Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивував наступним: 30 грудня 2015 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області та [PERSON] укладено Договір оренди землі №1-557 за змістом п.1 якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку із земель сільськогосподарського призначення, на території Довжоцької сільської ради (за межами населеного пункту) Ямпільського району Вінницької області. Згідно п.2 Договору, в оренду передається земельна ділянка площею 25,0000 га, рілля, кадастровий номер: 0525682400:02:001:0406. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 982094 грн. (п.5 Договору). Договір укладено на 7 (сім) років з моменту укладення (п.8 Договору). Відповідно до п.9 Договору орендна плата вноситься Орендарем в грошовій формі, а саме: 8% від грошової оцінки земельної ділянки, що становить 78567,52 грн. за 1 рік. Договір підписано повноважними представниками сторін та зареєстровано в державному реєстрі речових прав 11.01.2016, номер запису про інше речове право: 12917984. 28.12.2022 [PERSON] звернувся до Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області із листом повідомленням викладеної у формі заяви з проханням поновити договір оренди землі №1-557 на новий строк, користуючись переважним правом поновити договір на новий строк згідно п.8 Договору. 20.01.2023 Ямпільська міська рада листом №02-12/90 повідомила [PERSON] про відмову в поновлені договору оренди землі на новий строк, оскільки заява подана з порушенням норм чинного законодавства. [PERSON] вважає, що заперечення щодо невідповідності заяви вимогам закону мають бути обґрунтованими і містити конкретні посилання на порушення закону. Проте, в чому конкретно полягає таке порушення у листі №02-12/90 від 20.01.2023 Ямпільська міська рада не зазначила. Цим же листом міська рада також [PERSON] повідомила, що переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк скористатися не представляється можливим. Таку позицію Ямпільської міської ради вважає помилковою, оскільки вважає, що порушується його переважне право як орендаря на поновлення договору оренди землі на новий строк. Згідно з п.1 ч.2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Відповідно до статті 13 Конституції України земля є об`єктом права власності українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Відповідно до ст.2 ЗК України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Земельні відносини, згідно зі ст.3 ЗК України регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом ч.2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Законом України "Про оренду землі" визначено умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі, а статтею 13 цього Закону передбачено, що договором оренди землі є договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Статтею 33 Закону України "Про оренду землі" регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (частини 1-5 цієї норми), так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (частина 6 цієї норми). Так, відповідно до частини 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі" по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Законодавцем у частині 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" визначено алгоритм дій, який зобов`язує орендодавця після отримання листа-повідомлення орендаря: 1) розглянути лист-повідомлення на відповідність вимогам закону; 2) узгодити з орендарем (за необхідності) істотні умови договору; 3) за відсутності заперечень прийняти рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності); 4) укласти з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини третьої статті 509 ЦК України. [PERSON] вважає, що законодавець навівши у тексті Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Саме тому у конкретних правовідносинах, зокрема щодо поновлення договору оренди землі на підставі статті 33 Закону України "Про оренду землі" добросовісність орендодавця по суті становить гарантію дотримання прав менш захищеної сторони, якою у спірних правовідносинах є орендар. [PERSON] протягом всього часу оренди та користування земельної ділянки добросовісно і належно виконував усі умови договору, та вчасно сплачував орендну плату за користування землею. Жодних претензій до [PERSON] щодо умов та порядку користування землею за весь час оренди до нього не було. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №159/5756/18 висловлена наступна правова позиція: статтею 33 Закону України "Про оренду землі" було визначено алгоритм дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі та визначено певні правові запобіжники для захисту орендаря, як більш уразливої сторони в цих правовідносинах, від умисного й безпідставного ухилення орендодавця від продовження орендних правовідносин за відсутності для цього підстав та за наявності добросовісної поведінки орендаря. При цьому законодавець ототожнив поняття переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк та поновлення договору оренди землі, використовуючи конструкцію поновлення договору оренди землі як для підстави такого поновлення, передбаченої частинами першою-п`ятою, так і для підстави, передбаченої частиною шостою цієї статті, що свідчить про їх логічну послідовність. [PERSON] звертає увагу суду, що саме так, дійсний орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин. У разі, якщо орендодавець протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди землі не надіслав орендареві такого листа-повідомлення про наявність заперечень щодо поновлення договору, про яке йшлося вище, а орендар продовжував користуватися земельною ділянкою після його закінчення, то такий договір вважатиметься поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, без можливості внесення змін до умов договору оренди (частина шоста статті 33 Закону України "Про оренду землі"). При цьому додаткова угода про поновлення договору оренди землі має бути укладена в обов`язковому порядку, а за наявності відмови чи ухилення орендодавця від її укладення після дотримання усіх перелічених вище умов - орендар може оскаржити такі дії орендодавця в судовому порядку. [PERSON] звертає увагу суду, що після закінчення терміну дії Договору він як орендар, по теперішній час, він продовжує користуватися земельною ділянкою на умовах простроченого Договору оренди землі №1-557 від 30.12.2015. Ямпільська міська рада Могилів-Подільського району Вінницької області протягом одного місяця після закінчення строку договору не надіслала на його адресу жодного листа повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди. Поряд з цим, правова позиція Верховного Суду, наведена у постанові від 18.12.2018 у справі №924/1122/17 вказує, що повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", не вимагається. Суть поновлення договору оренди згідно з цією частиною статті саме і полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує у поновленні договору, зокрема у зв`язку з належним виконанням договору оренди землі. Відсутність такого заперечення, може мати прояв у "мовчазній згоді". За вищенаведених обставин [PERSON] вважає, що відмова міської ради у поновлення дії договору є формальним підходом до дійсних обставин, порушує його переважне право на укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі на новий строк, а тому, є неправомірною. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. Тому позивач змушений звернутися до суду із даним позовом і просити суд визнати поновленим договір оренди землі №1-557 від 30 грудня 2015 року, що укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області та [PERSON] , на той самий строк і на тих самих умовах. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином - судовою повісткою із рекомендованим повідомленням. 03.03.2023 за вхід.№1512 до суду надійшла письмова заява від позивача, в якій останній просить суд провести засідання у його відсутність, позов підтримує у повному об`ємі і просить його задовольнити. Щодо вирішення питання по судових витратах, то просить суд сплачені ним судові витрати не стягувати із відповідача. Представник відповідача Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином - судовою повісткою із рекомендованим повідомленням. 21.02.2023 за вхід.№1263 надійшла письмова заява за підписом міського голови, в якій останній керуючи п.3 ч.1 ст.43 ЦПК України просить розгляд даної справи здійснювати без участі представника відповідача за наявними у справі доказами, поясненнями, проти задоволення позовних вимог не заперечують. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Заяви, клопотання: заява позивача [PERSON] про розгляд справи у його відсутність; заява представника відповідача про розгляд справи у його відсутність, визнання позову. Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі і призначення підготовчого судового засідання на 27.02.2023, закриття підготовчого провадження і призначення справи до судового розгляду по суті на 07.03.2023, про що постановлено ухвали окремими процесуальними документами. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин: З досліджених судом письмових доказів встановлено наступне: 30 грудня 2015 року між орендодавцем Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, в особі начальника Козака Юрія Володимировича, та орендарем [PERSON] , було укладено договір оренди землі на земельну ділянку на території Довжоцької сільської ради (за межами населеного пункту) Ямпільського району Вінницької області площею 25,0000 га, кадастровий номер 0525682400:02:001:0406. Договір оренди землі зареєстрований у Головному управлінні Держгеокадастру у Вінницькій області за №1-557 (а.с.4-6). З інформації наданої Виконавчим комітетом Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області від 20 січня 2023 року (а.с.7) судом встановлено, що за результатами розгляду заяви [PERSON] . Ямпільська міська рада повідомляє його про те, що відповідно до вимог ст.33 Закону України «Про оренду землі» орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, а саме: не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії даного договору. До листа-повідомлення про укладання договору оренди землі на новий строк орендар додає проект договору. Оскільки, згідно п.8 договору оренди землі від 30.12.2015 №1-557 укладеного між Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області і громадянином [PERSON] термін дії договору оренди сплинув 29.12.2022, і орендарем надано клопотання з порушенням законодавства, переважним правом на укладання договору оренди землі на новий строк скористатися не представляє можливим. Зазначено, що згідно Витягу з державного земельного кадастру земельна ділянка комунальної власності сільськогосподарського призначення для городництва (01.07- код КВЦПЗ) загальною площею 25,0000 га кадастровий номер 0525682400602600160406 буде передана в оренду відповідно до норм чинного законодавства. Дослідивши письмові матеріали додані до справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд встановив, що між сторонами виникли спірні правовідносини щодо поновлення договору оренди землі. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Одним із способів захисту порушених суб`єктивних прав є звернення до суду. Обов`язковою умовою надання судом правового захисту є наявність відповідного порушення відповідачем прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як визначено ст.93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Частиною 4 ст.124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Правовою підставою набуття права орендного землекористування є укладення договору оренди земельної ділянки. Частиною 1 ст.777 ЦК України встановлено, що наймач, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Статтею 764 ЦК України передбачено, що якщо наймач продовжує володіти та/або користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються спеціальним законом, яким є Закон України «Про оренду землі». Згідно із ст.35 Закону України «Про оренду землі» спори, що пов`язані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку. Згідно зі статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальним правилом наслідками закінчення строку дії договору оренди землі, зокрема згідно із ст.31 Закону України «Про оренду землі» є припинення договору оренди землі. Проте, ст.33 Закону України «Про оренду землі» визначає порядок поновлення договору оренди землі. Предметом спору у цій справі є поновлення договору оренди землі відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про оренду землі». Відповідно до ст.792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Законом України «Про оренду землі» в ст.1 закріплено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. За змістом ст.ст.13, 19 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства, строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Статтею 33 Закону України «Про оренду землі» регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (ч.ч.1-5 цієї норми). Таким чином, в разі наявності обставин, за яких договір оренди вважається поновленим відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про оренду землі», оформленням такого факту, як поновлення договору оренди землі, є, відповідно до вимог ч.9 ст.33 Закону України «Про оренду землі». При цьому, за висновками Великої Палати Верховного Суду, сформованими у постанові від 26.05.2020 у справі №908/299/18 ч.6 ст.33 Закону України «Про оренду землі» визначено, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. З цього випливає обов`язок орендодавця передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на новий строк. У контексті поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч.1 ст.33 Закону України «Про оренду землі» необхідно зауважити, що такий договір може бути поновлено виключно на тих самих умовах і на той самий строк. Тобто орендар не може вимагати поновлення договору оренди землі на інших умовах. Щодо прав і обов`язків орендодавця слід акцентувати, що він має право заперечити стосовно поновлення згідно із цією частиною ст.33 Закону України «Про оренду землі», і таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі, що безпосередньо випливає зі змісту ч.9 зазначеної статті. Отже, судом встановлено, що п.8 розділу «Строк дії договору» спірного договору оренди землі передбачено, що договір від 30.12.2015 року укладено на 7 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. У п.44 розділу «Прикінцеві положення» вищевказаного договору оренди землі зазначено, що договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Договір оренди зареєстровано 11.01.2016 року (як стверджується позивачем і не заперечується відповідачем), тому він розпочав свою дію саме від цієї дати. Тим більше, що відповідно до ч.2 і ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Отже, в порядку, передбаченому ч.1 ст.33 Закону України «Про оренду землі» [PERSON] направив на адресу Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області лист-повідомлення з проханням поновити договір оренди землі на новий строк. Таким чином, слід зауважити, що [PERSON] як орендар вчинив всі необхідні дії для поновлення договору оренди землі і продовжив користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії договору, та сплачувати всі необхідні платежі, передбачені договорами та чинним законодавством України. Аналізуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що [PERSON] надано належні та допустимі докази відправлення орендодавцю відповідного листа-повідомлення, а Ямпільська міська рада була обізнана із всіма своїми правами знаючи про закінчення договору оренди землі, проте не скористалася своїм правом заперечити стосовно поновлення договору оренди згідно із частиною 1 ст.33 Закону України «Про оренду землі». Суд також враховує, що як протягом декількох років дії вказаного договору оренди землі, так і після закінчення строку оренди, Ямпільська міська рада Могилів-Подільського району Вінницької області жодним чином не висловлювала заперечення щодо його продовження та вчасно отримувала орендну плату, оскільки на противагу цьому заперечень не подано. Позивач, після закінчення строку дії договору оренди, належним чином виконує свої обов`язки за спірним договором, продовжує використовувати вказану земельну ділянку та має намір надалі нею користуватись, сплачуючи орендну плату. Відповідач Ямпільська міська рада Могилів-Подільського району Вінницької області позов визнала повністю та не заперечує проти його задоволення. За таких обставин, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом та наведені вище обставини, які були підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що вимоги позовної заяви є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На стягнення судових витрат позивач не наполягає. Користуючись принципом диспозитивності визначеним ч.1 ст.13 ЦПК України суд не виходить за межі заявлених позовних вимог, а тому підстав для стягнення судових витрат із відповідача на користь позивача не вбачається.

Outcome: approved