Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] 08 вересня 2022 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просила визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтовує свої вимоги тим, що позивачка є власницею квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка починаючи з 2015 року з`їхала та на теперішній час адреса її невідома. [PERSON] не проживає в даній квартирі, не бере участі в її утриманні, не сплачує комунальні платежі, особистих речей в квартирі не має, нею взагалі не цікавиться. Реєстрація відповідачки у вказаній квартирі створює позивачці певні незручності, чим об`єктивно порушуються права позивачки, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягала. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання, була повідомлена належним чином, проте судові виклики на судові засідання повернулись із зазначенням «Адресат відсутній за вказаною адресою». Іншими належними даними про місце перебування чи роботи відповідача суд не володіє. Згідно ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, виклик відповідачки було здійснено на підставі ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада» на веб-сайті Котовського міськрайонного суду Одеської області, що є належним повідомленням про дату, час та місце проведення судового засідання. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] , є власником житлової квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування квартири від 17.01.2002, копією рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 19.06.2008 та технічним паспортом на житловий будинок від 2002 року. Відповідачка [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в житловій квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] з 27.06.2014. Факт того, що відповідачка у вказаній житловій квартирі не проживає підтверджується довідкою директора ПП «Городок-КВП», відповідно до якої [PERSON] , [INFO] , дійсно за адресою: [ADDRESS] , не проживає. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до цієї норми закону відповідачка зобов`язана була зареєструватись за новим постійним місцем проживання протягом 10 днів з дня переїзду до цього постійного місця проживання. Тому суд вважає, що реєстрація відповідачки за адресою: [ADDRESS] , є формальною, без наміру її фактичного проживання в цій квартирі. Відповідно вона втратила право на користування цією квартирою, оскільки добровільно припинила користування вказаною квартирою та переселилася на інше місце свого проживання. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Статтею 391\~ЦК\~України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так як судом встановлено, що відповідачка в спірному жилому приміщенні відсутня більше року без поважних на те причин, спільним побутом з позивачкою не пов`язана, домовленості між нею та позивачкою, як власником житла, щодо порядку використання житлової квартири відсутні, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Рішення суду про визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловою квартирою і є підставою для зняття її з реєстраційного обліку за місцем реєстрації. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 992,40 грн.

Outcome: approved