Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

Представник позивачки адвокат Сумцов Є.С. у січні 2023 року звернувся до суду в інтересах [PERSON] , який мотивував тим, що у листопаді 2021 року позивачка дізналася про те, що відносно неї відкрито виконавче провадження № 67374548. З метою\~ознайомлення з\~матеріалами виконавчого\~провадження було\~надіслано адвокатський\~запит до\~приватноговиконавця виконавчого округу Сумської області Закорка Вадима Вікторовича. На виконання вказаного запиту приватним виконавцем було надано: копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.11.2021 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованості у розмірі 15070,11 грн; копію виконавчого напису від 09.06.2021 №\~118413, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованості у розмірі 15070,11 грн. Крім того, приватним виконавцем було повідомлено, що за виконавчим провадженням № 67374548не було стягнено грошових коштів з доходів та рахунків боржниці. Також представник позивачки зазначив, що 23.05.2013 між позивачкою та Публічним акціонерним товариством «БРОКБІЗНЕСБАНК» було укладено договір №30842К230513 про відкриття та обслуговування поточного рахунку та додаткову угоду № 1 до договору, копію якого надав приватний виконавець Закорко В.В. та на який посилався приватний нотаріус Остапенко Є.М. при вчиненні оспорюваного виконавчого напису. В той же час, позивачці невідомо про існуючі кредитні боргові зобов`язання з розміром заборгованості у сумі 15070,11\~грн. перед ТОВ «ФК» ЕЛІТ ФІНАНС». Відповідачем на адресу позивачки жодних повідомлень з розрахунками заборгованості, у тому числі з урахуванням сум коштів, спрямованих на погашення кредитної заборгованості не надходило. Позивачці не відомі підстави примусового стягнення заборгованості саме у сумі 15070,11 грн та із чого складається сума вказаної заборгованості. Сторона позивача вважає, що відповідачем було безпідставно здійснено нарахування заборгованості у розмірі 15070,11 грн. Ця заборгованість є оспорюваною, оскільки позивачка її не визнає, жодних письмових вимог про сам факт існування боргу саме в сумі 15070,11 грн та його сплату від відповідача позивачці не надходило, про вчинення виконавчого напису нотаріусом позивачку попередньо не повідомляли, вимог про погашення боргу, актуальні рахунки та розрахунок заборгованості до позивачки не надходило, вказаний кредитний договір не був нотаріально посвідчений, а тому у приватного нотаріуса не було підстав для вчинення оспорюваного виконавчого напису. Посилаючись на указані обставини, представник позивачки просить суд: 1) визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенка Євгена\~Миколайовича,\~вчинений 09.06.2021\~та зареєстрований\~у реєстрі\~за №\~118413,\~про стягнення\~із [PERSON] на користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованості у розмірі 15070,11 грн, таким, що не підлягає виконанню; 2) стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» на користь [PERSON] суму сплаченого судового збору в розмірі 1610,40 грн., та понесені витрати на отримання професійної правничої допомоги. Ухвалою суду від 13.01.2023 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду. Також ухвалою суду від 13.01.2023 за заявою представника позивачки судом вжито заходи забезпечення позову у виді зупинення стягнення по виконавчому провадженню на підставі оспорюваного виконавчого напису нотаріуса. Ухвалою суду від 06.02.2023 за клопотанням представника позивачки у відповідача та третьої особи приватного нотаріуса витребувано письмові докази. Ухвала суду залишилася не виконаною, витребувані докази не надані. У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав повністю, обґрунтувавши обставинами, а також подав докази на підтвердження понесених позивачкою судових витрат, які просив стягнути з відповідача. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, але подав заяву про визнання позову та клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. Треті особи у судове засідання не з`явилися, письмових пояснень не подавали. Заслухавши пояснення представника позивачки та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані зі спорами про виконання зобов`язань, які виникли за кредитним договором, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом установлено,\~що 23.05.2013 між Публічним акціонерним товариством «БРОКБІЗНЕСБАНК» та [PERSON] був укладений договір №\~30842К230513 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформленням платіжної картки та додаткова угода № 1 до вказаного договору, відповідно до умов якого банк надав позивачці грошові кошти на споживчі цілі шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом у сумі 13500,00 грн на строк з 23.05.2013 по 22.05.2015 з умовою сплати фіксованої процентної ставки за користування кредитною лінією у розмірі 32% річних (а.с. 11-15). Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 22.12.2014 з [PERSON] на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Брокбізнесбанк» було стягнуто заборгованість за вищевказаним кредитним договором у розмірі 13159,49 грн (а.с. 17). 25.09.2018 державним виконавцем Тростянецького РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Сумській області Конєвим О.М. була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 47116333 у зв`язку із повним фактичним виконанням вказаного рішення суду та стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 16). Отже, судом установлено, що позивачка з 25.09.2018 немає жодних зобов`язань перед ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» щодо погашення заборгованості за кредитним договором №\~30842К230513 від 23.05.2013. 09.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий\~напис,\~зареєстрований у\~реєстрі за\~№ 118413,\~за яким\~нотаріусом звернено\~стягнення заборгованості\~з [PERSON] на\~користь Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «ФІНАНСОВА\~КОМПАНІЯ «ЕЛІТ\~ФІНАНС»,\~якому ТОВ\~«ФІНПРОМ МАРКЕТ»\~відступлено право\~вимоги на\~підставі договору\~ про\~відступлення прав вимоги № 250521-ВП від 25.05.2021, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступлено права вимоги на підставі договору відступлення прав вимоги № 18102020-ВП від 18.10.2020, якому в свою чергу ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» відступлено право вимоги на підставі договору про відступлення права вимоги № 1-БР від 15.10.2020, якому АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» на підставі договору про відступлення права вимоги № 283 від 01.08.2018 відступлено право вимоги за кредитним договором № 30842К230513 від 23.05.2013, укладеного між АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та [PERSON] , за період з 25.05.2021 по 03.06.2021 включно у розмірі: 5182,18 грн заборгованість за тілом кредиту; 8337,93 грн заборгованість за відсотками та комісією; 1500,00 грн заборгованість за штрафними санкціями; 50,00 грн плата за вчинення виконавчого напису, а всього на загальну суму в розмірі 15070,11 грн (а.с. 9). На підставі\~зазначеного оспорюваного\~виконавчого напису,\~зареєстрованого у\~реєстрі за\~№\~118413\~від 09.06.2021 приватним виконавцем виконавчого органу Сумської області Зкорком Вадимом Вікторовичем 03.11.2021 було відкрито виконавче провадження за №\~67374548. В ході виконання з боржниці [PERSON] не було стягнуто грошових коштів (а.с. 8, 10). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону (у редакції на час вчинення оспорюваного виконавчого напису) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012\~року № 296/5\~(далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Також, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б)\~документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відтак, для одержання виконавчого напису стягувач має надати нотаріусу оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким може здійснюватися стягнення у безспірному порядку, а також документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Стороною відповідача не було надано суду, у тому числі на виконання ухвали суду від 06.02.2023, письмових доказів на підтвердження подання нотаріусу для одержання оспорюваного виконавчого напису про стягнення із [PERSON] боргу, оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору №\~30842К230513 від 23.05.2013, а також доказів розміру заборгованості позивачки та її складових, що має ґрунтуватись на деталізованій виписці по рахунку боржника із даними про суми коштів внесених позичальником у рахунок виконання кредитних зобов`язань. Також відповідач не надав до суду належних письмових доказів того, що він є правонаступником прав вимоги ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» за кредитним договором №\~30842К230513 від 23.05.2013. Надана представником позивачки копія договору №\~30842К230513\~про відкриття\~та обслуговування\~поточного рахунку\~з оформленням\~платіжної картки\~від 23.05.2013\~та копія\~додаткової угоди\~№ 1\~до договору,укладеного між ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та [PERSON] , не є нотаріально посвідченим договором, а тому не може бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Отже, суду не було надано доказів того, що виконавчий напис було вчинено нотаріусом за наявності усіх необхідних для вчинення такого напису документів, перелік яких передбачений пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, на підставі виконавчих написів нотаріусів. За змістом оспорюваного виконавчого напису приватний нотаріус Остапенко Є.М. керувався пунктом 2 Переліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, який був доповнений постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26\~листопада 2014 року, проте постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 в цій частині був визнаний не чинним та незаконним, а тому приватний нотаріус Остапенко Є.М. при вчиненні виконавчого напису 23.10.2020 не мав права керуватись цим пунктом Переліку. За таких обставин, приватним нотаріусом Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенком Євгеном\~Михайловичем не було дотримано умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц. Також, як зазначав суд вище, у судовому засіданні було встановлено, що позивачка, станом на дату видачі оспорюваного виконавчого напису, не мала боргових зобов`язань за договором №\~30842К230513 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформленням платіжної картки від 23.05.2013. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить із такого. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.1\~ст.\~142\~ЦПК України\~уразі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачка при зверненні до суду сплатила судовий збір у сумі 1610,40 грн, зокрема за вимогу немайнового характеру в розмірі 1073,60 грн та за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 536,80 грн. Ураховуючи,\~що позов\~підлягає задоволенню\~у повному\~обсязі,\~суд вважає\~за необхідне повернути\~позивачці із\~державного бюджету\~50%\~сплаченого судового\~збору,\~що становить\~805,20\~грн,\~так як\~відповідач визнав\~позов до\~початку розгляду\~справи по\~суті,\~а інші\~50%\~судового збору,\~що становить\~805,20\~грн,\~необхідно стягнути\~із відповідача\~на користь\~позивачки. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача понесених позивачкою судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн, суд враховує таке. Відповідно до\~положень статті\~137\~ЦПК України\~для цілей\~розподілу судових\~витрат:\~1)\~розмір\~витрат на\~правничу допомогу\~адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану\~зі справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою;\~2)\~розмір суми,\~що підлягає\~сплаті в\~порядку компенсації\~витрат адвоката,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги,\~встановлюється згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги на\~підставі відповідних\~доказів,\~які підтверджують\~здійснення відповідних\~витрат.\~Для визначення\~розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представник позивачки у обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подав: договір про надання правової допомоги від 27.12.2022; додаток №1 до договору про надання правової допомоги від 27.12.2022; ордер на надання правової допомоги адвокатом Сумцовим Є.С. від 12.01.2023; акт приймання-передачі наданих послуг № 1 від 27.12.2022, квитанцію від 27.02.2023 про перерахування позивачкою адвокату Сумцову Є.С. коштів за надання правової допомоги в розмірі 7000,00 грн. Указані докази підтверджують факт понесення [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір в сумі 7000,00 грн. Представником відповідача було подано клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, яке мотивоване тим, що розмір судових витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи, часом витраченим адвокатом на виконання робіт, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторін. Також представник відповідача вказав, що позивачка не зверталася до відповідача з пропозицією мирного врегулювання спору. Крім того, представник відповідача просив врахувати поведінку відповідача, який визнає позов. Тому представник відповідача вважає, що відшкодуванню підлягає 1000,00 грн понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 грудня 2020 року у справі № 143/173/19 (провадження № 61-16088св19) зроблено висновок, що: «згідно з частинами п`ятою, шостою\~статті 137 ЦПК України\~у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами». Також у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц суд звернув увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої\~статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що витрати адвоката мають складати 1000,00 грн, оскільки розмір витрат за надання професійної правничої допомоги визначається кожним адвокатом самостійно і відповідачем не надано доказів про неспівмірність та ринкову вартість послуг професійної правничої допомоги. Зважаючи на\~обсяг наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт,\~а також\~ціну позову,\~суд вважає,\~що розмір\~витрат на\~професійну правничу\~допомогу є\~співмірним зі\~складністю справи та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. Відтак, суд відмовляє відповідачу у задоволенні клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. За таких обставин, оскільки позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню фактично понесені нею витрати на\~професійну правничу\~допомогу в\~розмірі 7000 грн.

Outcome: approved