Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

12 жовтня 2021 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до Миколаївської міської ради, [PERSON] , в якому просить визнати за [PERSON] право власності на 11/20 часток земельної ділянки площею 0,0864 гектарів, розташованої в [ADDRESS] , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 4810136300:03:008:0012, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Позовна заява мотивована тим, що після смерті [PERSON] (помер [INFO] ), який склала заповіт на позивача, відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка кадастровий номер 4810136300:03:008:0012 площею 0,0864 гектарів, розташованої в [ADDRESS] , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Натомість нотаріусом йому було відмовлено в оформленні спадкових справ, оскільки відсутній оригінал документа, що підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно та невизначена частка спадкодавця у майні, а співвласником також є [PERSON] . Оригінал Державного акту у позивача відсутній. У зв`язку з цим позивач звертається до суду. 19 жовтня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, призначено підготовче засідання, витребувано копію спадкової справи, інформацію про власника земельної ділянки. 17 листопада 2021 року надійшла заява позивача про розгляд справи без його участі. 09 грудня 2021 року надійшла відповідь з Управління у Миколаївському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області. 10 грудня 2021 року надійшла заява представника Миколаївської міської ради про розгляд справи без його участі. 28 грудня 2021 року з Третьої миколаївської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи. 22 вересня 2022 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. 24 січня 2023 року надійшла заява представника Миколаївської міської ради, в якій вона просить судове засідання проводити за відсутності представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, правом на подання відзиву на позов не скористалась. Враховуючи заяви позивача та представника Миколаївської міської ради, повторну неявку відповідача [PERSON] , суд розглядає справу за відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. [INFO] помер [PERSON] . За життя [PERSON] склав заповіт на ім`я позивача [PERSON] . Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, Плану меж земельної ділянки кадастровий номер: 4810136300:03:008:0012, Додатку до державного акта про право власності на земельну ділянку Серія ЯЛ № 951494 та відповіді ГУ Дергеокадастру у Миколаївській області № 62/22-21 від 09.12.2021, [PERSON] та [PERSON] надано у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 864 кв.м. для обслуговування житлового будинку і господарських будівель по [ADDRESS] . Відповідно до Договору купівлі-продажу № 297 від 23.05.1996 р. та рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.08.2013 р. у справі № 2/487/2151/13, [PERSON] належить 11/20 частин житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщин або не прийняти її. Після смерті [PERSON] , [INFO] [PERSON] звернувся до нотаріуса Третьої миколаївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Постановою від 10.08.2021 року державного нотаріуса Третьої миколаївської державної нотаріальної контори Желєзнякової О.В., [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, що підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно - земельну ділянку, а також невизначеністю частки померлого у праві спільної власності на земельну ділянку. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як роз`яснено у п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» - право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - Свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. У позивача відсутній оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку. Щодо визначення частки померлого у праві спільної власності на земельну ділянку. Відповідно до ч. 4 ст. 89 Земельного кодексу України, співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Відповідно до частини першої статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). За загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику. Перехід майнових прав до іншої особи зумовлює перехід до неї і прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований відповідний об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування. Особа, яка набула право власності на об`єкт нерухомості, розташований у межах земельної ділянки, якою користувався попередній власник нерухомого майна, набуває право вимагати оформлення на своє ім`я документів на користування всією земельною ділянкою на умовах і в обсязі, які були встановлені для попереднього землекористувача-власника об`єкта нерухомості, або частиною земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування об`єкта нерухомості розташованого на ній (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі N 910/18560/16). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що з набуттям позивачем права власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, які розташовані на спірній земельній ділянці, до нього, як до нового власника цього нерухомого майна, в силу положень статей 120 ЗК України та 377 ЦК України, перейшло право на спірну земельну ділянку в розмірі частки у праві власності на будинок. Відповідно до довідки КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 2-3093 від 02.09.2011, співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] станом на 28.12.2012 р. є: [PERSON] - 11/20, на підставі договору купівлі-продажу від 23.05.1996 р.; [PERSON] - 9/20. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу та державного акту на право власності на земельну ділянку належало 11/20 часток земельної ділянки кадастровий номер 4810136300:03:008:0012, площею 0,0864 гектарів, розташованої в [ADDRESS] , що відповідає його частці у житловому будинку, який розташований на цій земельній ділянці. Враховуючи вищевикладене, оскільки позивач прийняв спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON] , в нотаріальному порядку оформити спадщину позивач позбавлений можливості у зв`язку з втратою документа та невизначенням часток земельної ділянки, при обставинах, коли у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, чим може бути визнання права, відповідно до п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом не суперечать закону та не порушують права, свободи та інтереси інших осіб. Відтак, оцінюючи надані докази в сукупності, суд приходить до переконання, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved