Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, де просить ухвалити рішення, яким визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] та покласти на відповідача судові витрати. На обґрунтування позову зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS] . В квартирі зареєстрований її знайомий, відповідач [PERSON] , проте з грудня 2019 року у квартирі він не проживає, не приймає участі в утримані житла, особистих речей в квартирі не має. Оскільки реєстрація відповідача у належному їй житлі створює перешкоди у його користуванні і розпорядженні ним, просить позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав та мотивів, викладених у тексті позову та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Додатково вказав, що відповідач не є членом сім`ї позивачки, добровільно знятися з реєстрації відмовляється, що порушує права [PERSON] . В судове засідання, призначене на 22.02.2023, представник позивача [PERSON] адвокат Шамшурін Ю.В. не з`явився, направив на адресу суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутність та у відсутність позивача. В заяві вказав, що наполягає на задоволення позову та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає та просить розгляд справи проводити у його відсутність. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків. Частиною 1 ст.2\~ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Спосіб захисту, обраний позивачем, відповідає способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених статтею 16 ЦК України. У відповідності до ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 04.07.2022, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Мушинським О.Ю., [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Право власності на нерухомість належним чином зареєстроване у встановленому законом порядку, що підтверджується інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 304152879. Згідно інформації з Реєстру територіальної громади Крюківської районної адміністрації Кременчуцького району Полтавської області відповідач [PERSON] зареєстрований як проживаючий за адресою: [ADDRESS] . Актом від 10 жовтня 2022 року [PERSON] та [PERSON] , що проживають в будинку [ADDRESS] , підтвердили, що [PERSON] не проживає за цією адресою з січня 2019 року по теперішній час. Матеріали справи не містять доказів наявності перешкод у проживанні відповідача у вказаній квартирі чи поважність причин не проживання відповідача за місцем реєстрації, відповідач у письмовій заяві позов визнав. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном, навіть, якщо він не позбавлений володіння цим майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати усунення будь-яких порушень свого права від будь-яких осіб у спосіб, який власник вважає прийнятним та ефективним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Частиною першою\~статті 383\~ЦК України\~закріплено положення,\~відповідно до\~якого власник\~житлового будинку,\~квартири має\~право використовувати\~помешкання для\~власного проживання,\~проживання членів\~своєї сім`ї,\~інших осіб. Отже,\~судом встановлено,\~що відповідач\~ [PERSON] ,\~не будучи\~членом сім`ї\~власника,\~без поважних\~причин тривалий\~час,\~понад один\~рік, не мешкає за адресою своєї реєстрації: [ADDRESS] , наявності перешкод у користуванні суду не доведено, його майна у квартирі немає, добровільно з реєстраційного обліку не знявся, чим чинить перешкоди власнику у користуванні нерухомим майном. Позивач [PERSON] , яка є власником житла, заперечує наявність домовленості між нею та [PERSON] щодо користування житлом, відповідач позов визнає. У зв`язку з викладеним суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача у спірній квартирі створює позивачу перешкоди у праві користування та розпорядження своєю власністю, а тому вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 ЦПК України та частиною 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами) передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За викладених обставин, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу, [PERSON] , з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при подачі позову до суду, а також стягнути на її користь з відповідача сплачений нею судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.

Outcome: approved