Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

Підстава позову (позиція позивача): Представник позивача звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з ПАТ «Страхова група «ТАС» на користь позивача страхове відшкодування пов`язане з втратою годувальника (для батьків) в розмірі 180 000,00 грн та з моральну шкоду в розмірі 60 000,00 грн, а також судові витрати. Позовні вимог мотивує тим, що 25.11.2020 на автодорозі «Київ-Чоп» сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Skania R114», р.н. [NUMBER] здійнив наїзд на велосепедиста [PERSON] , [INFO] , який рухався попутному напрямку. Внаслідок даної ДТП велосепедист [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинув. 26.11.2020 за фактом настання даної ДТП було внесено відомості про дану подію до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020140130000964 за ст. 286 КК України та розпочато досудове розслідування. В зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Skania R114», р.н. [NUMBER] на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в АТ «СГ «ТАС» згідно полісу ОСЦПВВНТЗ А07104791, [PERSON] (мати загиблого) звернулась до АТ «СГ «ТАС» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявами від 30.09.2021 про виплату страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника (для батьків) в розмірі 180 000,00 грн; та із заподіяною моральною шкодою в розмірі 60 000,00 грн. Відповідно до п. 27.1. ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страхове відшкодування виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п. 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст. 1200 ЦК України, згідно якої кожній особі, яка має право на таке відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до ч. 1 ст. 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років. Дорожньо-транспортна пригода трапилась 25.11.2020, розмір мінімальної заробітної плати на цей момент становив 5000,00 грн. Таким чином, розмір відшкодування пов`язаного з втратою годувальника становить 180 000,00 грн. (5000,00x36=180 000,00 грн). Відповідно до п. 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач повинен був виплатити страхове відшкодування яке становить 180 000,00 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 1193 ЦК України у розмір відшкодування додаткових витрат, передбачених ч. 1 ст. 1195 ЦК України, у разі відшкодування шкоди, завданою смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання. Всупереч даної норми, відповідач безпідставно невиплатив розмір відшкодував врахувавши вину загиблого. Крім цього, згідно з положенням п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Пунктом 27.3 ст. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особі, чоловіку (дружині) батькам (усиновлювачам) дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку виплачується рівними частинами. За змістом ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Розмір заробітної плати на момент дорожньо-транспортної пригоди становив 5000,00 грн., отже, загальний розмір відшкодування моральної шкоди становить 60 000,00 грн (5000,00 х 12 = 60 000,00 грн). Таким чином, оскільки у загиблого [PERSON] , є мати - [PERSON] [INFO] , то їй належить страхове відшкодування пов`язане із моральною шкодою в розмірі 60 000,00 грн. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди мати втратила сина. Дана втрата є непоправною. Відповідач повинен був здійснити виплату відшкодування моральної шкоди позивачу в загальному розмірі 60 000,00 грн, однак виплатив лише 3802,01 грн. Крім цього, розмір судових витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи, які позивач очікує понести становить 15 000,00 грн. Позиція відповідача: 05.07.2022 адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки такі є безпідставними та необгрунтованими. Зокрема позивачем при подачі позову до суду не сплачено судовий збір, посилаючись на п. 2. ч. 1. ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». Крім цього, представник позивача за довіреністю [PERSON] повідомив відповідача про настання страхового випадку та звернувся, в порядку визначеному Законом із заявами на виплату страхового відшкодування. Серед заявлених позивачем до відшкодування вимог, містились: страхове відшкодування пов`язане із заподіяною моральною шкодою; страхове відшкодування витрат на поховання; страхове відшкодування пов`язане із смертю потерпілого. Згідно з п. 27.3. ст. 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачащ та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентная виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, виплачується рівними частинами. Згідно заяви про склад сім`ї, серед осіб які мають право на виплату моральної шкоди є тільки позивач - як мати загиблого. Інших родичів, першого ступеня споріднення у загиблого не залишилось. Оскільки, розмір заробітної плати на момент дорожньо-транспортної пригоди складав 5000 грн., розмір моральної шкоди на користь позивача - як матері загиблого становить - 60000 грн. Дану суму АТ «СГ «ТАС» (приватне), перерахувало на користь позивачки, що підтверджується копією платіжного доручення № 246882 від 27.01.2022 та копією реєстру платежів RGMT-220127120000. Щодо вимог позивача про стягнення з АТ «СГ «ТАС» (приватне), шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого (виплата по втраті годувальника) у розмірі - 180 000,00 грн. зазначив, що позивачем, ні до заяви на виплату, ні до позовної заяви, документів, які визначено п. 35.2. е ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не надано. Однак, до позовної заяви додано акт про перебуванні на утриманні позивачки чотирьох осіб: [PERSON] , [PERSON] [PERSON] та [PERSON] , який не доводить право позивачки на виплату у зв`язку із втратою годувальника, оскільки, п. 35.2. е ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вимагає надання документів, що підтверджують той факт, що позивачка - [PERSON] , перебувала на утриманні свого загиблого сина - [PERSON] . Натомість, із доданого акту незрозуміло хто, кому, коли його видав, і які обставини встановлює такий документ. Отже, позивачка - [PERSON] не надала доказів того, що вона на час ДТП та смерті свого сина - [PERSON] перебувала на його утриманні. Всупереч ст.35.2.е «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач до позовної заяви не додала документи, які підтверджують факт перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання ДТП) календарний рік. Крім цього, позивачка та її представник, до позовної заяви, не надали жодних доказів того, яким був дохід померлого [PERSON] за попередній (до настання ДТП) календарний рік. Просить в задоволенні позову відмовити. Позиція сторін під час судового розгляду справи. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Найда К.В. в судове засідання не з`явилися, однак представником позивача на адресу суду подано клопотання, в якому вона просить розгляд справи проводити у її та позивача відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача ПрАТ «СГ «ТАС» Пилипчак І.М. в судове зсідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14.06.2022 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23.01.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що справу слід вирішити в межах наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд приходить до висновку, що в задоволені позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст. 78, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч.6 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Фактичні обставини справи, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини. З копії повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 30.09.2021 вбачається, що представник [PERSON] - [PERSON] , відповідно до ст. 33, 33-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», повідомив АТ «Страхова компанія «ТАС»(приватне) про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 25.11.2020 на а/д «Київ-Чоп», в якій водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Skania R114», р.н. [NUMBER] здійснив наїзд на велосипедиста [PERSON] , [INFO] , який рухався попутному напрямку. Внаслідок даної ДТП велосипедист [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинув /а.с.11/. З копії заяви на виплату страхового відшкодування від 30.09.2021 вбачається, що представник [PERSON] - [PERSON] , відповідно до ст.35, п.41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звернувся до АТ «Страхова компанія «ТАС»(приватне) із заявою про виплату страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника (для батьків) в сумі 180 000,00 грн. /а.с.11зворот/. З копії заяви на виплату страхового відшкодування від 30.09.2021 вбачається, що представник [PERSON] - [PERSON] , відповідно до ст.35, п.41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звернувся до АТ «Страхова компанія «ТАС»(приватне) із заявою про виплату страхового відшкодування, пов`язаного із моральною шкодою в сумі 60 000,00 грн. /а.с.12/. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08.12.2020, [PERSON] помер [INFO] , актовий запис №51 /а.с. 12 зворот/; Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.06.2008, [PERSON] помер [INFO] , актовий запис №8 /а.с. 13/; З копії акту вбачається, що [PERSON] , яка проживає за адресою: Львівська область, Стрийський район, с. Нижня Стинава потребувала утримання як пенсіонер, що підтвердили сусіди: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] /а.с.13 зворот/. Як вбачається з копії паспорта серії [NUMBER] , такий належить [PERSON] , [INFO] /а.с.14/. З копії договору про надання професійної правничої допомоги від 28.08.2021, вбачається, що такий укладено між Адвокатським об`єднанням «Всеукраїнський центр адвокатських розслідувань ДТП «Автопоміч» в особі керуючого партнера Мелех Д.О. та [PERSON] щодо надання професійної правничої допомоги за подією що мала місце 25.11.2020 на а/д «Київ-Чоп», під час якої відбувся наїзд на велосипедиста [PERSON] , який від отриманих травм помер /а.с. 16 зворот/. Як вбачається з копії довідки №3020332321651662, 25.11.2020 о 17:35 год. на а/д М-06 «Київ-Чоп» 613 км 200 м сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Skania R114», р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] під час якої було здійснено наїзд на велосипедиста, який рухався в попутному напрямку /а.с. 18 зворот/. З копії заяви про долучення документів на виплату страхового відшкодування від 16.11.2021 вбачається, що представник [PERSON] - [PERSON] звернувся до АТ «Страхова компанія «ТАС»(приватне) із заявою про долучення до справи [PERSON] наступних документів: копію постанови про закриття кримінального провадження №12020140130000964; копію свідоцтва про народження [PERSON] ; інформацію про коло осіб першого ступеня споріднення по відношенню до загиблого [PERSON] /а.с.20/. З копією постанови про закриття кримінального провадження старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП у Львівській області Р. Пилип`як від 24.06.2021, вбачається, що кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №120201400130000964 від 26.11.2020 закрито у зв`язку з відсутністю в діяннях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України /а.с.20-22/. З копії листа ПрАТ «СГ «ТАС» від 18.10.2021 №1511, адресованого [PERSON] та [PERSON] вбачається, що АТ «СГ «ТАС» розглянуто надані документи стосовно ДТП, яка мала місце 25.11.2020, під час якої водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Skania R114», р.н. [NUMBER] здійснив наїзд на велосипедиста [PERSON] , [INFO] , який рухався попутному напрямку, внаслідок чого останній від отриманих травм помер та просить надати документи, передбачені п.п. «е» 35.2 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» /а.с.23/. З копії адвокатського запиту адвоката Мелеха Д.О. вих. №34339 від 04.10.2021, вбачається, що останній звертався до Управління патрульної поліції у Львівській області з вимогою надати довідку про ДПТ форми 2, яка мала місце 25.11.2020 на а/д М-06 «Київ-Чоп», за участю автомобіля марки «Skania R114», р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] під час якої було здійснено наїзд на велосипедиста, який рухався в попутному напрямку [PERSON] /а.с.24/. Вирішуючи позовні вимоги, судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства. Відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюється у порядку, передбаченому параграфом 2 Глави 82 ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Згідно з пунктом 27.2 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Зазначена норма права за способом викладення змісту містить посилання на іншу норму права, а саме статтю 1200 ЦК України, та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою. Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом - довічно; інвалідам - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, протягом п`яти років після його смерті. Згідно з частиною першою статті 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до статті 8 Закону України «Про страхування» страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Пунктом 35.1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; підпис заявника та дата подання заяви. Згідно з пунктом 35.2 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до заяви додаються: паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння ДТП, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання ДТП) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; відомості про банківські реквізити заявника (за наявності). Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову. В судовому засіданні встановлено, що 25.11.2020 на а/д М-06 «Київ-Чоп» відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій водій транспортного засобу «Skania R114», р.н. [NUMBER] , [PERSON] здійснив наїзд на велосипедиста [PERSON] , який від отриманих тілесних ушкоджень помер. За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди були внесені відомості до ЄРДР за № 12020140130000964 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Як вбачається з матеріалів справи, 30.11.2021 кримінальне провадження за №120201400130000964 від 26.11.2020 закрито у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України В судовому засіданні також встановлено, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу «Skania R114», р.н. [NUMBER] , була застраховано в АТ «СГ «ТАС», згідно полісу ОСЦПВВНТЗ АО7104791. Представник позивача [PERSON] , відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повідомив АТ «СГ «ТАС» про настання дорожньо-транспортної пригоди та звернувся із заявами на виплату страхового відшкодування, в яких просив здійснити виплату страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника в розмірі 180 000,00 грн. та із заподіяною моральною шкодою в розмірі 60 000,00 грн., що підтверджується матеріалами справи. Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини, як передбачено ст. 1187 ЦК України, тому позивач [PERSON] , як мати померлого, вважає, що в неї виникло право на відшкодування шкоди за рахунок АТ «СГ «ТАС», оскільки станом на дату ДТП цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією транспортного засобу марки «Skania R114», р.н. [NUMBER] , була застрахована саме у АТ «СГ «ТАС». Згідно з п.2 абз. 2 ч. 1 ст. 1200 ЦК України шкода відшкодовується чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно. Відповідно до ч. 2 ст. 1200 ЦК України особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Тобто, до кола осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, належать: а) непрацездатні особи, які були на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання утримання; б) дитина потерпілого, народжена після його смерті. Зміст поняття «непрацездатні громадяни» надається у статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої непрацездатними вважаються особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. При цьому, факт перебування особи на утриманні померлого має значення для відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Водночас, відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц (провадження № 61-2386сво19) під час встановлення того, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Крім цього, відповідно до статті 1200 ЦК України право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які не тільки були на утриманні померлого, а й особи, які мали на день смерті право на одержання від нього утримання. Висновок застосування норм права в подібних правовідносинах, викладений в Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 742/554/19-ц (провадження № 61-20355св19). В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] є матір`ю загиблого [PERSON] , та з урахуванням дати її народження, є пенсіонером за віком, проте позивачем копії пенсійного посвідчення не надано. Відповідно до ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Непрацездатні члени сім`ї загиблого, які мали самостійний заробіток або одержували пенсію на час його смерті, можуть бути визнані утриманцями потерпілого, якщо частка заробітку останнього, що припадала на кожного з них, була основним і постійним джерелом їх існування. Розмір відшкодування у зв`язку з втратою годувальника у цих випадках визначається з його заробітку без врахування заробітку або пенсії, що одержували зазначені особи (підпункт «г» пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»). Згідно з пунктом 35.2 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до заяви додаються: паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння ДТП, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання ДТП) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; відомості про банківські реквізити заявника (за наявності). Однак, матеріали справи не містять довідки про доходи загиблого за останні дванадцять місяців до ДТП, що унеможливлює встановлення обставини наявності таких доходів останнього та можливості утримання своєї матері. Оскільки предметом даного позову є відшкодування шкоди, завданою смертю потерпілого, доказуванню підлягає не лише факт родинних відносин, а й факт перебування на утриманні померлого та потреба у матеріальній допомозі. Особа вважається такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом. Прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі-набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (стаття 1 Закону України «Про прожитковий мінімум»). Сума прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць встановлюється державним бюджетом України на кожен рік. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, осіб, які втратили працездатність. До осіб, які втратили працездатність, відносяться особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, особи, які досягли пенсійного віку, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, та непрацюючі особи, визнані особами з інвалідністю в установленому порядку. Таким чином, для набуття права на утримання непрацездатна особа повинна мати дохід, менший встановленого законом прожиткового мінімуму на місяць, відповідно до ЗУ «Про державний бюджет України» Позивачем до матеріалів справи долучено акт про перебування на утриманні, підписаний [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з якого вбачається, що [PERSON] потребувала утримання як пенсіонер, однак такий не є достатнім та допустимим доказом перебування позивача на утриманні сина, та такий не підтверджує того, що позивач потребувала утримання від загиблого [PERSON] , такий акт складено невідомою особою, без відповідних реквізитів, а тому не може вважатися належним доказом у справі. Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що син [PERSON] надавав їй матеріальну допомогу, яка в свою чергу була основним і постійним джерелом її існування, як і не доведено жодними доказами, що позивач потребувала такої матеріальної допомоги. Позивач звертаючись з позовом до суду, долучила лише копію свого паспорту та акт, який не містить необхідних обов`язкових реквізитів, щоб вважати такий належним доказом у справі. Відсутність даних про дохід померлого, доказів надання сином матеріальної допомоги матері та потреба такої в отриманні такої допомоги, унеможливлюють винесення судового рішення на користь позивача. Щодо стягнення моральної шкоди в сумі 60 000,00 грн. слід зазначити наступне. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, визначена спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У статті 3 цього Закону визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Частиною першою статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Відповідно до пункту 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. З урахуванням того, що на день настання страхового випадку мінімальна заробітна плата становила 5 000 грн, розмір відшкодування моральної шкоди, які підлягає стягненню зі страхової компанії на користь позивача становить 60 000,00 грн (із розрахунку 5 000 грн х 12). Як вбачається з долученої до матеріалів справи інформації, до коло осіб першого ступеня споріднення по відношенню до загиблого, на момент смерті [PERSON] входили: батько [PERSON] , який помер та мати - [PERSON] /а.с 39/. В судовому засіданні встановлено, сума відшкодування моральної шкоди в розмірі 60 000,00 грн. сплачено позивачу, що підтверджується звітом про виплату коштів АТ «СГ «ТАС» №30320051/RGMT-220127120000 /а.с.41/ та копією платіжного доручення №246882 від 27.01.2022 /а.с.40/. У зв`язку з вищенаведеним, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування слід відмовити в повному обсязі за безпідставністю позовних вимог. Судові витрати. У відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати у справі стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed