Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

19.07.2021 року [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м.Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. В обґрунтування позовних вимог вказала, що з 06.10.2010 року вона знаходилася з [PERSON] в цивільному шлюбі, від якого має малолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] . На час звернення до суду, сторони разом не проживають, неповнолітня дитина перебуває на утриманні позивачки, згоди щодо утримання дитини між сторонами не досягнуто. Відповідач матеріальної допомоги не надає, участі в вихованні дитини не приймає. Просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 23.07.2021 року справа передана Харківському районному суду Харківської області за підсудністю. (а.с.15 т.1) Ухвалою Харківського районного суду від 13.08.2021 року справу прийнято до провадження Харківського районного суду (а.с.18-19 т.1). 13.11.2021 року на позовну заяву [PERSON] надійшов відзив від [PERSON] , в якому останній позовні вимоги не визнав вказуючи, що з 2014 року по 2018 рік неповнолітня донька проживала разом з ним, а з 2018 року дитина живе на два будинки: у матері та у батька, він весь час матеріально забезпечував та забезпечує свою дитину. Він не погоджується з сумою аліментів, які просить стягнути з нього позивачка, оскільки відповідно до СК України розмір аліментів на одну дитину складає 1/4 частину усіх видів заробітку, а він є ФОП, офіційно не працює та отримує мінімальні заробітки. Вважає, що обидва батька в рівних долях повинні утримувати дитину, а фактично утримує лише він. Неповнолітня дитина більше часу проживає разом з ним, він повністю одягає дитину і несе всі витрати по її утриманню. Крім того, на його утриманні перебувають і його батьки: мати [PERSON] та батько [PERSON] , яких він перевіз з окупованої території до Харківської області, які є особами похилого віку і потребують допомоги ( а.с.45-51 т.1). 13 листопада 2021 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічними позовними вимогами до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини вказуючи, що неповнолітня донька переважно проживає у нього, він повністю несе витрати на її утримання, займається її розвитком, купує одяг. Просить стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання малолітньої доньки в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду, а також просить стягувати з [PERSON] додаткові витрати на утримання дитини в розмірі 1500 грн щомісячно. (а.с.7-14 т.2) Розпорядженням Верховного Суду № 2/0/9-22 від 08.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» , враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану: змінено територіальну підсудність судових справ, зокрема Харківського районного суду Харківської області на Полтавський районний суд Полтавської області. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 05.09.2022 року справа прийнята до провадження, призначена до розгляду в порядку спрощеного провадження. (а.с.92 т.2) Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, повідомлена у відповідності до вимог ст.128 ЦПК України, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 39 т.1) 04.10.2022 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про те, що неповнолітня дитина постійно проживала разом з нею, ніколи з батьком [PERSON] не проживала, ходила до батька тільки на вихідні. (а.с.63 т.2) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлений у відповідності до вимог ст.128 ЦПК України, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутністю. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до такого. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Предметом спору у вказаній справі є стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , є мати [PERSON] та батько [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського міського управління юстиції у Донецькій області від 15.09.2011 року серії [NUMBER] , актова запис №181 (а.с.4 т.1) В зареєстрованому шлюбі сторони не знаходилися. Неповнолітня [PERSON] , [INFO] , взята на облік, як тимчасово переміщена особа за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 6324-5000080884 від 20.03.2019 року (а.с.5 т.1) За вказаною адресою взята на облік, як тимчасово переміщена особа [PERSON] , що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 6324-6995 від 21.12.2017 року (а.с.6 т.1) З матеріалів цивільної справи вбачається, що [PERSON] до поданого відзиву на позовну заяву [PERSON] та до зустрічного позову долучив банківські квитанції щодо перерахування коштів позивачці [PERSON] , а саме: 03.02.2021 року на суму 3992 грн, 30.04.2021 року на суму 1500 грн, 03.04.2021 року на суму 2000 грн, 05.05.2021 року на суму 500 грн, 18.05.2021 року на суму 600 грн, 28.05.2021 року на суму 280 грн, 21.08.2020 на суму 2000 грн, квитанції на придбання одягу у 2021 році, квитанції за сплату спортивних послуг за жовтень та листопад 2021 року, квитанції за сплату в навчальному центру «Ерудіт» за листопад 2021 року (а.с.214- 216 зворот , 219 зворот, 238-240 т.1). Крім банківських квитанцій [PERSON] долучив довідки учбового центру «Ерудіт» від 12.11.2021 року, спортивно-танцювального клубу «ЦЕХ» від 15.11.2021 року та відповідь вчителя КЗ «Пісочинський ліцей «Мобіль». Так, відповідно до довідки учбового центру «Ерудіт» від 12.11.2021 року, [PERSON] з 16.10.2021 року відвідує гурток з малювання, її вихованням та розвитком займається батько [PERSON] (а.с.241 Б) Відповідно до відповіді вчителя КЗ «Пісочинський ліцей «Мобіль» [PERSON] від 11.11.2021 року [PERSON] приймає активну участь у вихованні та навчанні доньки [PERSON] лише з 01.09.2021 року (а.с.242 т.1, а.с.30 т.2) Разом з тим у відповіді вчителя КЗ «Пісочинський ліцей «Мобіль» [PERSON] на запит [PERSON] , [PERSON] приймає активну участь у вихованні та навчанні доньки [PERSON] , а батько [PERSON] зявився в школі лише з 01 вересня 2021 року і саме з цього часу почав приділяти увагу доньці (а.с.67-68 т.2) Відповідно до довідки спортивно-танцювального клубу «ЦЕХ» від 15.11.2021 року, [PERSON] відвідує гурток з танців, її вихованням та розвитком займається батько [PERSON] та мати [PERSON] та саме мати приводить до гуртка та забирає дитину (а.с.243 т.1, 80 т.2) З матеріалів справи вбачається, що з приводу питання утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , сторони не знайшли порозуміння і кожен з них вважає, що є підстави для задоволення первісних та зустрічних позовних вимог про стягнення аліментів. Крім того, в зустрічному позові [PERSON] заявляє також вимоги до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання малолітньої дитини в зв`язку з додатковими витратами на навчання. Згідно зі ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частини перша-третя статті 181 СК України). Отже, одержувач аліментів скористався своїм правом щодо визначення способу стягнення аліментів саме у твердій грошовій сумі. Зі змісту ч.1 ст.184 СК України вбачається, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Це відповідна (фіксована) сума коштів на утримання дитини, яка не є одноразовим платежем, а твердою грошовою сумою, визначеною судом на утримання дитини до її повноліття. Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, що зазначається у приписах постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"(п. 17). Визначаючи суму аліментів позивачка виходила з того, що позивач фізично здоровий, займається підприємницькою діяльність, має достатньо високий рівень заробітку. При цьому суд зазначає, що позивачка жодних доказів того, що позивач має достатньо високий рівень заробітку, суду не надала. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд виходить з того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, та застосовується, зокрема, для загальної оцінки рівня життя в Україні, що є основою для реалізації соціальної політики та розроблення окремих державних соціальних програм (ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум»). Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років - 2833 грн Частина друга статті 184 СК України передбачає, що визначений судом у твердій грошовій сумі розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону. Вирішуючи питання позивача (за первісним позовом) [PERSON] (відповідача за зустрічним позовом) та відповідача ( за первісним позовом) [PERSON] ( позивача за зустрічним позовом) про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , суд приходить до висновку, що задоволенню підлягають позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів з [PERSON] . Як вбачається з довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 6324-5000080884 від 20.03.2019 року неповнолітня [PERSON] , [INFO] , взята на облік, як тимчасово переміщена особа за адресою: [ADDRESS] за однією адресою разом з матір`ю [PERSON] (а.с.5-6 т.1) [PERSON] звернулася з позовом до суду про стягнення аліментів 19.07.2021 року. Жодних письмових доказів про те, що неповнолітня дитина постійно мешкає разом з [PERSON] за адресою останнього, [PERSON] суду не надав. Суд приймає до уваги, що у відзиві на позовну заяву та у зустрічному позову [PERSON] посилається на те, що неповнолітня дитина проживала разом з ним з 2014 року по 2018 рік, а після 2018 року проживає разом з позивачкою, но проживає також і разом з ним. Тобто відзив та зустрічний позов [PERSON] на позовну заяву [PERSON] не містить твердження щодо постійного проживання доньки разом з батьком саме на час подання позовної заяви [PERSON] та подання вказаного відзиву та зустрічного позову. При цьому суд зауважує, що в подальших заявах [PERSON] посилається на те, що [PERSON] разом з малолітньої дитиною [PERSON] після початку війни виїхали за межі України. Таким чином на час розгляду зустрічного позову [PERSON] встановлено, що неповнолітня донька [PERSON] з батьком не проживає, оскільки знаходиться разом з матір`ю, позивачкою за первісним позовом [PERSON] . За таких обставинах, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів з [PERSON] є обгрунтованими. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] не погодився з стягненням аліментів у твердій грошовій сумі та не погодився з сумою аліментів в розмірі 4000 грн, оскільки законодавець визначає, що на одну дитину стягується 1/4 частина заробітку (доходу). У викладених відзиву та інших письмових заявах [PERSON] не погоджується з сумою грошового стягнення в розмірі 4000 грн посилаючись на те, що під час військового стану він не працює, фактично доходів не має, наявність на його утриманні батьків: матері та батька, які є непрацездатними особами, похилого віку, пенсіонерами, а він є єдиним піклувальником, оскільки його рідна сестра [PERSON] знаходиться в декретній відпустці, тобто ніде не працює, а також в нього є неповнолітня дитина : [PERSON] , [INFO] (а.с.125). Суд зауважує, що [PERSON] в своїх заявах вказує, що його батьки є пенсіонерами і отримують пенсію. Жодного письмового доказу про те, що батьки потребують сторонньої допомоги [PERSON] суду не надав. Також не надав суду жодного письмового підтвердження щодо утримання своєї дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства " на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. У відповідності зі ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно до ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вищезазначені обставини, а також обов`язок обох батьків утримувати дитину та те, що відповідач працездатна особа, суд вважає, що позов [PERSON] в частині стягнення аліментів на утримання дитини, підлягає частковому задоволенню в частині стягнення аліментів на дитину та вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на неповнолітню дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн, але не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягування з 19.07.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Стосовно зустрічної позовної вимоги [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] додаткових витрат на дитину, суд виходить з наступного. Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язковість батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення додаткових витрат на дитину мотивовані саме обставиною сплати вартості за заняття з англійської мови -600 грн на місяць, спортивні танці - 600 грн на місяць, заняття з малювання 400 грн на місяць. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] надав копії товарного чеку №12 від 01.10.2021 року, в якому міститься виправлення в даті року, на суму 600 грн, товарний чек №12 від 02.11.2021 року на суму 600 грн. (а.с.23 т.2), прибутковий касовий ордер №909 від 12.11.2021 року про сплату 200 грн навчальному центру Ерудит (а.с.24 т.2), прибутковий касовий ордер №803 від 05.11.2021 року про сплату 600 грн навчальному центру Ерудит (а.с.25 т.2). Разом з тим матеріалами справи підтверджено ту обставину, що і батько дитини, і мати дитини забезпечили сплату частини вартості навчання кожен. Відтак, з вищевстановлених обставин вбачається, що батьки не порушують принцип рівності обов`язку та порівну беруть участь у додаткових витратах на свою дитину [PERSON] , [INFO] . Суд вважає, що надання [PERSON] декілька квитанцій зі сплати на навчальні заклади не є постійними додатковими витратами на утримання неповнолітньої дитини, яка, як вказує у письмових заявах [PERSON] , з початку 2022 року знаходиться зі своєю матір`ю [PERSON] за кордоном За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] за зустрічним позовом є необгрунтованими та задоволенню не підлягають. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ст.141ЦПК України необхідно стягнути з відповідача судовий збір.

Outcome: partial