Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду мотивуючи це тим, що 13 березня 2012 року позивач отримав від відповідача в користування гараж з подальшим його викупом, що розташований по [ADDRESS] . Відповідач, який вважався власником даного гаража, передав йому ключі і дозволив користуватися на правах власника, а всі формальності домовились оформити пізніше. За час користування позивач намагався офіційно оформити право власності на вищевказаний гараж, для чого неодноразово звертався до відповідача, однак умовний власник відтягував, мотивуючи тим, що йому потрібно підготувати документи на гараж, а як виявилось пізніше, правовстановлюючих документів на нього немає і не було, тому позивач з дозволу відповідача виготовив технічний паспорт на гараж та підготовив інші документи для нього, однак в результаті зазначених обставин позбавлений можливості оформити свої права на данний гараж, а тому представник позивача просить суд визнати за позивачем право власності на вказаний гараж за набувальною давністю. Представник позивача в підготовче судове засідання не з`явилась, однак надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, позов підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, проте письмовою заявою прохав суд розглядати справу без його участі, з позовними вимогами повністю згідний. Представник третьої особи в підготовче судове засідання також не з`явився, проте письмовою заявою прохав суд розглядати справу без його участі, щодо задоволення позову заперечень не висловив. Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 31 січня 2023 року вирішено розглядати справу у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження та надано відповідачу строк для подання відзиву терміном 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. На виконання вимог ст.178 ЦПК України відповідач у встановлений судом строк відзиву не надав. Враховуючи те, що представник позивача позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає в повному обсязі, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення за результатами підготовчого провадження, за наявними матеріалами, в порядку ст.ст.200, 206 ЦПК України. Суд, дослідивши документи справи вважає, що позов слід задовольнити з слідуючих підстав. В судовому засіданні встановлено, що 13 березня 2012 року [PERSON] отримав в користування гараж з подальшим його викупом від [PERSON] , що розташований по [ADDRESS] . [PERSON] , який вважався власником даного гаража, передав [PERSON] ключі і дозволив користуватися на правах власника, а всі формальності домовились оформити пізніше. З того часу позивач користується даним гаражем по теперішній час на правах власника, підтримує його в належному стані. За час користування [PERSON] намагався офіційно оформити право власності на гараж, для чого неодноразово звертався до відповідача, однак умовний власник відтягував, мотивуючи тим, що йому потрібно підготувати документи на гараж, а як виявилось згодом, правовстановлюючих документів на нього немає і не було, що підтверджується Архівною довідкою КП Олександрійського МБТІ №70 від 19.12.2022 року (а.с.7). [PERSON] вважав себе власником даного гаража маючи на руках рішення Петрівської селищної ради №106 від 01.08.1989 року, де було прийняте рішення про надання дозволу продати йому зазначений гараж і фактично з того часу до 13.03.2012 року він володів ним на правах власника (а.с.15). В результаті зазначених обставин позивач позбавлений можливості будь-яким чином оформити свої права на даний гараж. Оскільки право власності на даний гараж не зареєстровано, фактично відсутній його власник, а у позивача є можливість визнати право власності на гараж в судовому порядку за набувальною давністю, тому [PERSON] з дозволу [PERSON] виготовив технічний паспорт на гараж та підготував інші документи для цього (а.с.8-14). Таким чином, з 13 березня 2012 року і по теперішній час, тобто більше 10 років, позивач, як добросовісний набувач, користується, володіє і розпоряджається вищевказаним майном, що підтверджується вище зазначеними документами, на протязі цих років вкладав у гараж значні кошти, утримує його та підтримує в належному стані, за власні кошти виготовив технічну документацію, здійснював ремонти. За нормами ст.41 Конституції України, ст.ст.321, 328 ЦК України, право власності непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом. Набувальна давність визначається, як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також, в інших ситуаціях. Право власності з набувальною давністю може бути набутим, як на безхазяйні речі, так і на майно, як належить за правом власності іншій особі. Згідно з ч.ч. 1, 4 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності з набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до п.14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року №5, виходячи зі змісті ч.1ст.344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Пунктом 9 зазначеної постанови Пленуму ВССУ визначено, що відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. Відповідно до п. 8 прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто з 01.01.2001 року. Зважаючи на ту обставину, що з 2012 року позивач добросовісно володіє гаражем, що розташований по [ADDRESS] , та відкрито і безперервно користується ним більше 10 років, він має право на визнання за ним права власності на вказане нерухоме майно за набувальною давністю. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та мають бути задоволені, а тому за позивачем можливо визнати право власності на вказаний гараж за набувальною давністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved