по справі та призначено до підготовчого розгляду. Згідно розпорядженням керівника апарату Оболонського районного суду м. Києва від 21 листопада 2022 року № 116, у зв`язку з перебуванням судді Банасько І.М. на тривалому лікарняному, у зв`язку з вагітністю та пологами, призначено повторний автоматизований розподіл справи. На підставі повторного протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 листопада 2022 року справу передано на розгляд судді Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 25 листопада 2022 року справу прийнято до провадження та призначено до підготовчого розгляду. 22 грудня 2022 року Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районного у м. Києві державної адміністрації надала до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 17 січня 2023 року витребувано у Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетину державного кордону [PERSON] за період з грудня 2021 року по грудень 2022 року, із зазначенням напрямку перетину державного кордону. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15 лютого 2023 року витребувано у Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетину державного кордону [PERSON] за період з січня 2020 року по грудень 2022 року, із зазначенням напрямку перетину державного кордону. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15 лютого 2023 року закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду по суті на 10 березня 2023 року. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги та просив задовольнити в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. Пояснив, що мати востаннє бачилася з дитиною в 2020 році. З грудня 2021 року перестала телефонувати та взагалі виходити на зв`язок. Під час однієї з розмов вона повідомила, що має іншу сім?ю. Відповідач не бачиться з дитиною, не піклується про неї, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується з нею, що негативно впливає на фізичний розвиток. Враховуючи її безвідповідальне ставлення до своїх батьківських прав просить позбавити її батьківських прав. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася судом належним чином. Судова повістка про виклик, позовна заява з додатками та копія ухвали про відкриття провадження надсилалася відповідачу за адресою останнього відомого місця проживання: [ADDRESS] . Конверт повернувся з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Окрім того, відповідач повідомлялася про розгляд справи шляхом розміщення оголошення про виклик на сайті Оболонського районного суду м. Києва. Клопотання про відкладення розгляду справи, до суду відповідач не надіслала, про причину неявки суд не повідомила, відзив та інші заяви з процесуальних питань від неї до суду не надходили. Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлені судом належним чином. 22 грудня 2022 року надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Разом з тим, надали висновок про доцільність позбавлення батьківських прав. Свідок [PERSON] , яка являється матір`ю позивача в судовому засіданні пояснила, що в 2012 році син одружився з [PERSON] . Зі слів останньої вона була сиротою з дитбудинку, родичів не мала. Влітку 2012 року відгуляли весілля, а восени народилася дитина [PERSON] . Після того, як дитині виповнився один рік відповідач почала кудись їздити. Пізніше зі своїм коханцем переїхала до м. Миколаєва та забрала з собою дитину. Через деякий час зателефонувала позивачу і повідомила, що якщо він орендує їй квартиру, то вона віддасть йому дитину. Позивач зібравши гроші за квартиру поїхав за дитиною і забрав її. Зазначила, що мати приїздила до дитини на 1 вересня, коли дитина йшла до першого класу. Після того більше не приїздила до дитини. До грудня 2021 року спілкувала з дитиною засобами телефонного зв`язку. Повідомила, що народила дитину, на що [PERSON] дуже образилася та замкнулася в собі. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. На переконання суду подальше відкладення розгляду справи не сприятиме своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному розгляду справи по суті та дотримання судом розумних строків розгляду справи, порушуватиме права інших учасників справи. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Тому, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності належним чином повідомленого відповідача та представника третьої особи. Фактичні обставини справи. Суд, вислухавши думку позивача, пояснення свідка, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та правовідносини між сторонами. Судом встановлено, що заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12 травня 2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14 березня 2017 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, від спільного шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідок Відділу реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонської РДА, позивач [PERSON] та дитина [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається зі свідоцтва про право власності від 02 грудня 2011 року, квартира [ADDRESS] на праві спільної часткової власності [PERSON] та членам його сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. Позивач [PERSON] працює пекарем 3 розряду, пекарні № 2 виробничого відділу №1 ТОВ «Столичний пекарний дім» з 01 липня 2021 року (наказ № 9-п від 29 червня 2021 року) по теперішній час, що підтверджується довідкою № 13 від 20 серпня 2022 року, виданою ТОВ «Столичний пекарний дім». Згідно довідки про доходи № 04-РВ -29 від 26 червня 2022 року, виданої ТОВ «Столичний пекарний дім» за період з 01 липня 2021 рік по 31 травня 2022 року дохід [PERSON] становить 156 562,80 грн. На виконання вимог ухвали суду про витребування доказів Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надано лист, з якого вбачається, що 21 серпня 2020 року відповідач [PERSON] виїхала до Туреччини, відомості про повернення до України відсутні. Оболонською РДА в м. Києві суду надано висновок № 104-6674 від 20 грудня 2022 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] . З висновку вбачається, що дитина [PERSON] проживає та зареєстрована разом з батьком за адресою: [ADDRESS] .Відповідно до акту обстеження умов проживання від 26 жовтня 2022 року, складеного службою у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації встановлено, що квартира охайна, чиста, облаштована необхідними меблями та побутовою технікою. Створені належні умови для проживання та розвитку дитини. Вероніка забезпечена шкільним приладдям та книжками за віком, одягом та взуттям за сезоном. Дитина є ученицею школи І ступеня № 268 Оболонського району м. Києва. Адміністрацією КНП «ЦПМСД № 1» надано інформацію, що дитина спостерігається лікарями філії № 1 КІШ «ЦГІМСД № 1» від народження. Декларацію укладено 07 вересня 2018 року батьком дитини [PERSON] з лікарем-педіатром амбулаторії № 3. Зі слів медичної бригади, на амбулаторному прийомі малолітня [PERSON] , майже завжди, з бабусею (зі сторони батька) [PERSON] або з батьком. Останнє відвідування амбулаторії 03 жовтня 2022 р. було з бабусею, яка завжди прислуховується до порад лікаря та належним чином піклується про здоров`я своєї онучки. Оболонським районним в м. Києві центром соціальних служб надано інформаційну довідку психоемоційного стану дитини. В ході консультацій з`ясувалося, що мати проживала окремо багато років, як пам`ятає дитина, з батьком вона залишилась жити ще коли була зовсім маленькою. Мати її залишила, а сама приїжджала дуже рідко, бачились вони декілька разів на рік, і то не довго. Потім мати поїхала до Туреччини, спочатку телефонувала часто, а на даний час, зв`язку з нею немає вже рік. Мати не телефонує, не вітає дитину з днем народження. [PERSON] не розуміє, чому мати поводить себе таким чином. Проговорює, що вона не вірить в те, що мати про неї забула і намагається виправдати таку її поведінку (може щось з телефоном). У [PERSON] діагностується підвищена тривожність пов`язана, перш за все, з деструктивними відносинами між нею та матір`ю. Своєю сім`єю дитина вважає батька, бабусю та тітку, в такому колі їй затишно і комфортно. Батько дитини, [PERSON] , відповідно до довідки виданої ТОВ «Столичний пекарський дім» працює пекарем З го розряду, пекарні № [NUMBER] Виробничого відділу № 1 з 01 липня 2021 року по теперішній час, та має стабільний дохід, характеризується позитивно. Мати дитини, [PERSON] , про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, до служби у справах дітей та сім`ї Оболонської РДА м, Києва, не зверталася. Станом на 08 грудня 2022 року, пояснень чи заперечень стосовно позбавлення її батьківських прав не надавала. На засіданні Комісії, що відбулась 08 грудня 2022 року був присутній батько дитини та просив його позов підтримати, оскільки мати взагалі відсутня в житті дитини. Повідомив, що приблизно 3 роки тому мати дитини виїхала до Туреччини. З початку вона спілкувалась з донькою за допомогою мобільних застосунків, а потім зв`язок з нею взагалі зник. Батько зазначив, що, за наявною в нього інформацією, мати дитини одружилась вдруге у Туреччині і народила там дитину. Родичів колишньої дружини він не знає, оскільки вона була сиротою. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції про права дитини покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Відповідно до статті 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV рішення є обов`язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції. У рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року ЄСПЛ наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Сімейним кодексом України у статті 7 визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 150 Сімейного кодексу України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі зобов`язання піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Наведені вище обставини переконують суд в тому, що поведінка відповідача відносно її доньки є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками. В контексті приписів ч. 6 ст. 19 СК України, рішення органу опіки та піклування не є для суду обов`язковим, а підлягає оцінці поряд з іншими доказами. Надаючи оцінку висновку Оболонської РДА в м. Києві, наданому в порядку ст. 19 СК України, суд виходить з того, що згідно з ч.ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд погоджується з висновком Оболонської РДА в м. Києві як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки в ході судового розгляду знайшов підтвердження факт неналежного виконання нею батьківських обов`язків, відсутність прояву інтересу до здоров`я, виховання дитини, її долі, що свідчить про ухилення матері від виконання батьківських обов`язків. На підставі викладеного,

Outcome: approved