Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

[PERSON] 14.12.2022 року звернувся в суд з позовом до Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, [PERSON] , в якому просив: «Визнати недійсним та скасування рішення № 576-18/2018 р. Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] , затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] та державну реєстрацію». Свої вимоги обґрунтували тим, що він є власником вцілому житлового будинку [ADDRESS] . Його матері [PERSON] , яка померла 2016 року, за вищевказаною адресою були наділені земельні ділянки загальною площею 0,42 га, з яких для ОЖБ 0,25 га та для ведення ОСГ 0,17 га. Він як власник зазначеного майна почав виготовлення проекту землеустрою щодо земельної ділянки розміром 0,25 га для ОЖБ, по [ADDRESS] . Однак при обмірах вищевказаних земельних ділянок було встановлено, що їх загальна площа складає 0,4055 га, фактично відповідачем [PERSON] було захоплено та приватизовано частину його земельної ділянки розміром 0,035 га, що порушує його право на приватизацію земельної ділянки в тому розмірі, в якому вона перебувала у користуванні його матері та на якій розташований житловий будинок, який перебуває у його власності. Рішенням Тлумацької міської ради об`єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] » № 576-18/2018 від 26.02.2018 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] , площею 0,2500 га з присвоєнням кадастрового номера 2625687801:04:011:0007 та надано вищевказану земельну ділянку у власність. Оскаржуване рішення порушує його право на приватизацію земельної ділянки, яка перебувала у користуванні його матері у розмірі 0,42 га вцілому, яка розташована по [ADDRESS] , оскільки даним рішенням визнано право власності на частину земельної ділянки за [PERSON] , яка не перебувала у її користуванні. Відновити його право можливо лише шляхом скасування даного рішення. Про самовільне захоплення та приватизацію частини його земельної ділянки йому стало відомо в травні 2022 року, коли він отримав оскаржуване рішення. Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 15.12.2022 року позовну заяву було залишено без руху та надано термін для усунення недоліків. У встановлений судом строк позивач частково усунув недоліки позовної заяви Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову дана справа, відповідно до ч. 4 ст. 274 ЦПК України, підпадає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 27.12.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження о 14 год. 00 хв. 23.01.2023 року з викликом сторін, з метою за слухання їх усих пояснень. Крім цього, даною ухвалою було встановлено: відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ними відзиву на позовну заяву, а позивачу - п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив; відповідачам - п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Роз`яснено відповідачам, що відповідно до ч. 1 ст. 193 ЦПК України у строк для подання відзиву вони мають право пред`явити зустрічний позов.\~ Однак, судове засідання двічі було відкладено за клопотанням позивача. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Згідно ч.1 ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. 17.01.2023 року, тобто у строк встановлений вищевказаною ухвалою, відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву (а.с. 39-40), який одночасно направив позивачу [PERSON] та відповідачу Тлумацькій міській раді Івано-Франківського району Івано-Франківської області (квитанції «Укрпошта» від 17.01.2023 року, а.с. 38), та у якому вказала, що позов не визнає, просила відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю. Свій відзив обґрунтовувала тим, що рішенням 19 сесії Прибилівської сільської ради шостого демократичного скликання № 22-19/2013 від 03.10.2013 року їй надано дозвіл на складання проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,25 га на території по [ADDRESS] та рекомендовано їй звернутися у ліцензовану проектну організацію для виготовлення технічної документації. Рішенням Першої сесії Прибилівської сільської ради сьомого демократичного скликання № 13-1/2015 від 11.11.2015 року їй надано дозвіл на виготовлення детального плану території для будівництва і обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] . Рішенням Шостої сесії Прибилівської сільської ради сьомого демократичного скликання № 36/6-2016 від 10.11.2016 року затверджено детальний план території для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га по [ADDRESS] , розроблений ПП «Архітектор В. Морикіт» та дано їй дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо передачі у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] площею 0,2500 га із земель запасу сільської ради. Рішенням вісімнадцятої сесії Тлумацької міської ради сьомого скликання № 576-18/2018 від 26.02.2018 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки їй у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] на території Тлумацької міської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області площею 0,50 га, з присвоєнням кадастрового номера 2625687801:04:011:0007. Надана їй у власність вищезазначена земельна ділянка. 12.03.2018 року Державним реєстратором Тлумацької міської ради об`єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області проведено державну реєстрацію нерухомого майна земельної ділянки площею 0,2500 га кадастрового номера 2625687801:04:011:0007. Приймаючи оскаржуване рішення Орган місцевого самоврядування діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, як це вимагає ч. 2 ст. 19 Конституції України. Рішення вісімнадцятої сесії Тлумацької міської ради сьомого скликання № 576-18/2018 від 26.02.2018 року жодним чином не порушує права позивача. При наданні їй у власність земельної ділянки кадастровий номер 2625687801:04:011:0007 суміжний землекористувач [PERSON] (спадкоємцем якого є позивач) не мав жодних претензій щодо межі її земельної ділянки, яка проходила по існуючій огорожі. За життя [PERSON] ніколи не висловлював будь-яких претензій щодо меж їхніх суміжних земельних ділянок. Позивачем до позовної заяви не долучено належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів, які б прямо чи опосередковано підтверджували його надумані позовні вимоги. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Жидецька С.Р. позов підтримали, з підстав зазначених в ньому, просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак у відзиві на позовну заяву просила суд у випадку її неявки в судове засідання розгляд справи проводити без її участі (а.с. 40). В судове\~засідання представник відповідача Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області не з`явився, однак 03.01.2023 року через канцелярію суду міський голова Петрук І.А. подав заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду (а.с. 50). Суд, вислухавши думку позивача та його представника, дослідивши та оцінивши дані, що містяться в письмових доказах по справі, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, з таких підстав. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України, п. 34 ст. 26 та ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин відноситься до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад та здійснюється на сесіях цих рад шляхом прийняття рішень. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Згідно ст.\~140\~Земельного Кодексу\~України підставами\~припинення права\~власності на\~земельну ділянку\~є:\~добровільна відмова\~власника від\~права на\~земельну ділянку;\~смерть власника\~земельної ділянки\~за відсутності\~спадкоємця;\~відчуження земельної\~ділянки за\~рішенням власника;\~звернення стягнення\~на земельну\~ділянку на\~вимогу кредитора;\~відчуження земельної\~ділянки з\~мотивів суспільної\~необхідності та\~для суспільних\~потреб;\~конфіскація за\~рішенням суду;\~невідчуження земельної\~ділянки іноземними\~особами та\~особами без\~громадянства у\~встановлений строк\~у випадках,\~визначених цим\~Кодексом;\~ примусове вилучення земельних ділянок з мотивів суспільної необхідності. У відповідності до ст. 143 Земельного Кодексу України, примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у випадках визначених положеннями цієї статті. Відповідно до вимог ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до ч. 1 ст. 153 Земельного кодексу України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~155\~Земельного кодексу\~України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Порядок вирішення земельних спорів врегульований ст. ст. 158-161 Земельного кодексу України. Відповідно до ст. 3 ст. 158 ЗК України, органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах території територіальних громад щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, обмежень у використанні земель та земельних сервітутів, додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. Судом встановлено, що 25.05.2021 року державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Васильєвою Н.М. [PERSON] (позивач) було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого [PERSON] (позивач) є спадкоємцем майна [PERSON] (брат позивача). Спадщина, на яку видано свідоцтва, складається з: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , з якого 1/2 частина належала [PERSON] (брат позивача) особисто, а 1/2 частина належала [PERSON] , матері померлого, яка померла [INFO] , спадкоємцем якої був її син [PERSON] (брат позивача), який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав (а.с. 6). На підставі вищевказаного свідоцтва про право на спадщину були внесені відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 258469828 від 26.05.2021 року (а.с. 7). Згідно копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованим за вищевказаною адресою, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами побудовані у період з 1948 року по 1950 рік (а.с. 22-25). Відповідно до довідки виконавчого комітету Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 605 від 09.09.2021 року [PERSON] (мати позивача), яка померла в 2016 році, були наділені земельні ділянки: по [ADDRESS] для ОСГ площею 0,17 га; в урочищі «Левада» для ОСГ площею 0,15 га; в урочищі «Левада» для ОСГ площею 0,38 га (а.с. 8). На підставі правовстановлюючих документів, позивач [PERSON] звернувся 16.11.2021 року із заявою до фізичної особи-підприємця [PERSON] , в якій просив виконати комплекс геодезичних та землевпорядних робіт по розробленню технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14 зворот). Свою позицію позивач [PERSON] обґрунтовує том, що при обмірах земельних ділянок по [ADDRESS] , виділених для ОЖБ та ОСГ, було встановлено, що загальна площа земельних ділянок складає 0,4055 га, тобто фактично відповідачем [PERSON] було захоплено та приватизовано частину його земельної ділянки розміром 0,035 га, Рішенням 19 сесії Прибилівської сільської ради шостого демократичного скликання № 22-19/2013 від 03.10.2013 року «Про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ОЖБ гр.. [PERSON] » надано дозвіл [PERSON] (відповідач) на складання проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,25 га на території по [ADDRESS] та рекомендовано останній звернутися у ліцензовану проектну організацію для виготовлення технічної документації (а.с. 41). Рішенням Першої сесії Прибилівської сільської ради сьомого демократичного скликання № 13-1/2015 від 11.11.2015 року «Про надання дозволу [PERSON] на виготовлення детального плану території» [PERSON] (відповідач) надано дозвіл на виготовлення детального плану території для будівництва і обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] (а.с. 41 зворот). Рішенням Шостої сесії Прибилівської сільської ради сьомого демократичного скликання № 36/6-2016 від 10.11.2016 року «Про затвердження детального плану території» затверджено детальний план території для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га по [ADDRESS] , розроблений ПП «Архітектор В. Морикіт» громадянці [PERSON] (відповідач) та дано дозвіл останній на виготовлення проекту землеустрою щодо передачі у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] площею 0,2500 га із земель запасу сільської ради (а.с. 42). Рішенням вісімнадцятої сесії сьомого скликання Тлумацької міської ради об`єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області № 576-18/2018 від 26.02.2018 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної дялінки у власність гр. [PERSON] » затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] (відповідач) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] на території Тлумацької міської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області площею 0,2500 га, з присвоєнням кадастрового номера 2625687801:04:011:0007. Надано [PERSON] (відповідач) у власність вищезазначену земельну ділянку. Рекомендовано [PERSON] (відповідач) здійснити державну реєстрацію права власності на земельну ділянку відповідно до чинного законодавства (а.с. 43). На підставі вищевказаного рішення, 12.03.2018 року Державним реєстратором Тлумацької міської ради об`єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області проведено державну реєстрацію нерухомого майна земельної ділянки площею 0,2500 га кадастровий номер 2625687801:04:011:0007 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться по [ADDRESS] , що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 44). Згідно з частиною 1 статті 92\~ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановленого строку. Зі змісту частини другої статті 92\~ЗК України вбачається, що передача земельної ділянки у постійне користування громадянам не передбачена. Пунктом 6 Перехідних положень\~ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них. Отже, земельні ділянки, надані громадянам або юридичним особам у постійне користування, перебувають у власності держави або у власності територіальної громади до переоформлення у встановленому порядку та отримання у власність чи користування. Відповідно до частини першої статті 125\~ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно із частиною першою статті 126\~ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно нормами\~статті 407\~ЦK\~України право\~користування чужою\~земельною ділянкою\~встановлюється договором\~між власником\~земельної ділянки\~і фізичною\~особою,\~юридичною особою\~(далі\~-\~землекористувач). Право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) може відчужуватися і передаватися у порядку спадкування, крім випадків, передбачених\~частиною п`ятою\~статті 102-1\~Земельного кодексу України. Відповідно до статті 1225 ЦK України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що право користування земельною ділянкою без укладення договору про право користування земельною ділянкою із власником землі, припиняється зі смертю особи, якій належало таке право і не входить до складу спадщини. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 5 жовтня 2016 року у справі №6-2329цс16, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-3113цс15. Статтею 16 ЦК України визначений загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів. Нормами статт\~152\~ЗК України\~встановлено,\~що держава\~забезпечує громадянам\~та юридичним\~особам рівні\~умови захисту\~прав власності\~на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ч. 1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено,\~що [PERSON] \~(позивач) оспорює рішення Тлумацької міської ради об`єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] » № 576-18/2018 від 26.02.2018 року, до якого він не має жодного відношення оскільки не є безпосереднім учасником відносин, які фактично виникли між Тлумацькою міською радою об`єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області (на даний час Тлумацькою міською радою Івано-Франківського району Івано-Франківської області) та [PERSON] з приводу реалізації права на отримання у власність земельної ділянки. Позивачем суду не надано жодних документів, які б з достовірністю вказували, що йому чи членам його родини надавалась саме спірна земельна ділянка у розмірах, які він зазначає, а також того, що відповідачем [PERSON] було захоплено та приватизовано частину земельної ділянки розміром 0,035 га, яка належала його родичам, де саме знаходиться частина цієї земельної ділянки, що свідчить про недоказаність позову в частині зазначення законності перебування цієї земельної ділянки у користуванні позивача. Таким чином суд оцінивши в сукупності надані позивачем докази знаходить, що вимоги позову є необґрунтованими і в їх задоволенні слід відмовити за безпідставністю. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові на - позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що позивач, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону Україн «Про судовий збір», як особа з інвалідністю І групи (посвідчення серії [NUMBER] від 25.01.2008 року (а.с. 5)), звільнений від сплати судового збору, судові витрати по справі слід віднести на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed