Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

У листопаді\~2022\~року [PERSON] \~звернувся до\~Малиновського районного\~суду м.\~Одеси з\~позовом до\~Першого Малиновського\~відділу державної\~виконавчої служби\~у місті\~Одесі Південного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Одеса),\~третя особа\~ Акціонерне\~товариство «Сенс\~Банк»,\~про скасування\~арешту та\~скасування державної\~реєстрації арешту\~на нерухоме\~майно,\~обґрунтовуючи свої\~вимоги тим,\~що у\~2015\~році на\~виконанні у\~Першому Малиновському\~відділі державної виконавчої служби\~Одеського міського\~управління юстиції,\~правонаступником якого\~є Перший\~Малиновський відділ виконавчої служби\~у м.\~Одесі Південного\~міжрегіонального Міністерства юстиції\~(м.\~Одеса),\~перебувало виконавче провадження ВП\~47013214,\~боржником за\~яким був [PERSON] , а стягувачем - ПАТ «Укрсоцбанк». Виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого листа виданого Малиновським районним судом м. Одеси на виконання рішення Третейського суду при Асоціації українських банків від 9 вересня 2014 року. 25 березня 2015 року державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції було винесено постанову про арешт майна Боржника та оголошення заборони на його відчуження. 30 квітня 2015 року до Державного реєстру речових права на нерухоме майно було внесено запис про обтяження № 9538732 про арешт нерухомого майна. Про накладення арешту на нерухоме майно позивач дізнався у січні 2022 року. 01 лютого 2022 року Позивач звернувся з заявою про надання інформації щодо виконавчого провадження, надіслання належним чином завірених документів та про скасування арешту до Відповідача. З усного роз`яснення державного виконавця позивачу стало відомо, що виконавче провадження було закінчено ще у 2015 році, виконавчий лист було повернуто без виконання стягувачу. Позивач повністю погасив свої кредитні зобов`язання перед Відповідачем і на час звернення до суду немає жодного відкритого виконавчого провадження відносно нього. Оскільки виконавче провадження щодо Позивача завершено, борг за виконавчим провадженням сплачено, а арешт не знятий, відмова державного виконавця в знятті арешту з майна Позивача суперечить законодавству і порушує його права, а тому він змушений звернутись до суду з вищевказаним позовом. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 29.11.2022 року відкрито провадження у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 23.02.2023 року змінено правонаступника третьої особи АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, надав суду заяву про слухання справи за відсутності позивача та його представника, в якій зазначив що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, однак надав відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи АТ «Сенс Банк» до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, однак надав заяву про розгляд справи за відсутності представника Банку. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши представлені суду докази в їх сукупності та взаємозв`язку вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів цивільної справи вбачається, що на примусовому виконанні у Малиновському ВДВС міста Одеса ГТУЮ в Одеській області перебувало виконавче провадження №47013214 з примусового виконання виконавчого листа №755/28878/24-ц, виданого 31.12.2014 року Дніпровським районним судом м. Києва, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» грошової суми у розмірі 1217420,22 грн. Згідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно позивачу на праві спільної часткової власності належить 1/3 частка квартири [ADDRESS] . У зв`язку з невиконанням боржником вимог виконавчого документа, на майно боржника постановою державного виконавця від 25.03.2015 року було накладено арешт. 30 квітня 2015 року до Державного реєстру речових права на нерухоме майно було внесено запис про обтяження № 9538732 про арешт нерухомого майна. 30.06.2016 року виконавче провадження №47013214 було завершено згідно ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». З усного роз`яснення державного виконавця позивачу стало відомо про відсутність зареєстрованих виконавчих проваджень відносно [PERSON] , а відтак підстав для продовження дії арешту та заборони його відчуження не має. Наявність вказаного обтяження не дає можливості позивачу реалізувати правомочності власника, зокрема права на розпорядження належною йому частиною квартири. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. (ч. 1 ст. 48 ЦПК України). Предметом позову, який на даний час перебуває в провадженні суду, є зняття арешту з нерухомого майна та оголошення заборони на його відчуження, а також скасування державної реєстрації арешту на нерухоме майно, що на праві власності належить позивачу. Як роз`яснено в п. 2 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справи від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження). Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (ч. 5 ст. 12 ЦПК України). Поряд з цим, суд констатує, що позивачем не виконано вимогу закону щодо необхідності пред`явлення вказаної позовної вимоги також до особи, в інтересах якої накладено обтяження, за даних фактичних обставин визначений позивачем відповідач Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) є неналежним, оскільки не є ні боржником, а ні стягувачем, вказаний відповідач до предмета спору не має жодного відношення. Як встановлено ч.ч. 1,2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Суд надав позивачу доступ до правосуддя та не міг з підстави не визначення належних відповідачів на стадії прийняття позовної заяви до розгляду відмовити у відкритті провадження. Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 17.04.2018 (справа № 523/9076/16 - ц, провадження 14-61цс18 від 17.04.2018 року дійшла наступних висновків: «Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Суд на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Оскільки процесуальний закон правом визначення відповідача наділяє виключно позивача, суд позбавлений можливості з власної ініціативи здійснити заміну неналежного відповідача на належного чи залучити належного відповідача до участі у справі в якості співвідповідача. З огляду на те, що позивачем пред`явлено вимоги про зняття арешту та скасування державної реєстрації арешту на нерухоме майно до особи, яка не є стягувачем, або стороною виконавчого провадження, в задоволенні позову слід відмовити. У даному випадку, відмова в позові не позбавляє позивача права повторно пред`явити вимогу про зняття арешту у разі пред`явлення цієї матеріально - правової вимоги до належних відповідачів, стягувача/стягувачів. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову, судові витрати позивача на підставі ст. 141 ЦПК України слід залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed