Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Гусаров В.О. звернувся до суду засобами поштового зв`язку з позовною заявою, отриманою судом 27.07.2022, в якій просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються за судовим наказом №214/2897/18 від 20.08.2018 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частки на 1/6 частку заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Пред`явлені вимоги представник позивача мотивував тим, що судовим наказом Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.08.2018 у справі №214/2897/18 з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання їх спільного сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 08.05.2018 і до досягнення дитиною повноліття. 10.10.2020 позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] . Від даного шлюбу [INFO] народилася донька [PERSON] . Після того, як дружина позивача [PERSON] завагітніла, відносини між подружжям різко погіршилися і вже вагітна дружина виїхала для окремого проживання. Через обставини, викликані початком військових дій в Україні і мали різкий негативний вплив на психологічний стан обох з подружжя, після народження [INFO] доньки [PERSON] , відносини подружжя не налагодилися. Позивач намагається відновити фактичні шлюбні відносини з дружиною, але у зв`язку з його постійною відсутністю за місцем проживання через службу у лавах Національної гвардії України, налагодити сімейне життя та поновити спільне проживання разом із дружиною та донькою поки що не вдається. При цьому, 18.05.2022 Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області у справі №204/387/22 прийнято заочне рішення, яким з позивача на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] та на утримання дружини [PERSON] у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно і до досягнення донькою трирічного віку, тобто до [INFO] . Отже, з урахуванням вказаних рішень суду з позивача підлягають стягненню щомісячно 67% з усіх його доходів на утримання двох дітей та дружини. Позивач до лав Національної гвардії України був призваний з попереднього місця роботи ПрАТ «СУХА БАЛКА», де отримував компенсацію середнього заробітку на підставі ч. 3 ст. 119 КЗпП, якою передбачено, що за працівниками, призваними на військову службу, зберігається середній заробіток на підприємстві, у яких вони працювали на час призову. 01.07.2022 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» №2352-ІХ, яким у ч. 3 ст. 110 слова «зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток» замінено словами «зберігаються місце роботи і посада», у зв`язку з чим компенсацію середнього заробітку від ПрАТ «СУХА БАЛКА» позивач отримувати не буде та не матиме доходів. Таким чином, після винесення судами рішень про стягнення з позивача аліментів змінився його сімейний і матеріальний стан, визначений розмір аліментів став для позивача надміру обтяжливим, у зв`язку з чим він звернувся до суду з даним позовом, в якому просить зменшити розмір стягуємих з нього аліментів за судовим наказом від 20.08.2018 з 1/4 частки до 1/6 частки його заробітку (доходу), щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою від 05.10.2022 відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представником позивача адвокатом Гусаровим В.О. подано клопотання про проведення судового засідання за його та позивача відсутністю, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідачка про місце, дату та час розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання, у судове засідання не з`явилася, заяв та клопотань від неї не надходило. Відзиву не подано. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, належне повідомлення відповідачки, не подання відзиву у встановлений судом строк, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку представника позивача проти заочного розгляду справи. Через неявку у судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Інших заяв та клопотань не подано. Інших процесуальних дій не вчинялося. Дослідивши письмові докази по справі, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що судовим наказом від 20.08.2018 Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі №214/2897/18 (провадження №2-н/214/354/18) з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.05.2018 і до досягнення дитиною повноліття. На підставі даного судового наказу постановою державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного територіального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 08.07.2020 відкрито виконавче провадження ВП №6280953. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, [PERSON] посилався на зміни в його матеріальному та сімейному становищі, які ускладнюють сплату ним аліментів на утримання сина [PERSON] в попередньо визначеному розмірі, що ставить його в скрутне матеріальне становище. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Як слідує зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», яку кореспондує ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі ст.ст. 141, 180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, тобто такий обов`язок є особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини щодо належного матеріального забезпечення є законодавчо передбачена можливість зміни раніше визначеного судовим рішенням розміру аліментів залежно від зміни певних життєвих обставин. Так, відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та інших випадках, передбачених СК України. Аналогічне роз`яснення надане і в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремим норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3. При цього, з аналізу ст. 192 СК України й наданих Пленумом Верховного Суду України роз`яснень вбачається, що зміна розміру аліментів є правом, а не обов`язком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 05.02.2014 у справі №6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів), а тому у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Разом із тим, право вимагати зміни розміру аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, визначених ст.ст. 182-184 СК України, та відсутність імперативного припису на неможливість зміни їх розміру, не може обмежуватися разовим здійсненням визначення їх розміру. Отже, в разі зміни окремих обставин, які визначають доцільність перегляду попередньо визначеного розміру аліментів, той з батьків, з ким проживає дитина, вправі подати до суду позовну заяву про зміну порядку чи способу їх стягнення шляхом збільшення розміру аліментів. Оскільки спір між сторонами виник з приводу розміру аліментів, тому при визначенні їх розміру та доцільності зменшення попередньо визначеного розміру відповідно до ст. 182 СК України суд обов`язково враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших аліментних зобов`язань; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Судовим розглядом встановлено, що після винесення Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , у нього змінився сімейний та фінансовий стан. Так, між [PERSON] та [PERSON] 10.10.2020 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Від даного шлюбу у позивача та [PERSON] [INFO] народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Заочним рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області 18.05.2022 задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19.01.2022 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) до досягнення дочкою трирічного віку, щомісячно, починаючи з 19.01.2022 і до 25.04.2025. Рішення набрало законної сили 18.06.2022. Постановами старшого державного виконавця Саксаганського відділу ДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 10.01.2023 відкрито виконавчі провадження ВП 70714546 та 70715254 з примусового виконання виконавчих листів №204/387/22, виданих 22.06.2022 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дружини у розмірі 1/6 частини та на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів. Як вбачається з довідки ПрАТ «СУХА БАЛКА» від 07.06.2022, [PERSON] працює на даному підприємстві на посаді кріпильника та отримує дохід, з яких відбувається відрахування аліментів, а саме за період з грудня 2021 року по травень 2022 року з нарахованої заробітної плати у розмірі 66 356,89 грн сплачено аліменти у розмірі 33 178,48 грн. Відповідно до довідки про доходи (грошове забезпечення) військовослужбовця [PERSON] за період з 01.12.2021 по 31.05.2022 йому нараховано грошове забезпечення у розмірі 77 408,46 грн та одноразові виплати у загальному розмірі 123 846,14 грн, з яких у грудні 2021 року у розмірі 1 000,00 грн, у березні 2022 року - 35 357,14 грн, у квітні 2022 року - 43 744,50 грн, у травні 2022 року - 43 744,50 грн. Глава VII Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII врегульовує особливості призову під час мобілізації. Громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами третьою, четвертою статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 51, частиною п`ятою статті 53, частиною третьою статті 57, частиною п`ятою статті 61 Закону України «Про освіту». Верховною Радою України 01.07.2022 прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» №2352-ІХ, який набрав чинності 19.07.2022. Відповідно до Закону №2352-ІХ внесені зміни до Кодексу законів про працю України, а саме: в частині третій статті 119 слова «зберігаються місце роботи, посада, і середній заробіток» замінено словами «зберігаються місце роботи і посада». Отже, з 19.07.2022 частина третя статті 119 КЗпП України діє в наступній редакції: за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи і посада на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відтак, компенсація з бюджету середнього заробітку на підприємстві (в установі/організації), де працювали на час призову, незалежно від підпорядкування та форми власності здійснюється по 18.07.2022 включно, тобто до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022. Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців. Пунктом 2 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам №260 визначено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні вили грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; премія. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди, допомоги. Отже одноразові додаткові виді грошового забезпечення військовослужбовців не мають систематичний щомісячний характер. Відповідно до ст.ст. 13, 81, 83 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судовим розглядом встановлено, що після винесення 20.08.2018 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області судового наказу №2-н/214/354/18, виданого 23.06.2020, про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] у позивача відбулися істотні зміни в сімейному та майновому стані, який отримуючи грошове забезпечення як військовослужбовець, має на утриманні непрацездатну дружину та двох дітей та сплачує аліменти у загальному розмірі 2/3 частки від його доходу, суд вважає за необхідне зменшити розмір аліментів, стягуємих з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частки його заробітку (доходу) до 1/6 частки його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття дитини. Згідно роз`яснення у постанові Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», від 15.05.2006 №3, аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили. Таким чином, стягнення аліментів у зміненому розмірі необхідно розпочати з дня набрання рішенням суду законної сили і проводити до досягнення дитиною повноліття. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що позивачем не заявлялася вимога про відшкодування понесених ним витрат по сплаті судового збору та не наводився попередній розрахунок, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для їх стягнення з відповідачки.

Outcome: approved