Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, та свої вимоги мотивує тим, що ним була\~надана позика\~ [PERSON] ,\~а саме\~грошові кошти\~у розмірі\~1000\~доларів США згідно\~ розписки,\~написаної ним\~власноручно \~ 22.09.2022\~року. Згідно із\~розпискою,\~ [PERSON] \~отримав 22.09.2022\~року від\~нього 1000\~(одну\~тисячу)\~доларів США\~та зобов`язувався\~повернути позику\~в розмірі\~1000\~(одна\~тисяча)\~доларів США\~до 22.10.2022\~року. Зазначає, що [PERSON] прострочив строк повернення грошових коштів, який був обумовлений в розписці. Тому просить суд стягнути з [PERSON] на його користь грошові кошти в розмірі 1000 (одна тисяча) доларів США. Представник позивача -адвокат Пономаренко О.В. надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі. Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що із заявленими позовними вимогами він не погоджується, вважає їх такими, що задоволенню не підлягають оскільки у день написання розписки позивач не передавав йому коштів, як і не позичав йому коштів в інший день. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. (а.с.22) Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.09.2022 року між позивачем і відповідачем була складена розписка, в якій зазначено, що відповідач отримав від позивача одну тисячу доларів США та зобов`язується їх повернути позивачу в строк до 22.10.2022 року без відсотків. Дана розписка містить паспортні дані сторін, адреси реєстрації та дату складання, завірена підписами сторін. (а.с.9) Натомість, відповідачем на спростування доводів позивача та даного документа не надано до суду жодного належного та достатнього доказу у розумінні ст.ст. 76-80 ЦПК України. Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Так, слід зазначити, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошових сум позичальникові. Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною 1 статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Грошовою одиницею України є гривня (статтею 99 Конституції України). За змістом статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Загальні положення про виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, згідно з якою грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. У разі, якщо позика правомірно надана в іноземній валюті і позичальник (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини 3 статті 533 ЦК України. За таких обставин, є всі правові підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача 1073 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved