Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-02 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Вінницягаз Збут») звернулось до суду із вищевказаним позовом через свого представника [PERSON] до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за послуги з постачання природного газу. Підставність вимог обґрунтовано тим, що позивач є організацією, що надає населенню послуги з постачання природного газу відповідно до умов, визначених Правилами постачання природного газу, а Відповідач є споживачем послуг з постачання природного газу, з відкритим особовим рахунком № [NUMBER] . Позивач зазначає, що відповідачем приймаються послуги з газопостачання та проводиться часткова оплата послуг, тому сторони знаходяться у договірних відносинах. ТОВ «Вінницягаз Збут» свої зобов`язання по забезпеченню відповідача природним газом виконує належним чином та в повному обсязі, утім відповідач допустила заборгованість щодо оплати послуг, яка станом на 01.05.2022 за період з 01.07.2021 по 01.05.2022 становить 6311,54 грн., з яких: 5844,00 грн. основний борг; 89,80 грн. - 3% річних та 377,74, грн.. інфляційне збільшення, які у добровільному порядку не погашає, що стало підставою звернення до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 09.01.2023 було відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачеві строк для подання відзиву. Повідомлення відповідача - [PERSON] вирішено здійснювати через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відповідач у встановлений судом строк відзиву не надала. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У визначений судом строк відповідач заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін не надала, також не надала зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив, що [PERSON] є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються ТОВ «Вінницягаз Збут» з відкритим особовим рахунком № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , ЕСІ-код [NUMBER] . Згідно із фінансовим станом особового рахунку № [NUMBER] , [PERSON] періодично здійснювала часткову оплату наданих послуг, за період з 01.07.2021 по 01.05.2022 має заборгованість за надані послуги з постачання природного газу, яка станом на 01.05.2022 становить 5844,00 грн. На підтвердження обставин щодо вартості цін на природний газ для населення позивачем надано Довідку щодо цін на природний газ по ТОВ «Вінницягаз Збут» (а.с.9,10). Положенням ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором; споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Крім цього, відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, із врахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи, регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 30.09.2015 №2496 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1382/27827 (далі - Правила постачання). Згідно з п. 3 Правил постачання передбачено, що постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 за №2500 (далі - Типовий договір), які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Відповідно до п. 11 Правил постачання розрахунки споживача за поставлений природний газ здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов договору постачання природного газу. Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до правової позиції Верхового Суду України, викладеної у постанові Верховного суду України від 20.04.2016 (справа №6-2951цс15), яка підтримана у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 (справа №751/3840/15-ц) споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. Зібрані у справі докази підтверджують, що відповідач є споживачем послуг з постачання природного газу, що надані позивачем, а тому зобов`язаний оплатити надані йому послуги. За правилами ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. За умовами Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, постачальник зобов`язується поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку визначені договором. Аналізуючи зібрані у справі докази судом було встановлено, що відповідач договірні зобов`язання щодо оплати за спожитий природний газ в повному обсязі та належним чином не виконує, останній платіж ним було здійснено у березні 2022 року відповідно до обсягу використаного останнім природного газу, що зумовило виникнення заборгованості перед ТОВ «Вінницягаз Збут», яка складає 5844,00 грн. Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Відповідач свої зобов`язання належними чином не виконує, що підтверджено довідкою про фінансовий стан по особовому рахунку № [NUMBER] , відповідно до якого заборгованість [PERSON] за надані послуги з постачання природного газу за період з 01.07.2021 по 01.05.2022 становить 5844,00 грн. Відповідачем не надано доказів на спростування наявної заборгованості по сплаті послуг з постачання природного газу, а також іншого розрахунку заборгованості або ж доказів на погашення розміру заборгованості, яка утворилася у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань з оплати наданих житлово-комунальних послуг (за послуги постачання природного газу). При цьому, суд звертає увагу, що нарахування за спожиті послуги здійснено за встановленими тарифами з урахування кількості спожитого природного газу, що обраховується за допомогою індивідуальних приладів обліку газу для споживачів природного газу. Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення боргу в розмірі 5844,00 грн. є обґрунтованим. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зважаючи на зазначене вище, позивачем правомірно заявлено до стягнення 89,80 грн. - 3% річних та 377,74, грн.. інфляційне збільшення. З огляду на викладене та з урахуванням правових норм регулювання предмета спору, суд дійшов висновку, що наявні усі правові підстави для задоволення позову у повному обсязі. Вирішуючи питання судових витрат суд керується Главою 8 ЦПК України, а оскільки позов задоволено повністю, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрат зі сплати судового збору, що підтверджено платіжним дорученням (а.с.44).

Outcome: approved