Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~16.06.2022 року позивач [PERSON] , через свого представника, звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] та після її смерті відкрилася спадщина. На випадок своєї смерті [PERSON] заповіт не склала, а тому спадкування здійснювалося за законом. Спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті матері була вона та чоловік померлої [PERSON] , який [INFO] помер. Разом з тим, право власності на спадкове майно житловий будинок з господарськими, допоміжними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] за свого життя на себе не реєстрував, свідоцтво про право власності на вказане майно не отримував. У свою чергу, правовстановлюючі документи на вказане майно у неї відсутні, що позбавляє її можливості зареєструвати за собою 1/2 частку спірного житлового будинку. Вказує, що в межах спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] , її чоловіку [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом № 1-602 від 16.07.2001 року. згідно якого спадкове майно, на яке видане свідоцтво, складається із права на земельну частку (пай), в КСП «Урожай», площею 2.69 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки (паю) в натурі (на місцевості). В подальшому, [PERSON] , реалізувавши зазначене право, отримав державний акт на право приватної власності па землю серії Р2 № 122610 від 09.04.2003 року. Такими діями було порушено її права, як спадкоємця за законом на 1/2 частку у праві власності на земельну частку (пай). Просить суд: визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності па спадкове майно після померлого [INFO] спадкодавця (матері) [PERSON] [INFO] а саме: на 1/2 частку житлового будинку з господарськими, допоміжними будівлями та спорудами, за адресою: [ADDRESS] ; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом № 1-602 від 16.07.2001 pоку, виданого державним нотаріусом Луцької районної державної нотаріальної контори Максим`як Ж.П.; стягнути з відповідачів на свою користь судові витрати по справі. \~ \~ \~ \~18.08.2022 року у відповідь на запит суду від Волинського обласного державного нотаріального архіву надійшли матеріали спадкової справи № 336/2002 до майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 55-66). \~ \~ \~ \~29.08.2022 року у відповідь на запит суду від приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Валянської Т.П. надійшли матеріали спадкової справи № 30/2019 до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 55-66). \~ \~ \~ \~Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.10.2022 року до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету позову на стороні відповідача було залучено [PERSON] (а.с. 119). Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.10.2022 року до участі у справі в якості співвідповідача було залучено [PERSON] (а.с. 120-121). 30.11.2022 року представником відповідача [PERSON] було подано до суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень щодо позову останній зазначає, що на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] житловий будинок по [ADDRESS] не був постійним місцем проживання позивачки, попри свою реєстрацію у ньому. Так, з 1986 року [PERSON] разом зі своєю сім`єю (чоловіком та синами) переїхали проживати у житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , де вона проживає і на даний час. З 1996 року [PERSON] , проживаючи разом з батьками та своєю сім`єю у спірному будинку, утримувала та доглядала свою матір [PERSON] , яка була інвалідом першої групи, до її смерті у 2000 року. Довірителька й надалі проживає у вказаному будинку. У визначений законом строк [PERSON] не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом. Оскільки, видача свідоцтва про право на спадщину на ім`я [PERSON] не порушила права позивача як спадкоємця, оскільки вона вважається такою, що не прийняла спадщину, підстав для визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним не має. Крім того, житловий будинок по [ADDRESS] був набутий [PERSON] та [PERSON] під час перебування їх у шлюбі, а отже таке майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. З огляду на викладене, [PERSON] , на момент смерті належало 1/2 частина вказаного житлового будинку, що і являлося предметом спадкування. Якщо і припустити право позивача на спадкування, то вона, діючи добросовісно, мала б просити суд визнати за нею право власності на 1/4 частку житлового будинку (1/2 частка померлої [PERSON] спадкується спадкоємцями першої черги, чоловіком та дітьми). Враховуючи наведене, просить суд у задоволенні позову відмовити та стягнути з позивачки на користь його довірительки понесені судові витрати по справі. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала з підстав, які викладені у позовній заяві та просила їх задовольнити у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову з підстав, які були викладені ним у відзиві на позовну заяву. Додатково зазначив, що до спірних правовідносин також підлягає застосуванню положення ЦК України в редакції 1963 року. \~ \~ \~ \~До початку судового засідання представником відповідача Луцької міської ради було подано до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності. У даній заяві останній також зазначає, що підстави для задоволення позову відсутні (а.с. 48). \~ \~ \~ \~Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про день, час, місце розгляду справ був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи від нього на адресу суду не надходили. \~ \~ \~ \~З огляду на наявні у справі письмові докази, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті за відсутності третьої особи [PERSON] . \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] ,що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 57-зворот). \~ \~ \~ \~Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшли, зокрема, житловий будинок з господарськими, допоміжними будівлями та спорудами, за адресою: [ADDRESS] , а також земельна частка (пай), в КСП «Урожай», розмір якої становить 2.69 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки (паю) в натурі (на місцевості). Оскільки [PERSON] на випадок своєї смерті заповіт не залишила, спадкування здійснювалося за законом. \~ \~ \~ \~Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] були: її чоловік [PERSON] та двоє їх спільних дітей позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , ступінь спорідненості яких підтверджується, зокрема: свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] та її свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , з якого слідує, що позивачка у зв`язку з одруженням змінила своє прізвище на « [PERSON] » (а.с. 8-9); свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] та її свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , з якого слідує, що відповідачка у зв`язку з одруженням змінила своє прізвище на « [PERSON] » (а.с. 99-зворот-100). \~ \~ \~ \~Крім того, той факт, що спадкоємцями першої черги спадкування після смерті [PERSON] були її чоловік та двоє їх спільних дітей сторонами в ході розгляду справи не оспорювався. Як вбачається із матеріалів спадкової справи, заведеної у Луцькій районній державній нотаріальній конторі Волинської області щодо спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , зв`язку із поданням спадкоємцем [PERSON] заяви про видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно, останньому державним нотаріусом Луцької районної державної нотаріальної контори Максим`як Ж.В., в межах спадкова справа № 336/2002, було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 16.07.2001 року за реєстровим № 1-602, згідно якого спадкове майно, на яке видане свідоцтво, складається із права на земельну частку (пай), в КСП «Урожай», розмір якої становить 2.69 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки (паю) в натурі (на місцевості) (а.с. 20, 60-зворот). Реалізовуючи свої спадкові права, [PERSON] було отримано державний акт на право приватної власності па землю серії Р2 № 122610 від 09.04.2003 року (а.с. 21-22). Відомості про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцям [PERSON] на житловий будинок з господарськими, допоміжними будівлями та спорудами, за адресою: [ADDRESS] , в матеріалах спадкової справи № 336/2002 щодо майна померлої [PERSON] відсутні. \~ \~ \~ \~Судом також встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 78). \~ \~ \~ \~21.09.2004 року [PERSON] було складено заповіт, відповідно до якого усе належне йому майно, з чого б воно не складалося і де б воно не було, все, що буде належати йому на день смерті останній заповів [PERSON] (а.с. 96). \~ \~ \~ \~Як вбачається із матеріалів спадкової справи № 30/2019 до майна померлого [INFO] [PERSON] , його онук [PERSON] (третя особа без самостійних вимог щодо предмету позову на стороні відповідача) 24.02.2020 року звернувся до приватного нотаріуса Луцької районної державної нотаріальної контори Максим`як Ж.В. із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 93). \~ \~ \~ \~Тобто, [PERSON] , як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] , претендує на усе майно, яке належало спадкодавцю на момент його смерті, в тому числі й на спірний житловий будинок з господарськими, допоміжними будівлями та спорудами, за адресою: [ADDRESS] , та на земельну частку (пай), в КСП «Урожай», розмір якої становить 2.69 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки (паю) в натурі (на місцевості), а також вважається таким, що прийняв спадщину шляхом звернення до приватного нотаріуса з відповідною заявою. \~ \~ \~ \~Будь-яких відомостей про відмову [PERSON] від прийняття спадщини після смерті діда матеріали спадкової справи № 30/2019 до майна померлого [INFO] [PERSON] не містять. Натомість, звертаючись до суду з даним позовом позивач [PERSON] та її представник визначили відповідачами у справі Луцьку міську раду та [PERSON] . \~ \~ \~ \~Надаючи правову оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами даного спору, суд вважає за необхідне зазначити таке. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Належним відповідачем у справах про спадкування є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради. Сільські, селищні ради можуть бути залучені в якості третіх осіб у спорах щодо земельних ділянок, які знаходяться на території відповідної ради. У постанові Верховного Суду від 18.12.2019 року в справі № 265/6868/16-ц (провадження № 61-34234св18) вказано, що: «у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування». Із наведеного слідує, що за пред`явленими [PERSON] позовними вимогами про визнання права власності па спадкове майно в порядку спадкування та визнання недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідачем (співвідповідачем) має бути також [PERSON] , як особа, що претендує на спірне майно як спадкоємець за заповітом померлого [PERSON] , а тому останній повинен був бути залученим стороною позивача до участі при розгляді даної справі. Так, у своїй постанові від 17.04.2018 року у справі № 523/9076/16-ц Велика Палата Верховного Суду прийшла до наступного висновку. Відповідач це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. ВС підкреслив, що для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Таким чином, неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Проте, підчас розгляду даної справи судом, ані позивачем [PERSON] , ані її представниками, відповідне клопотання про заміну неналежного відповідача або залучення до участі у ній співвідповідачів не заявлялося. Отже, сторона позивача розпорядилася своїми процесуальними правами, визначеними ЦПК України, щодо предмета спору на власний розсуд. З урахуванням положень ч. 3 ст. 13, ст. 51 ЦПК України, суд не наділений процесуальним правом з власної ініціативи здійснювати заміну неналежного відповідача або залучати до участі у справі співвідповідачів, оскільки залучення співвідповідача чи заміна первісного відповідача належним може відбутися виключно за клопотанням сторони позивача. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язок суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Тобто пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] до Луцької міської ради, [PERSON] , третя особа без самостійних вимог щодо предмету позову на стороні відповідача [PERSON] , про визнання права власності на спадкове майно в повному обсязі. \~ \~ \~ \~У зв`язку з відмовою у позові, суд, у відповідності до положення ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати по справі вважає за необхідне залишити за позивачкою.

Outcome: dismissed