Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

В листопаді 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за договором позики. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 21 лютого 2020 року відповідач [PERSON] позичила у нього кошти в сумі 38000 грн., які зобов`язалася повернути до 21 травня 2020 року. На підтвердження відносин, що випливають з договору позики, відповідачем було власноручно написано розписку. Проте до цього часу відповідач не виконала взятих на себе грошових зобов`язань та ухиляється від їх виконання, хоча він неодноразово спілкувався з нею з приводу повернення коштів. Таким чином, між сторонами була дотримана форма договору позики, який оформлено розпискою, чим посвідчено передання позивачем відповідачеві коштів в розмірі 38000 гривень 21.02.2020 року. Відповідно до боргової розписки від 21.02.2020 року відповідач зобов`язалася повернути йому борг в сумі 38000 гривень у строк до 21.05.2020 року. Та обставина, що оригінал розписки і досі перебуває у нього свідчить про те, що відповідач не виконав свої зобов`язання та не повернув йому, свій борг. Із змісту укладеного між сторонами договору позики (боргової розписки) вбачається, що сторонами невизначено розмір процентів за користування грошима. За таких обставин, відповідно до положень ст.1048 ЦК України розмір відсотків слід обраховувати виходячи із розміру облікової ставки НБУ. Проценти за позикою від 21.02.2020 року складають 11279 грн. 76 коп., а саме: (38000 х 11% ) : 365 днів х 20 днів = 229 грн 04 коп; (38000 х 10% ) : 365 днів х 42 днів = 437 грн 26 коп; (38000 х 8% ) : 365 днів х 49 днів = 408 грн 11 коп; (38000 х 6% ) : 365 днів х 266 днів = 1661 грн 59 коп; (38000 х 6,5% ): 365 днів х 42 днів = 284 грн 22 коп; (38000 х 7,5% ) : 365 днів х 98 дня = 765 грн 21 коп; (38000 х 8% ): 365 днів х 49 дня = 408 грн 11 коп; (38000 х 8,5% ): 365 днів х 91 днів = 805 грн 29 коп; (38000 х 9% ) : 365 днів х 42 дня = 393 грн 53 коп; (38000 х 10 % ) : 365 днів х 42 дня = 437 грн 26 коп; (38000 х 10%): 365 днів х 91 днів = 947 грн 4 коп; (38000 х 25% ): 365 днів х 173 днів = 4502 грн 74 коп. Відповідно до ч. 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Так, розмір боргу відповідача згідно розписки від 21.02.2020 року станом на граничний день його повернення - 21.05.2020 року, складає 38000 грн.. Заподіяні йому в результаті прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання збитки внаслідок інфляції становлять 13796 грн. 45 коп. за період з травня 2020 року по жовтень 2022 року розмір, трьох процентів річних від простроченої суми 38000 грн. за період з 21.05.20 року (перший день прострочки) по 22.11.2022 року (день звернення до суду) складає 3142 грн. 03 коп. (38000грн. (сума боргу) х 3 % х 1006 днів / 365 ( кількість днів) = 3142 грн. 03 коп. Таким чином, в загальній сумі стягненню з відповідача на його користь підлягають грошові кошти в розмірі 66218 грн. 24 коп., а саме: 38000 грн. + 11279 грн. 76 коп. + 13796 грн. 45 коп. + 3142 грн. 03 коп.. З врахуванням наведеного, позивач просить стягнути з відповідача 66218 грн. 24 коп. заборгованості за договором позики та 1040 грн. судового збору. В судове засідання позивач не з`явився, в позовній заяві просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги задовільнити в повному об`ємі, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.02.2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, згідно якого остання отримала від [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 38000грн., які зобов`язалася повернути до 21.05.2020 р. Факт отримання грошових коштів [PERSON] підтверджується борговою розпискою від 21.02.2020 року. До 21.05.2020 р. та після звернення [PERSON] до суду з позовом про стягнення коштів, [PERSON] не повернула позивачу кошти. Стаття 526 Цивільного кодексу України\~(далі \~ЦК України) визначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За\~ст.1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем грошової суми або визначеної кількості речей. Розписка, підписана відповідачем, є саме таким документом. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як передбачено ч.1\~ст.1049 ЦК України,\~\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч.1\~ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем проведено нарахування процентів відповідно до ст.1048 ЦК України, виходячи з розміру облікової ставки Національного банку України за період з 21.02.2020 р. по 22.11.2022 року в сумі 11279 грн. 76 коп.. Проте, згідно висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Договором позики від 21.02.2020 р. сторони передбачили строк повернення грошових коштів до 21.05.2020 р. Отже, правомірним є нарахування відсотків на суму 38000грн. за період з 21.02.2020 р. до 21.05.2020 р., що становить 707,11 грн., а саме: (38000 х 11% ) : 365 днів х 20 днів = 229 грн. 04 коп.; (38000 х 10% ) : 365 днів х 42 дня = 437 грн.26 коп.; (38000 х 10% ) : 365 днів х 28 дня = 40 грн.81 коп.. В іншій частині (з 22.05.2020 р. по 22.11.2022 року) позовні вимоги в цій частині є безпідставні і до задоволення не підлягають. Також, у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання відповідачем, у позивача виникло право на стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних відповідно до частини другої статті 625 ЦК України Згідно розрахунку позивача загальний розмір інфляційних витрат за період з травня 2020 р. по жовтень 2022 року складає 13796 грн. 45 коп., розмір трьох процентів річних від простроченої суми 38000 грн. 00 коп. за період з 21.05.20 року (перший день прострочки) по 22.11.2022 року складає 3142грн.03 коп. (38000грн. (сума боргу) х 3 % х 1006 днів / 365 (кількість днів) = 3142 грн. 03 коп.), з якими суд погоджується. Стороною відповідача не було подано суду свого розрахунку, який би спростовував розрахунок поданий позивачем щодо нарахування 3 % річних та інфляційних втрат. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача, слід стягнути 38000грн. заборгованості за договором позики, проценти в сумі - 707,11 грн., 3% річних у розмірі - 3142,03 грн., інфляційні витрати у розмірі - 13796,45 грн., а разом 56529,50 грн. В задоволенні решти вимог слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 883,91 грн. (66218,24/100=662,18; 55645,59/662,18 = 84,03%; 992,40/100х 84,03). На підставі викладеного та

Outcome: partial