Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~В лютому 2023 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що 05 січня 2012 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 01. В шлюбі у них народилася одна дитина: [PERSON] , [INFO] . З відповідачкою разом не проживають протягом тривалого часу, спільного господарства не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є постійні сварки і суперечки, що виникають між ними. Фактично їх сім`я розпалася, існує лише формально, тому позивач просить шлюб розірвати. Син [PERSON] на даний час проживає разом з ним, мати не заперечує щодо проживання дитини з батьком, тому [PERSON] також просить залишити дитину проживати разом з ним. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримує, просить його задовольнити. Пояснив, що в шлюбі з відповідачкою часто виникали сварки та інші непорозуміння, в зв`язку з чим вони припинили шлюбні відносини та не ведуть спільне господарство. Відповідачка в 2022 році була з дитиною певний період за кордоном і зараз знову планує виїжджати за межі України. Він не погоджується з тим, щоб разом з нею за кордон виїжджала їх малолітня дитина, яка на даний час проживає з ним, відвідує дитячий садочок № 7. В зв`язку з такими обставинами просить після розірвання шлюбу залишити проживати малолітню дитину з батьком. \~ \~ \~ \~Відповідачка [PERSON] позов визнає. Також просить розірвати шлюб з позивачем, так як вони спільно не проживають, сімейних відносин не підтримують з березня 2022 року. З 25 березня 2022 року по 7 серпня 2022 року вона з дитиною перебувала в Франції, але так як дитині було важко адаптуватися до умов проживання за кордоном, то в зв`язку з цим вони повернулися в Україну. Оскільки шлюбні відносни з позивачем припинилися, вона не має житла для проживання, а тому має намір знову виїхати за кордон. Не має заперечень щодо залишення малолітньої дитини проживати з батьком. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 05 січня 2012 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 01. Від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є постійні сварки і суперечки, що виникають між сторонами. Вони не підтримують подружніх відносин протягом тривалого часу. Дитина проживає разом з батьком, перебуває на його утриманні. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 вищезазначеного Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом частини третьої статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Вказаного висновку дійшов ВС КЦС у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18. Верховний Суд у постанові від 22 грудня 2021 року в справі № 339/143/20 звернув увагу на те, що враховуючи, що сторони не зверталися до суду із вимогами про визначення місця проживання дитини з одним із батьків суд, враховуючи принципи змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обґрунтовано в межах доводів та вимог позову про розірвання шлюбу та залишення дитини проживати з матір`ю, встановивши, що дитина до розірвання шлюбу після припинення фактичних шлюбних відносин батьків проживала разом з матір`ю, залишив проживати дитину з нею, чим лише констатував проживання дитини, не визначаючи його. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам сторін, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Після розірвання шлюбу малолітню дитину сторін суд залишає проживати з позивачем. Згідно ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідачка позовні вимоги визнає, суд приходить до висновку про повернення позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 1073,60 гривень згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки АТ «РВС Банк» № 02-1648455/1/С від 02 лютого 2023 року, що становить 536,80 гривень. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved