Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-21 00:00:00

в серпні 2022року [PERSON] звернувся до Золочівського районного суду Львівської області з позовом до «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В позові зазначає, що 24.05.2021року приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за номером 47741 про стягнення з нього, позивача [PERSON] , [INFO] в користь ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», ЄДРПОУ- 42254696 заборгованості за кредитним договором №636581496 від 25 серпня 2020 року в сумі 68\~063,90 грн. Вказаний виконавчий напис пред`явлено до виконання приватному виконавцю Пиць А.А., який 26.11.2021року відкрив виконавче провадження (ВП №67667799) по примусовому виконанню вищевказаного виконавчого напису. Про цей напис позивач взнав 11.08.2022року, а 12.08.2022року ознайомився з матеріалами виконавчого провадження переконавшись у вищевказаному. Разом з тим, в обґрунтування позову вказує, що виконавчий напис було вчинено приватним нотаріусом із порушенням вимог законодавства, нотаріус, вчиняючи виконавчий напис, вчинив такий не на нотаріально посвідченому договорі, також нотаріус проігнорував вчинення такого напису не на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, та нотаріус належним чином не переконався у безспірності заборгованості. Окрім того, зазначив, що розрахунок боргу, здійснений односторонньо відповідачем, не може вважатися доказом безспірності вимог стягувача щодо боржника. А оспорений виконавчий напис було видано нотаріусом з порушенням процедури видачі, оскільки виконавчий напис було видано без засвідченої стягувачем письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику, з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, оскільки він не отримував жодних вимог від відповідача про погашення заборгованості, тим більше жодних договорів з відповідачем не підписував. Позивач зазначив, що мав відносини з ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ЄДРПОУ-38569245, згідно договору який уклав 25.08.2020р. Наголошує, що не мав жодних відносин з відповідачем, який придбав якійсь права в ТзОВ «Таліон Плюс» по договору від 05.08.2020року, тобто декілька днів раніше безпосередньо перед укладенням ним договору. В свою чергу ТзОВ «Таліон Плюс» придбав, як вбачається зі змісту напису, згідно договору від 24.11.2020року. Нотаріус ні на зміст поданих документів ні на процедуру вчинення виконавчого напису, належної уваги не звернув. Позивач у судове засідання не з`явився, в судове засідання з`явився представник позивача, подав до суду заяву, у якій просив розглядати справу за його відсутності та вказав на те, що позов підтримує в повному обсязі та просив його задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС», ЄДРПОУ-42254696 в судове засідання не з`явився. Відповідач відзиву проти позову не подав, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Треті особи в судове засідання не з`явилися, письмових пояснень не подавали. Про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Тому суд ухвалює заочне рішення в порядку ст.\~280\~ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ч. 8\~ст.178 ЦПК України, так як представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового зсідання технічними засобами, згідно з ч.2ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав: Відповідно до\~статті 18 ЦК України , нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою\~статті 1 Закону України від 2.09.1993року№3425-XII«Про нотаріат»\~(далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим\~Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (частина перша\~статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5\~та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі -Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19\~статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена\~Глава 14Закону «Про нотаріат»\~та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі\~статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат», визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис,\~законом\~встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису, стягувачем або його уповноваженим представником, нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку, передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~Постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172\~(далі - Перелік). Отже, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до\~ст.50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. А відтак, право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Боржник має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: -з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису; -з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону «Про нотаріат», у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством невизначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. (Постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17.) Для спростування доводів позову відповідач не подав належних і допустимих доказів, визначених\~законом, своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористався. В матеріалах справи відсутні будь\~які докази, які б свідчили про безспірність заборгованості позивача перед відповідачем, тай незрозуміло яким чином відповідач міг укласти договір 05.08.2020року відносно зобов`язань, які теоретично могли виникнути 25.08.2020року, як про це зазначає позивач і вбачається зі змісту напису. Якщо допустити, що в виконавчому написі описка, то вказане додатково свідчить про поверхневість вивчення документів нотаріусом, поданих для вчинення виконавчого напису, а реальні відносини нотаріусом не вивчені належним чином. Пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, (Постанова КМУ № 662 від 26.11.2014), встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. До спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001 р., виходячи з Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р., залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року, справа №910/13233/17. Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29.11.2001 передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Отже, приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинила оскаржуваний напис всупереч законодавства. Обґрунтовуючи позов, позивач [PERSON] посилався на те, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки заборгованість не є безспірною. Відповідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів того, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню з позивача на користь «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС», ЄДРПОУ-42254696, безспірності характеру правовідносин між сторонами, відповідачем суду не надано. Означене вказує на відсутність у напису сили виконавчого документу, через що виконавчий напис підлягає визнанню судом таким, що не підлягає примусовому виконанню. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді сплати судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп. підлягають стягненню з «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС», ЄДРПОУ-42254696 на користь позивача. Відповідно до ч.3,4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу позивачем подано ордер про надання правової допомоги позивачу [PERSON] адвокатом Барабаш В.Г., на підставі договору про надання правової допомоги №17 від 11.08.2022 року та акту виконаних робіт, що є додатком №1 до договору про надання правової допомоги, свідоцтво адвоката Барабаш В.Г. на право на зайняття адвокатською діяльністю №1818 від 02.12.2010р. ордер серія ВС № 1155289 від 11.08.2022р., та оригінал квитанції про оплату гонорару по договору в сумі 6\~000грн., який клієнт сплатив. Сума гонорару включає вчинення усіх необхідних процесуальних дій для підготовки позову та вивчення матеріалів на суму 5000 грн. За ведення справи в суді першої інстанції передбачено гонорар в сумі 5000 грн., з яких позивачем фактично сплачено 1000грн. Суд враховує, що реальних засідань фактично судом проведено не було, через неявку сторони відповідача та третіх осіб, проте представник позивача з`являвся на всі судові засідання, подавши клопотання про розгляд справи у відсутності сторони позивача. Як зазначає Верховний Суд в Постанові від 10.08.2022року, № 369/3817/19 Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Беручи на себе обов`язок щодо здійснення представництва інтересів клієнта в суді, адвокат бере на себе відповідальність не лише за якусь одну дію, наприклад написання процесуального документу чи виступ у суді, а бере на себе обов`язок по вчиненню комплексу дій, метою яких є забезпечення реалізації та захисту прав і обов`язків клієнта, відтак, час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами. Отже, участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередня участь у судовому засіданні. Такі етапи представництва інтересів у суді, як прибуття на судове засідання та очікування цього засідання є невідворотними та не залежать від волі чи бажання адвоката. При цьому паралельно вчиняти якісь інші дії на шляху до суду чи під залом судового засідання адвокат не може та витрачає на це свій робочий час. А відтак суд вважає, що достатнім в даній справі за ведення справи в суді першої інстанції буде гонорар в сумі 1000грн. Про неспівмірність понесених позивачем витрат на правничу допомогу та їх зменшення відповідачем клопотання не заявлялося. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що розмір витрат на правову допомогу у даній справі є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, що підтверджено відповідними документами, а також те, що позов задоволено, відсутність клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу та обґрунтованих заперечень відповідача щодо розміру таких витрат, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 гривень.

Outcome: approved