Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

23 лютого 2023 року представник заявника [PERSON] , адвокат Хлидчи Валентина Сергіївна звернулася до Дружківського міського суду Донецької області з заявою про встановлення факту смерті, в якій заявник посилається на те, що [INFO] у м. Ясинувата Донецької області помер її батько - [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що не може отримати свідоцтво про смерть батька у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, оскільки смерть батька відбулася на тимчасово окупованій території України, на якій не можливо отримати документ, який би відповідав формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024. У зв`язку з вищезазначеним просить встановити факт смерті свого батька [PERSON] , [INFO] , уродженця села Захарове Чернянського району Бєлгородської області РФ, громадянина України, який помер у м.\~Ясинувата Донецької\~області [INFO] . Заявник у судове засідання не з`явився, представник заявника надав заяву про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримують, наполягають на задоволенні вимог. Представник зацікавленої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06.02.1971 року міською радою м.Ясинувата Донецької області, батьком [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Довідкою про шлюб № 51/03-86, виданою Ясинуватським міським відділом реєстрації актів цивільного стану 30.03.2004 року підтверджується, що 13 квітня 1991 року в Ясинуватському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис № 78 від 13.04.1991 року. Довідкою про причину смерті № 131 від 27 вересня 2022 року, виданою Ясинуватською центральною районною лікарнею Міністерства охорони здоров`я ДНР підтверджено, що\~ [INFO] у віці 88 років помер [PERSON] , причина смерті церебральний атеросклероз з гіпертензією. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видано Міським відділом ЗАГС Макіївського міського управління юстиції Міністерства юстиції ДНР 30.09.2022 року підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , уродженець села Захарове Чернянського району Бєлгородської області РФ, помер [INFO] у віці 88 років у м.Ясинувата Донецької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 2238 від 30.09.2022 року. Згідно п.2 ч.1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Згідно ч. 2 ст. 317 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VI державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно ч.ч.2,3 ст.9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" № 1207-VII від 15 квітня 2014 року, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Вирішуючи питання щодо оцінки зазначених доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини», а також Молдови та Росії (зокрема, «Мозер проти Республіки Молдова та Росії»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також той факт, що за встановлених обставин, встановлення факту смерті породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення особистих чи майнових прав заявника; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що факт\~ смерті [PERSON] , [INFO] , уродженця села Захарове Чернянського району Бєлгородської області РФ, громадянина України, який помер [INFO] у м.Ясинувата Донецької області, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, а тому\~заява [PERSON] підлягає задоволенню, тому що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявнику свідоцтво про\~ смерть, видане державним органом України.

Outcome: approved