Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-02 00:00:00

У листопаді 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Київської міської ради, треті особи: Дванадцята Київська державна нотаріальна контора, Печерська районна в місті Києві державна адміністрація, Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва (далі - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва), про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно за законом. Свої вимоги позивач мотивував тим, що [INFO] помер [PERSON] , який проживав за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] на випадок своєї смерті заповіт не склав, у зв`язку із чим право на спадкування одержують особи за законом. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: житлове приміщення у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Позивачем спадщина після смерті [PERSON] прийнята в порядку частини третьої статті 1268 ЦК України, з огляду на те, що з 2014 року до листопада 2019 року він проживав зі спадкодацем однією сім`єю без реєстрації в помешканні за адресою: [ADDRESS] . Спільне проживання із спадкодавцем було зумовлене тим, що останній хворів та потребував постійного стороннього догляду. Позивач, проживаючи разом із спадкодавцем вели спільний побут, а тому, мали взаємні права та обов`язки. Вважає, що спадщину прийняв, оскільки є єдиним спадкоємцем [PERSON] , проживав з ним однією сім`єю не менше п`яти років, а саме: з 2014 року до дня його смерті, є його кровним родичем за материною лінією та належить до спадкоємців четвертої черги. За результатами розгляду заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину 25 червня 2020 року позивачу державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Черноморченко О.В., надано відповідь про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із відсутністю факту проживання однією сім`єю, пропуском шестимісячного строку прийняття спадщини та оскільки спадщина прийнята в установлені законом терміни іншою особою. Позивач зазначає, що встановлення факту родинних відносин та проживання зі спадкодавцем не менш як п`ять років до відкриття спадщини має юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати його право на прийняття спадщини, як спадкоємця четвертої черги за законом. Ухвалою суду від 09 листопада 2022 року відкрито провадження у справі для розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 21 грудня 2022 року закінчено підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. 27 грудня 2022 року представник Київської міської ради - Наєв Д. С., подав до суду відзив на позов [PERSON] , у якому просить ухвалити судове рішення про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт родинних відносин позивача із спадкодавцем [PERSON] 27 грудня 2022 року представник Київської міської ради - Авдєєва О., подала до суду відзив на позов [PERSON] , у якому просить ухвалити судове рішення про відмову в задоволенні позову. Зазначає про те, що позивачем не надано доказів проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, тому відповідно він не прийняв спадщину, оскільки в даному випадку не можуть бути застосовані норми статей 1268, 1269 ЦК України. 25 січня 2023 року КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» подала до суду пояснення на позов, у яких просить постановити законне та обґрунтоване рішення. Ухвалою суду від 27 грудня 2022 року суд повернувся до стадії підготовчого провадження та прийняв відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 27 грудня 2022 року до участі у справи в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору залучено Печерську районну в місті Києві державну адміністрацію та Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва». Ухвалою суду від 02 лютого 2023 року закінчено підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 08 лютого 2023 року представник позивача - [PERSON] , подала відповідь на відзив Київської міської ради, у якій вказує на те, що позов є законним та обґрунтованим з мотивів, аналогічних тим, що зазначені в позовній заяві. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача, будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідків, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, які підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступних висновків. Суд установив, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 15 листопада 2019 року. [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] , яка належала йому на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 12 січня 2015 року № 12. Суд також установив, що згідно акту від 03 липня 2020 року, який складено мешканцями кімнат [ADDRESS] [PERSON] проживав разом із [PERSON] з січня 2014 року до 14 листопада 2019 року у [ADDRESS] . Зазначена обставина також підтверджується показами свідків [PERSON] та [PERSON] , які були допитані у судовому засіданні. Так, свідок [PERSON] пояснив, що він є сусідом померлого [PERSON] , [PERSON] проживав разом із [PERSON] у належній йому кімнаті [ADDRESS] , в житловому будинку [ADDRESS] , у період з січня 2014 року по день його смерті [INFO] . [PERSON] хворів та потребував сторонньої допомоги, позивач є кровним родичем спадкодавця по лінії матері. Свідок [PERSON] пояснив, що він є сусідом померлого [PERSON] , [PERSON] постійно проживав із спадкодавцем з 2014 року за адресою [ADDRESS] . Загалом покази свідків підтверджують, що [PERSON] проживав із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, здійснював догляд за них, оскільки [PERSON] був особою з інвалідністю та потребував стороннього догляду, поховав останнього, і прийняв спадкове майно. Суд також установив, що позивач здійснив поховання спадкодавця [PERSON] , що підтверджується копією попереднього договору на придбання товарів ритуального призначення та копіями квитанцій понесених [PERSON] витрат на поховання спадкодавця. Таким чином, дослідивши надані докази, судом достовірно встановлено, що [PERSON] з 2014 року до листопада 2019 року проживав зі спадкодацем однією сім`єю без реєстрації в помешканні за адресою: [ADDRESS] . 25 червня 2020 року державним нотаріусом Двадцятої Київської державної нотаріальної контори Черноморченко О.В. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з відсутністю факту проживання однією сім`єю, пропущено передбачений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини, та спадщина прийнята в установлені законом терміни іншою особою. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Установлено, що [PERSON] заповіту на випадок своєї смерті не залишив, тому спадкування відбувається за законом. За змістом статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Черговість спадкоємців за законом встановлено статтями 1261-1265 ЦК України. Суд установив, що спадкоємці першої, другої та третьої черги після смерті [PERSON] відсутні. Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до положень частини другої, четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 21 березня 2019 року в цивільній справі № 461/4689/15-ц та у постанові від 12 серпня 2019 року у справі № 521/16365/15, який відповідно до положень частини четвертої статті 263 ЦПК України враховується судом при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин. Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами: письмовими доказами, показаннями свідків. Відповідно до частини першої та третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі викладеного, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому, а також кожному доказу окремо, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] в частині встановлення факту його проживання однією сім`єю зі спадкодавцем [PERSON] не менш як п`ять років до часу смерті останнього - [INFO] , про що свідчить реальність сімейних відносин між ними, підтверджена дослідженими судом письмовими доказами та показаннями свідків, а саме: пов`язаність спільним місцем проживання, побутом та наявністю взаємних прав і обов`язків. [PERSON] наділений правом на захист свого цивільного права в судовому порядку, оскільки підстави його звернення до суду із позовом про встановлення факту, що має юридичне значення, свідчать про наявність обмеження його права на подання нотаріусу документів щодо підтвердження права спадкування у встановленому законом порядку після смерті спадкодавця [PERSON] . Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Тому, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем і такого ж висновку дійшов Верховний суд у постанові від 10 січня 2019 року в справі № 484/747/17. З огляду на викладене, враховуючи встановлення судом факту проживання позивача [PERSON] із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто одержання ним права на спадкування за законом як спадкоємцем четвертої черги, позивач в силу положень частини третьої статті 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину після померлого [INFO] [PERSON] , а тому заявлена ним вимога про визнання права власності, задоволенню не підлягає. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial