Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

У лютому 2022 року моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми виплаченого відшкодування в порядку регресу в розмірі 26006,84 грн., посилаючись на те, що 15.02.2021 року о 00 год. 10 хв. [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Subaru Tribeca», д.н.з. [NUMBER] в м.Одесі по міжквартальному переїзду біля буд. 114/4 по вул. Левітана, на нерегульованому перехресті з вул. Левітана, не надав переваги в русі транспортному засобу «Hyundai Getz», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , яка рухалась по головній дорозі, внаслідок чого здійснив зіткнення з нею, після чого поїхав з місця події, чим порушив вимоги п.2.3 (б), 2.10 (а), 16.11 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Печерського районного суду м.Києва від 22.03.2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, 124 КУпАП (справа №757/12912/21-п). Заподіяна відповідачем шкода, яка виникла внаслідок ДТП, не була відшкодована потерпілій особі. Відповідно до звіту про визначення вартості відновлювального ремонту №74417 від 22.03.2021 року, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «Hyundai Getz», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок ДТП складає 27 427,71 грн. На підставі Наказу №3.1/4374 від 15.07.2021 року позивач відшкодував потерпілій [PERSON] майнову шкоду в розмірі 26006,84 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1032551 від 16.07.2021 року. Фактичні витрати позивача, пов`язані із страховим випадком складають 26006,84 грн., а витрати, понесені на проведення дослідження КТЗ складають 1350,00 грн. за проведення оцінки, які також підлягають стягненню з відповідача. У зв`язку з зазначеним, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь МТСБУ суму сплаченого відшкодування в розмірі 26006,84 грн., суму витрат, понесених на встановлення розміру збитку у розмірі 1350,00 грн. та судовий збір в розмірі 2 481,00 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, в тому числі, через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/, про причину неявки суд не повідомив, тому суд відповідно до ч.1 ст. 280, ч.4 ст. 223 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв`язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи представника позивача. Згідно ч.2 ст.281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно зі ч.2 ст.78 того ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ч.ч.4,6 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ті обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці її дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В судовому засіданні встановлено, що постановою Печерського районного суду м.Києва від 22.03.2021 року, справа №757/12912/21-п, визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 340 грн. Постанова суду набрала чинності (а.с.15-16). Цією ж постановою Печерського районного суду м.Києва від 22.03.2021 року встановлено, що 15.02.2021 року о 00 год. 10 хв. [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Subaru Tribeca», д.н.з. [NUMBER] в м.Одесі по міжквартальному переїзду біля буд. 114/4 по вул. Левітана, на нерегульованому перехресті з вул. Левітана, не надав переваги в русі транспортному засобу «Hyundai Getz», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , яка рухалась по головній дорозі, внаслідок чого здійснив зіткнення з нею, після чого поїхав з місця події, чим порушив вимоги п.2.3 (б), 2.10 (а), 16.11 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4, ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, завдання шкоди [PERSON] з вини відповідача [PERSON] у вчиненні вказаного ДТП доведено та доказуванню не підлягає у відповідності до ч.6 ст. 82 ЦПК України. На момент ДТП [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.54 зворот). Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [PERSON] є власницею автомобілю «Hyundai Getz», д.н.з. [NUMBER] (а.с.13). 05.03.2021 року [PERSON] звернулася до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної [PERSON] внаслідок зазначеної ДТП, шляхом перерахування коштів на її розрахунковий рахунок (а.с.6). Відповідно до звіту про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу завданого власнику колісного транспортного засобу від 22.03.2021 року вартість відновлювального ремонту КТЗ «Hyundai Getz», д.н.з. [NUMBER] складає 46076,80 грн. Ринкова вартість КТЗ «Hyundai Getz», д.н.з. [NUMBER] , може складати 89229,41 грн. На підставі виконаних досліджень зроблено висновок, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, заподіяного власнику після аварійного пошкодження КТЗ «Hyundai Getz», д.н.з. [NUMBER] , станом на 18.03.2021 року дорівнює 27 427,71 грн. (а.с.17-30). На підставі наказу МТСБУ від 3.1/4374 від 15.07.2021 року та згідно платіжного доручення від 16.07.2021 року №1032551 [PERSON] виплачено страхове відшкодування в розмірі 26006,84 грн.(а.с. 54, 55). Згідно зі ст. 129 Конституції України, ст.ст. 12, 13, 77, 78, 79, 80, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. [PERSON] не надав суду докази наявності чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент ДТП. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до вимог ст.1188 ЦК України, шкода, заподіяна унаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, заподіяна одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що МТСБУ правомірно відшкодувало майнову шкоду завдану [PERSON] пошкодженням належного їй автомобілю «Hyundai Getz», д.н.з. [NUMBER] , з вини водія [PERSON] в сумі 26006,84 грн. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений Законом. Відповідно до положень частини першої статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з підпунктом 38.2.1. пункту 38.2. статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідно до п.38.2.5. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до особи, визначеної у пункті 13.1 статті 13 цього Закону, яка причетна до дорожньо-транспортної пригоди, якщо вона керувала транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також якщо вона відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та/або вжила алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), та/або вона керувала транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії, та/або самовільно залишила місце пригоди. Як вбачається з постанови Печерського районного суду м.Києва від 22.03.2021 року [PERSON] залишив місце ДТП. Отже, законом встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу, якщо така шкода спричинена власником транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність та залишив місце ДТП. Як роз`яснено у пунктах 26, 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Частина 2 ст. 1192 ЦК України передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно платіжного доручення №989964 від 31.03.2021 року МТСБУ сплатило оцінювачу [PERSON] 1350,00 грн. за роботи з огляду пошкодженого транспортного засобу (а.с.53). Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню та на користь МТСБУ підлягає стягненню з відповідачки сума виплаченого відшкодування в порядку регресу в розмірі 26006,84 коп., та сума витрат, понесених на встановлення розміру збитку, що становить 1350,00 грн. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved