Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-02 00:00:00

Представник Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) за довіреністю - адвокат Гармаш С.М. звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на користь МТСБУ завдані збитки в порядку регресу у розмірі 20224,85 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн. Позовні вимоги обгрунтованні тим, що 22.06.2018 приблизно о 07 год. 30 хв. в м. Черкаси по вул. Сурікова, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ИЖ», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , та мотоцикла «Suzuki», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Suzuki», державний номерний знак [NUMBER] , було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного транспортного засобу - матеріального збитку. Відповідно до постанови Придніпровського районного суду міста Черкаси від 19.10.2018, вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача. На дату скоєння вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відтак, власник пошкодженого мотоцикла «Suzuki», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] 17.01.2019 повідомив МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду та в подальшому звернувся з заявою про отримання відшкодування шкоди. Згідно Звіту автотоварознавчого дослідження від 25.02.2019 вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Suzuki», державний номерний знак [NUMBER] , склала 21562,93 грн. На підставі Наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому в розмірі 19254,85 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 937259 від 16.04.2019. Крім того, позивачем були понесені додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди в розмірі 970,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 937478 від 24.04.2019. Посилаючись на те, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншим особам, має право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, на момент дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач просив стягнути з відповідача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 20224,85 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгаковій Г.В. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.01.2023 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання представник позивача МТСБУ за довіреністю Гармаш С.М. не з`явився, 08.02.2023 через систему «Електронний суд» надіслав клопотання, в якому просив проводити судове засідання без участі позивача та його представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, 01.03.2023 через канцелярію суду подав заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав та не заперечував щодо їх задоволення, просив зменшити судовий збір. Статтею 206 ЦПК України передбачено, що відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 22.06.2018 о 07 год. 30 хв. в м. Черкаси по вул. Сурікова сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ИЖ», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та мотоцикла Suzuki», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Suzuki», державний номерний знак [NUMBER] , було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного транспортного засобу - матеріального збитку. Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.10.2018 по справі № 711/7017/18, яка набрала законної сили 30.10.2018, провадження по адміністративні справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито, у зв`язку з закінченням строків передбачених ст. 38 КУпАП. Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як зазначив Верховний Суд у своїх постановах від 07.02.2018 у справі № 910/18319/16 та від 18.02.2020 у справі № 916/2586/18, з правового аналізу ст. 38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Тобто, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі статті 38 КУпАП за закінченням строків накладення адміністративного стягнення, не звільняє від відповідальності за шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ні водія, який спричинив ДТП, ні страхову компанію, в якій застрахована цивільно-правова відповідальність такого водія. На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідач [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв`язку з чим 17.01.2019 [PERSON] , як власник пошкодженого мотоцикла «Suzuki», державний номерний знак [NUMBER] , звернувся до МТСБУ із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті ДТП, що сталася 22.06.2018. Відповідно до звіту № А2-734 від 25.02.2019, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу SUZUKI BURGMAN 400, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] внаслідок ДТП складає 21562,93 грн. 16.04.2019 МТСБУ, на підставі наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих № 3830 від 15.04.2019, здійснило виплату страхового відшкодування[PERSON] в розмірі 19254,85 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 937259 від 16.04.2019. Крім того, МТСБУ понесло витрати за послуги аваркома (експерта) в розмірі 970,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 937478 від 24.04.2019. 30.03.2020 позивачемна адресу відповідача було надіслано претензію про відшкодування витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, проте вказана вимога залишилася без реагування. Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Положеннями статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пунктом 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно із пунктом 38.2 та пунктом 38.2.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Враховуючи наведені положення закону та встановлені судом обставини справи, а також приймаючи до уваги визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним витрати на виплату страхового відшкодування в порядку регресу. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України та вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а інші 50 відсотків судового збору стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved