Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

15 вересня 2020 року позивачі подали до суду позовну заяву у якій просили суд: -зобов`язати АТ ?ОГС ?Київоблгаз? встановити безкоштовно (не за рахунок споживачів) індивідуальний лічильник газу за адресою: [ADDRESS] . -зобов`язати АТ ?ОГС ?Київоблгаз? здійснити позивачам перерахунок обсягів спожитого газу, починаючи з вересня 2017 року і до дати коли в квартирі [ADDRESS] буде встановлений індивідуальний лічильник газу,виходячи із діючих, протягом вказаного періоду, норм споживання природного газунаселенням у разі відсутності газових лічильників. -зобов`язати ТОВ Київоблгаз Збут АТ ?ОГС ?Київоблгаз? здійснити позивачамперерахунок обсягів спожитого газу та нарахувань по оплаті за спожитий газ, починаючиз вересня 2017 року і до дати коли в квартирі [ADDRESS] в містіБровари буде встановлений індивідуальний лічильник газу, виходячи із діючих, протягомвказаного періоду, норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників. Судові витрати покласти на відповідачів пропорційно задоволеним позовним вимогам. Свій позов обґрунтували тим, що споживачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира не обладнана індивідуальним лічильником газу з вини Броварського відділення АТ ?ОГС ?Київоблгаз?, не зважаючи на чисельні звернення позивачів провстановлення такого лічильника за державні кошти або власні кошти відповідача №1. Станом на 10 вересня 2020 року жодний з відповідачів не уклав письмовий Договір з жодним позивачем про надання комунальної послуги, що є протиправною та незаконноюбездіяльністю. 01 липня 2017 року відповідач 1 без узгодження з споживачами/позивачами встановив загально будинковий лічильник комерційного обліку газу, що є протиправними діями. 01 липня 2017 року відповідач № 1, без письмового попередження позивачами/споживача припинив розподіл газу (тимчасове відключення газо-постачання), більше ніж на три години, протягом яких і був встановлений загально будинковий лічильник комерційного обліку газу, чим поставив під загрозу життя та здоровя позивачів. Протягом останніх п"яти років позивачі в усній формі на гарячу лінію 1545 КМ України та письмово звертались до відповідача №1 з вимогою встановити в квартирі індивідуальний лічильник газу в квартирі [ADDRESS] , в якій встановлено лиш одна газова плита для приготування їжи. За наслідком розгляду вищевказаних звернень позивачів відповідач № 1 своїми листами від: 27 лютого 2017 року, 06 грудня 2017 року, 13 грудня 2017 року, 29 грудня 2017 року, 05 січня 2018 року, 20 квітня 2018 року, 01 березня 2019 року та 13 травня 2020 року повідомляв споживачів про те шо: а) індивідуальний лічильник газу не може бути встановлений безкоштовно. б) роботи з оснащення безкоштовними лічильниками газу здійснюються за программами міськ/рай держ адміністрацій в) встановлено загально будинковий лічильник комерційного обліку газу в багатоквартирному будинку. г) нарахування послуг постачання газу не можливий по нормам споживання газу для споживачів тому що встановлений загальнобудинковий лічильник комерційного обліку газу. д) здійснити перерахунок кількості та вартості спожитого газу по нормам споживання не можливо тому що встановлений загально будинковий лічильник комерційного обліку газу за даними якого ведеться облік. Крім цього, позивач звертався до відповідача № 2, а саме листами від: 03 лютого 2018 року, 21 лютого 2019 року та 25 квітня 2020 року з проханням та вимогою провести перерахування вартості спожитого газу, згідно встановленим нормам споживання газу для споживачів, яким не встановлено індивідуальний лічильник газу. Відповідач № 2 на звернення позивачів з приводу перерахунку спожитого газу листами від 16 лютого 2018 року, 22 лютого 2018 року, 13 березня 2018 року, 19 березня 2019 року, 28 березня 2020 року фактично відмовлявся зробити такий перерахунок обгрунтовуючи те що: а) здійснити перерахунок кількості та вартості спожитого газу по нормам споживання не можливо тому що встановлений загально будинковий лічильник комерційного обліку газу. б) обовязок встановлення індивідуального лічильнику газу покладено на відповідача №1 в) нарахування послуг постачання газу не можливий по нормам споживання газу для споживачів тому що встановлений загально будинковий лічильник комерційного обліку газу. Саме на відповідача № 1 покладений обов`язок встановлення лічильників газу, лише він повинен вживати заходів щодо залучення інших джерел фінансування цих робіт і покладання такого обов`язку на споживачів є неправомірним. Не встановлення відповідачем № 2 індивідуального лічильнику газу заявникам, суперечить вимогам законодавства, порушує права позивачів. З урахуванням вимог статті 5 Закону України ?Про захист прав споживачів?, статті 2 Закону України ?Про житлово-комунальні послуги? волевиявлення позивачів на встановлення індивідуальних лічильників газу не може бути порушеним. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. від 18 вересня 2020 року провадження у вказаній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судовий розгляд на 16 листопада 2020 року. 14 грудня 2020 року позивачі подали уточнену позовну заяву, в якій просили суд: -зобов`язати АТ ?ОГС ?Київоблгаз? встановити безкоштовно (не за рахунок споживачів) індивідуальний лічильник газу за адресою: [ADDRESS] . -зобов`язати АТ ?ОГС ?КиївОблГаз? здійснити позивачам перерахунок обсягів спожитого газу, починаючи з вересня 2017 року і до дати коли в квартирі [ADDRESS] буде встановлений індивідуальний лічильник газу,виходячи із діючих, протягом вказаного періоду, норм споживання природного газунаселенням у разі відсутності газових лічильників. -зобов`язати ТОВ ?КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ? здійснити позивачам перерахунокобсягів спожитого газу та нарахувань по оплаті за спожитий газ, починаючи з вересня 2017 року і по день встановлення індивідуальних лічильників природного газу в квартирі [ADDRESS] , за вартістю газу по нормам споживання, що діяли в зазначений час, а не за показниками загально будинкового вузла обліку газу. 15 січня 2021 року представник відповідача ТОВ ?Київоблгаз Збут? подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позову, уточнену позовну заяву залишити без розгляду. Посилалась на\~те,\~що позовні\~вимоги заявлені\~позивачами не\~відповідають жодному із\~наведених способів\~захисту в\~ст.\~16\~ЦК України\~та Законом\~України ?Про захист прав\~споживачів?.\~Відповідно стає\~не зрозумілим\~яким чином\~та яким\~способом позивач хоче\~захистити свої\~права,\~якщо такі\~способи не\~встановлені законодавчими актами,\~та яким\~чином такі\~вимоги в\~майбутньому повинні\~бути виконані\~у випадку схвалення рішення на користь позивачів. Між відповідачем № 2 та позивачем № 1 було укладено публічний договір №0800490029 постачання природного газу (акцепт -оплата споживача, фактичне споживанняприродного газу, що підтверджується фінансовим станом по о/р 0800490029), тому твердження позивачів, що жодним з відповідачів не укладено письмовий договір с безпідставним, враховуючи, що від позивачів не надходило письмової вимоги надати письмову форму договору постачання природного газу побутовим споживачам. АТ "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" веде облік та визначає об`єм спожитого позивачами природного газу і доводить ці показники до постачальника ТОВ "Київоблгаз Збут", який у свою чергу лише обраховує вартість зазначених оператором ГРМ спожитих позивачем об`ємів газу згідно встановлених НКРЕКП тарифів для населення. Відповідно до даних оператора ГРМ за період з 01.07.2015 р. по 30.11.2020 р. позивачу № 1 було розподілено 1 089,59 м.куб. природного газу, що становить 7 394,95 грн. За несвоєчасну оплату нараховано пеню в розмірі 11,63 грн. Вартість спожитого природного газу розраховано відповідно до цін і тарифів, яківстановлені постановами Кабінету Міністрів України. Національної комісії, що здійснюєдержавне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Ціни для населення з 1 жовтня 2015 р. до 31 березня 2016 р.: -3,60 грн за 1 куб.м для споживачів з індивідуальним опаленням природним газом (при споживанні тільки на опалення чи комплексно) на обсяг до 1200 куб.м спожитий у період з 1 жовтня 2015 р. по 31 березня 2016 р.; -7,188 грн за 1 куб.м на обсяг що за вказаний вище період (загалом, якщо рахувати з 01 жовтня) у споживачів з індивідуальним опаленням газом перевищуватиме 1200 куб.м та для решти побутових споживачів (в яких встановлено газові плити та(чи) газові водонагрівачі). Ціни для населення у квітні 2016 р.: -7,188 грн за 1 куб.м для всіх побутових споживачів відповідно до Постанови КМУвід 30.03.2016 р. № 234, яка вносить зміни до Постанови № 758. -Ціна на газ для населення з 1 квітня 2017 року по 1 листопада 2018 року становить 6957,90 грн. за 1 тис. м куб. з ПДВ, затверджена Постановою КМУ від 22.03.2017 року №187. Ціна на газ для населення з 1 листопада 2018 року по 30 квітня 2019 року становить 8,54892 грн., сформована з урахуванням вимог постанови КМУ від 19.10.2018 р. №867, яка затверджує нове положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу". З 1\~травня 2019\~змінилась ціна\~на природний\~газ для\~потреб побутових\~споживачів і\~релігійних організацій\~відповідно до\~вимог Постанови\~Кабінету Міністрів\~України від\~8\~травня 2019\~№ 380\~"Про\~внесення змін\~до постанови\~Кабінету Міністрів\~України від\~3\~квітня 2019\~№293"\~та від\~19\~жовтня 2018\~№ 867\~"про\~затвердження Положення\~про покладання\~спеціальних обов`язків\~на суб`єктів\~ринку природного\~газу для\~забезпечення громадських\~інтересів в\~процесі функціонування\~ринку природного\~газу",\~а також\~Постанови НКРЕКП\~від 21.12.2018\~№2001\~?про встановлення\~тимчасових тарифів\~для АТ\~?Укртрансгаз? на\~послуги транспортування\~природного газу\~для точок\~входу і\~точок виходу\~на перший\~рік другого\~регуляторного періоду\~і визнання\~такими,\~що втратили\~чинність,\~деяких постанов\~НКРЕКП? зі\~змінами та\~доповненнями постанови\~НКРЕКП №2288\~від 15.12.2016р.\~зі змінами\~та доповненнями\~постанови НКРЕКП №\~2307 від 15.12.2016г.,\~і постановою\~НКРЕКП №\~494\~від 10.04.2017\~р: травень 2019 р. 8,23697 грн., червень 2019 р. 7,70056 грн., липень 2019 р. - 6,90325 грн., серпень 2019 р. 6,59313 грн., вересень 2019 р. 6,39644 грн., жовтень 2019 р. - 6,124763 грн., листопад 2019 р. 6,895038 грн., грудень 2019р. - 6,129034 грн., січень 2020 р. 5,868492 грн., лютий 2020 р. 5,005032 грн., березень 2020 р. - 4,326072 грн., квітень 2020 р. - 3,712302 грн., травень 2020 р. - 2,948128 грн., червень 2020 р. - 2,783996 грн., липень 2020 р. - 2,974954 грн., серпень 2020 р. - 4,499988 грн., вересень 2020 р. - 5,499998 грн., жовтень 2020 р. - 6,66928 грн., листопад 2020 р. 8,82252 грн. Позивач № 1 за період з 01.07.2015 р. по 30.11.2020 р. сплатив 3983,31 грн. за спожитий природний газ. Враховуючи викладене, заборгованість за спожитий природний газ станом на 30.11.2020 р. становить 3489,33 грн. Позовна заява містить твердження позивачів, що відповідачем № 2 не встановлено індивідуального лічильника природного газу, що порушує їх права та суперечить вимогам законодавства. Відповідач № 2 звертає увагу суду, відповідно до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань видом діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Київоблгаз Збут є торгівля газом через місцеві (локальні) трубопроводи (основний) (код КВЕД 35.23), тому встановлення індивідуального лічильника природного газу не відноситься до компетенції та зони відповідальності відповідача № 2. 25 січня 2021 року до суду надійшов відзив від представника відповідача АТ ?ОГС ?Київоблгаз?, в якому відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилався на те, що АТ ?Київоблгаз? не може відступати від положень, встановлених Планом розвитку газорозподільної системи ПАТ ?Київоблгаз? на 2016-2025 роки, яка затверджена постановою НКРЕКП № 395 від 24.03.2016 та в подальшому постановою НКРЕКП №2360 від 23.12.2016 року. Відповідачем дотримано та виконано вимоги законодавства щодо встановлення загально будинкового вузла обліку природного газу. У разі встановлення будинкового лічильника природного газу комерційний облік природного газу споживачам вважається забезпеченим згідно Закону України ?Про забезпечення комерційного обліку природного газу?, тому необхідність встановлення індивідуальних лічильників природного газу за рахунок АТ ?Київоблгаз? за адресами, де встановленні будинкові лічильники природного газу, відсутня. Згідно з пунктом 1 глави 5 розділу IX кодексу газорозподільних систем, за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загально будинковий вузол обліку природного газу. Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ. Таким чином, АТ ?Київоблгаз? правомірно встановлено загальнобудинковий ВОГ згідно вимог кодексу ГРМ. Не встановлення у квартирі позивача індивідуального лічильника газу на час їх звернення до суду не свідчить про порушення такого права, оскільки за Законом України ?Про забезпечення комерційного обліку природного газу? встановлено граничний строк встановлення газорозподільними підприємствами лічильників газу для населення, що проживає у квартирах в яких газ використовується тільки для приготування їжі, а саме до 01 січня 2021 року. За таких обставин, позовні вимоги з визнання права на забезпечення індивідуальним безкоштовним газовим лічильником за рахунок АТ ?Київоблгаз? є безпідставними та не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано доказів порушення такого права з боку відповідача. З 19.01.2018 року набули чинності зміни до Закону України ?Про забезпечення комерційного обліку природного газу? та діяли на момент виникнення спірних правовідносин, а прийняття рішення судом про права та обов`язки сторін у цій справі на майбутнє, що на думку відповідача, є неприпустимим, та таким, що не підлягає задоволенню. Вимога позивача захистити права, факту порушення яких на момент подання позову судом не встановлено, а також права, щодо яких невідомо чи відбудеться таке порушення у майбутньому, не є належним способом захисту відповідного права. Крім того, звертають увагу суду, що на день подання відзиву на позовну заяву (уточнену) Верховною Радою України розглядається проект внесення змін до Закону України ?Про забезпечення комерційного обліку природного газу? щодо продовження термінів встановлення індивідуальних газових лічильників. За таких обставин АТ ?Київоблгаз? вважає, що обраний позивачем спосіб захисту його прав є безпідставним, передчасним та неефективним, а тому такі позовні вимоги не підлягають задоволенню. 26 січня 2021 року позивачі подали до суду відповідь на відзив, в якій зазначає, що відповідач № 1 та відповідач № 2 у своїх відзивах не спростували позовні вимоги позивачів та не додали письмових доказів на підтвердження своїх викладених припущених. Акціонерне товариство "Оператор Газорозподільної Системи "КИЇВОБЛГАЗ" фактично підтвердило те що згідно чинного законодавства зобов`язане було встановити за свої кошти індивідуальний лічильник газу в квартирі споживачів, але не встановило обгрунтовуючи встановленням загального будинкового газового лічильника, але при цьому до матеріалів справи не додано технічний паспорт цього лічильника, акт встановленя, акт введення в експлуатацію і так далі. Перед встановленням загально будинкового газового лічильника відповідач №1 зобов`язаний був за 10 днів до дати встановленя повідомити споживача про припинення подачі газу з метою встановлення лічильника, але дане не було вчинено що було протиправною бездіяльністю, яка поставила під загразу життя та здоров`я споживачів. Після встановлення лічильника відповідач №1 перед запуском газу в систему газу зобов`язаний був обійти кожну квартиру і перевірити перекриття вентилів газових плит, але це не було зроблено. Таким чином, на дійсний час матеріали справи не містять доказів встановленя загального будинкового лічильника та зафіксованих показників цього лічильника в момент його встановлення. Приблизно з 1993 року Акціонерне товариство "Оператор Газорозподільної Системи "КИЇВОБЛГАЗ" було Виконавцем Послуги з постачання газу споживачам і між сторонами був укладений письмовий договір, який дійсний не розірваний (припинений) в законному порядку, шляхом укладання письмової угоди. В тарифі відповідача №1 до моменту з`явлення нового постачальника газу було закладено вартість встановлення квартирних лічильників та вартість їх періодичної повірки, таким чином споживачі фактично з 1993 року авансово сплачували вартість встановлення квартирного лічильника. На дійсний час відповідач №2 вважає себе Оператором - Виконацем ЖКП по розподілу газу, але не представив суду письмовий договір укладений з одним з позивачів, що є протиправною бездіяльністю. Посилання відповідача №2 на судові рішення яким невідомим позивачам було відмовлено судом у встановлені лічильників є безпідставним та не обгрунтованим, тому що зі змісту цих рішень вбачається що невідомі споживачі звернулись з позовом до неналежного відповідача та не надали суду доказів того що ті звертались до ОблГазу з проханням встановити квартирний лічильник. Відповідача №2 стверджує, що сторони спору мають укладений договір з послуги постачання газу, але позивачі не передавали виконавцю послуги персональні данні і не давали згоди на їх обробку, тому було цікаво дізнатись яким чином ТОВ ?Киїоблгаз збут? отримало персональні данні спожича. Відповідач №2 не представив суду договір укладений між позивачами та відповідачем № 1. До свого відзиву жодний з відповідачів не надав Актів щомісячного зняття показників загально будинкового личильника та обсягу спожитого газу іншими мешканцями будинку в якому мешкають позивачі. ТОВ ?Київоблгаз збут? та АТ ?ОГС ?Київоблгаз? намагаються вести в оману суд про те що не існує законодавчо визначеного способу захисту, як перерахунок, що спростовується наведеними пунктами з Типового договору. АТ ?ОГС ?Київоблгаз? у своєму відзиві фактично визнав що у випадку не встановлення квартирного лічильнику газу Облік споживання газу здійснюється за нормами споживання, але здійснював не відомо яким чином. ТОВ ?Київоблгаз збут? стверджує що здійснює нарахування вартості спожитого газу за даними АТ ?ОГС ?Київоблгаз?, але при цьому не представив суду акти приймання передачі цих даних відповідачем №1 відповідачу №2. 10 березня 2021 року від представника відповідача ТОВ ?Київоблгаз збут? надійшли заперечення, в яких вона зазначає, що відповідач № 2 категорично не погоджується з відповіддю на відзив та вважає твердження в ній помилковим. Відповідач № 2 жодного разу та в ніякий спосіб не стверджував, що єОператором. До того ж відповідач № 2 неодноразово наголошував, що ТОВ ?Київоблгаз Збут? є суб`єктом господарювання, основним видом діяльності якого є діяльність з постачання природного газу згідно ліцензії, що видана на підставі постанови НКРЕКП від 21.04.2017 №527. Відповідач № 2 у відзиві чітко та однозначно прописав, що договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням ст. 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. На письмову вимогу побутового споживача постачальник зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дати отримання такого письмового звернення безкоштовно надати побутовому споживачу підписану уповноваженою особою постачальника письмову форму договору постачання природного газу побутовим споживачам. Для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленному порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог цих Правил, що має підтверджуватися документально. Між відповідачем № 2 та позивачем № 1 було укладено публічний договір №0800490029 постачання природного газу (акцепт - оплата споживача, фактичне споживанняприродного газу, що підтверджується фінансовим станом по о/р 0800490029). Оскільки позивачі ставлять під сумнів, а в цілому заперечують факт укладеннядоговору постачання природного газу для потреб побутових споживачів, то відповідно доп.26 Правил постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП № 2496 від30 вересня 2015 року споживач зобов`язаний укласти договір постачання природного газу зпостачальником, а за відсутності укладеного договору припинити відбір (споживання)природного газу з газорозподільної системи. Як вбачається з фінансового стану позивачі відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи не припинили. АТ "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" веде облік та визначає об`єм спожитого позивачами природного газу і доводить цей обсяг до постачальника ТОВ "Київоблгаз Збут", який у свою чергу лише обраховує вартість зазначених оператором ГРМ спожитих позивачем об`ємів газу згідно встановлених НКРЕКП тарифів для населення. Відповідач № 2 вважає, безпідставними твердження позивачів про ненадання актів приймання-передачі між відповідачем № 1 та відповідачем № 2. Варто зазначити, що об`єми споживання природного газу вказані в фінансовому стані та не заперечувались відповідачем № 1. Крім того, позивачі не навели обгрунтування яким саме нормативно-правовим актом регулюється та вимагається складання актів приймання-передачі між відповідачем № 1 та відповідачем № 2. За таких обставин, позовні вимоги є необгрунтованими, не доведеними та таким що не підлягають задоволенню в повному. 01 липня 2021 року до суду надійшло клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі, обґрунтовуючи тим, що на розгляді Великої палати Верховного Суду перебуває цивільна справа № 212/5836/17, провадження № 14-11цс21. Представник вважає, що предмет доказування однаковий та має суттєве значення для розгляду даної справи. 01 липня 2021 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. клопотання представника відповідача Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Київоблгаз Регеші Артема Володимировича про зупинення провадження у справі задовольнити, провадження по даній справі зупинено. 13 грудня 2021 року позивачі подали заяву про поновлення провадження у даній справі. 06 січня 2022 року позивачі подали до суду у яких просили суд: -зобов`язати АТ Оператор газорозподільної системи Київоблгаз встановити безкоштовно індивідуальний лічильник газу за адресою: [ADDRESS] споживачам [PERSON] та [PERSON] . -зобов`язати АТ Оператор газорозподільної системи Київоблгаз здійснити [PERSON] та [PERSON] перерахунок обсягів спожитого газу, починаючи з 01 вересня 2017 року і до дати встановлення індивідуального лічильнику газу, виходячи із діючих, протягом вказаного періоду, норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників в квартирі [ADDRESS] . -зобов`язати ТОВ Київоблгаз Збут здійснити [PERSON] та [PERSON] перерахунок обсягів спожитого газу та нарахувань по оплаті за спожитий газ, починаючи з 01 вересня 2017 року і по день встановлення індивідуальних лічильників природного газу в квартирі [ADDRESS] , за вартістю газу по нормам споживання, що діяли в зазначений час, а не за показниками загально будинкового вузла обліку газу. 18 січня 2022 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. поновлено провадження у даній справі та призначено до розгляду. 06 січня 2023 року позивачі подали промову в судових дебатах, в яких позов підтримали та просили задовольнити. В судове засідання позивачі не з`явились, подали заяву, в якій позов підтримали та просили задовольнити, розгляд справи проводити у їх відсутність. Представник відповідача ТОВ ?Київоблгаз збут? в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, пояснення надала аналогічно викладеним у відзиві. Представник відповідача АТ Оператор газорозподільної системи Київоблгаз, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явився. Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, встановивши виниклі правовідносини, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Судом встановлено,\~щоспоживачі [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . 13 жовтня 2016 року [PERSON] звернулась до ТОВ Київоблгаз Збут із заявою у якій просила встановити лічільник газу за адресою: [ADDRESS] .(а.с. 9) Позивачі [PERSON] та [PERSON] неодноразово звертались до ТОВ Київоблгаз Збут, ПАТ Київоблгаз, Броварської ФЕГГ ПАТ Київоблгаз із заявами від 27 січня 2018 року, 29 січня 2018 року, 03 лютого 2018 року, 08 березня 2018 року, 21 лютогот 2019 року, 25 квітня 2020 року із проханням укласти договір про надання послуг із газопостачання, встановити лічильник газу за вказаною адресою, провести перерехунок вартості споживчого газу за період з 31 січня 2015 року по 31 грудня 2018 року з урахуванням норм споживання, в тому числі зазначивши суми отриманих коштів на повірку лічильника газу; видати довідку про розмір коштів сплачених споживачем в порядку попереднтої оплати за повірку лічильника за останні три роки; направити на адресу споживача акт звірки взаєморозрахунків за період з 312 сичня 2015 року по 31 грудня 2018 року; надати копію акту зняття показників загально будинкового лічильника по вищевказаному будинку з моменту встановлення лічильника по дісний час. За наслідком розгляду вищевказаних звернень позивачів відповідач № 1 своїми листами від: 27 лютого 2017 року, 06 грудня 2017 року, 13 грудня 2017 року, 29 грудня 2017 року, 05 січня 2018 року, 20 квітня 2018 року, 01 березня 2019 року та 13 травня 2020 року повідомляв споживачів про те що: а) індивідуальний лічильник газу не може бути встановлений безкоштовно. б) роботи з оснащення безкоштовними лічильниками газу здійснюються за программами міськ/рай держ адміністрацій в) встановлено загально будинковий лічильник комерційного обліку газу в багатоквартирному будинку. г) нарахування послуг постачання газу не можливий по нормам споживання газу для споживачів тому що встановлений загальнобудинковий лічильник комерційного обліку газу. д) здійснити перерахунок кількості та вартості спожитого газу по нормам споживання не можливо тому що встановлений загально будинковий лічильник комерційного обліку газу за даними якого ведеться облік. Відповідач № 2 на звернення позивачів з приводу перерахунку спожитого газу листами від 16 лютого 2018 року, 22 лютого 2018 року, 13 березня 2018 року, 19 березня 2019 року, 28 березня 2020 року фактично відмовлявся зробити такій перерахунок обгрунтовуючи те що: а) здійснити перерахунок кількості та вартості спожитого газу по нормам споживання не можливо тому що встановлений загально будинковий лічильник комерційного обліку газу. б) обовязок встановлення індивідуального лічильнику газу покладено на відповідача №1 в) нарахування послуг постачання газу не можливий по нормам споживання газу для споживачів тому що встановлений загально будинковий лічильник комерційного обліку газу. У листі від 29 грудня 2017 року за № КО-10-ЛВ-6862-1217 ТОВ Київоблгаз Збут повідомив споживача [PERSON] про те, що 01 липня 2017 року за адресою [ADDRESS] встановлено загально будинковий лічильник ВК-ТG16 № 34493367. Обсяги спожитого мешканцями будинку газу визначаються за показаннями будинкового вузла обліку з подальшим розподілом обсягів спожитого газу між споживачами пропорційно кількості осіб, зареєстрованих у квартирі. (а.с. 26-27) Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України). У частині третій статті 12, частині першій статті 81 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 76 ЦПК України визнає доказами будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 ЦПК України). Відповідно до\~статті 81\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частинами першою-другою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до пункту 33 частини першої\~статті 1 Закону України від 09 квітня 2015 року № 329-VIII Про ринок природного газу\~ринок природного газу - сукупність правовідносин, що виникають у процесі купівлі-продажу, постачання природного газу, а також надання послуг з його транспортування, розподілу, зберігання (закачування, відбору), послуг установки LNG (зріджений природний газ). \~\~\~Ця система правовідносин може бути представлена як сукупність договорів різного виду, які укладаються суб`єктами ринку природного газу. Права та обов`язки суб`єктів ринку природного газу як сторін відповідних договорів визначаються безпосередньо зазначеним Законом. \~Серед споживачів окреме місце займають побутові споживачі - фізичні особи, які придбавають природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність (пункт 23 частини першої\~статті 1 Закону України Про ринок природного газу). Серед принципів функціонування ринку природного газу пункт 1 частини першої\~статті 3 Закону України Про ринок природного газу першочергово\~визначає забезпечення високого рівня захисту прав та інтересів споживачів природного газу, у тому числі забезпечення першочергового інтересу безпеки постачання природного газу, зокрема шляхом диверсифікації джерел надходження природного газу. Серед прав споживача передбачено право на отримання природного газу належної якості та кількості, фізико-хімічні показники якого відповідають встановленим нормам, відповідно до умов укладених договорів, крім випадків припинення (обмеження) постачання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів, а також безоплатне отримання інформації про обсяги та інші показники власного споживання природного газу (пункти 4, 5 частини першої\~статті 13 Закону України Про ринок природного газу). Аналогічні права визначені у типовому договорі постачання природного газу споживачам, затвердженому\~постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2500\~(зареєстрований в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1386/27831). \~З метою отримання та реєстрації достовірної інформації про обсяги і якість природного газу під час його транспортування, розподілу, постачання, зберігання та споживання здійснюється приладовий облік природного газу (частина перша\~статті 18 Закону України Про ринок природного газу). За частиною четвертою\~статті 18 Закону України Про ринок природного газу\~держава заохочує впровадження новітніх систем, у тому числі апаратних засобів, обліку природного газу, зокрема тих, що забезпечують можливість споживача активно управляти власним споживанням. \~Таким чином, приладовий облік споживання природного газу розглядається з позицій забезпечення державних гарантій прав споживачів, у тому числі побутових споживачів природного газу. Правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу визначені\~Законом України Про забезпечення комерційного обліку природного газу. \~Стаття 2 Закону України Про забезпечення комерційного обліку природного газу\~в редакції від 10 жовтня 2015 року визначає, що постачання природного газу здійснюється за умови його комерційного обліку, зокрема, для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - з 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - з 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - з 1 січня 2018 року. \~Тобто після зазначених дат постачання цим категоріям споживачів мало здійснюватися за умови комерційного обліку лічильниками газу, до їх настання - незалежно від наявності газових лічильників. Відповідно до приписів частини другої\~статті 2 Закону України Про забезпечення комерційного обліку природного газу\~в редакції від 20 січня 2018 року загальнобудинковий лічильник газу може бути встановлений лише за згодою співвласників багатоквартирного будинку в порядку, визначеному\~статтею 10 Закону України Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку.\~ До 20 січня 2018 року питання встановлення загальнобудинкового приладу обліку природного газу не було врегульоване на рівні\~закону, а регламентувалося підзаконними нормативно-правовими актами. Приписами абзаців третього-п`ятого пункту 4 Тимчасового положення у редакції\~постанови Кабінету\~Міністрів України\~від 27\~січня 2016\~року №\~46 передбачено, що: - ініціювати встановлення будинкового вузла обліку на багатоквартирний будинок, групу багатоквартирних будинків, групу споживачів можуть як власник (власники) такого будинку (таких будинків) (квартир), так і оператор газорозподільної системи; - встановлення будинкового вузла обліку здійснюється згідно з Кодексом газорозподільних систем. Встановлення будинкового вузла обліку, в тому числі витрати на проектування, монтаж, здійснюється за кошти сторони, яка ініціювала встановлення такого вузла обліку; - власник (власники) будинку (будинків) (квартир), особа, відповідальна за експлуатацію будинку (будинків) (далі - експлуатаційна організація), балансоутримувач будинку (будинків) тощо та оператор газорозподільної системи зобов`язані врегулювати між собою договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку та лічильників газу, установлених у квартирі (далі - квартирні лічильники газу) (за їх наявності), а також забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку. У разі неврегулювання зазначених питань газопостачання такому будинку, групі будинків, групі споживачів може бути припинено відповідно до законодавства. Відповідно до пункту 1 глави 5 розділу IX Кодексу газорозподільних систем, затвердженого\~постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494, за ініціативи балансоутримувача (управителя) або оператора газорозподільної системи та за їх рахунок у багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких у повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу. Бадансоутримувач (управитель) не може відмовити оператору газорозподільної системи в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ. З наведених положень вбачається, що до 20 січня 2018 року оператор газорозподільної системи мав право встановити загальнобудинковий лічильник природного газу, врегулювавши з власником (власниками) будинку, експлуатаційною організацією, балансоутримувачем будинку (будинків) тощо договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку, а також забезпечити можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку. Отже для встановлення загальнобудинкового лічильнику природного газу оператор газорозподільної системи не міг діяти в односторонньому порядку оскільки повинен був в договірному порядку врегулювати з власником (власниками) будинку, експлуатаційною організацією, балансоутримувачем будинку (будинків) тощо договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку. Також відповідно до пункту 6 частини першої\~статті 1 Закону України Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку\~механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, становить частину спільного майна багатоквартирного будинку. У свою чергу, таке майно є спільною сумісною власністю власників квартир та нежитлових приміщень будинку (частина друга\~статті 382 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України), частина перша\~статті 5 Закону України Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку). Таким чином, будь-яке втручання у належні до багатоквартирного будинку інженерні мережі (незалежно від місця їх розташування - всередині чи за межами будинку) є діями, які вчиняються щодо майна, належного співвласникам такого будинку на праві спільної сумісної власності.\~ Встановлення загальнобудинкового приладу обліку газу не є винятком з цього загального висновку, адже здійснюється з безпосереднім втручанням в інженерні мережі будинку, а сам прилад обліку, будучи приєднаним до мереж будинку, стає невід`ємною складовою частиною останніх, перестає існувати як окрема річ і бути об`єктом права власності оператора газорозподільної системи. Об`єкт же права власності співвласників багатоквартирного будинку зазнає фізичних змін. За відсутності згоди співвласників такі зміни можуть кваліфікуватися або як правопорушення, або як допустиме обмеження права власності. Разом з тим відповідно до однозначних приписів частини сьомої статті\~319\~та частини другої статті\~321 ЦК України\~обмеження права власності можуть бути запроваджені виключно законом.\~ Тобто з урахуванням положень абзацу другого частини другої\~статті 4 ЦК України\~такі обмеження можуть бути встановлені виключно нормативно-правовим актом, що має юридичну силу закону України. Зазначене кореспондується із приписами пункту 7 частини першої\~статті 92 Конституції України, відповідно до яких правовий режим власності визначається виключно законами України. \~\~Відтак у постанові Велика Палата Верховного Суду у справі за № 212/5836/ 17 дішла висновку, що до та після 20 січня 2018 року першочергово слід враховувати, що втручатися у газові мережі, що складають спільне майно багатоквартирного будинку, можна лише за згодою власників такого майна, яка мала бути надана в порядку, визначеному\~статтею 10 Закону України Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку\~(якщо в такому будинку створене об`єднання співвласників - у порядку\~статті 10 Закону України Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку). У свою чергу, будь-які підзаконні нормативно-правові акти не могли встановлювати інший порядок вирішення цього питання і тим більше надавати оператору газорозподільної системи право в односторонньому порядку втручатися в газові мережі багатоквартирного будинку для встановлення загальнобудинкового лічильника. Таким чином, слід вважати, що оператор газорозподільної системи, який в односторонньому порядку встановив для багатоквартирного будинку загальнобудинковий лічильник природного газу, як до 20 січня 2018 року, так і після цієї дати діяв з порушенням вимог законодавства. Велика Палата Верховного Суду у справі за № 212/5836/17 зазначила, що у питанні правомірності встановлення загальнобудинкового лічильника газу можна відокремити такі режими регулювання: -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~до 20 січня 2018 року - за письмовою згодою споживачів відповідно до Тимчасового положення (у редакції\~постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 р. № 620) та\~Закону України Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, а також за умови укладення договору щодо зняття показань з будинкового вузла обліку та квартирних лічильників газу з власником (власниками) будинку (будинків) (квартир), експлуатаційною організацією, балансоутримувачем будинку (будинків) тощо; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~з 20 січня 2018 року - загальнобудинковий лічильник газу може бути встановлений лише за згодою співвласників багатоквартирного будинку відповідно до чинної редакції\~Закону України Про забезпечення комерційного обліку природного газу. Щодо визначення обсягу спожитого газу споживачами до встановлення індивідуальних лічильників Велика Палата Верховного Суду у справі за № 212/5836/17 зазначила, про наступне. Положеннями\~Закону України Про забезпечення комерційного обліку природного газу\~встановлено систему стимулів та гарантій запровадження повного комерційного (приладового) обліку та здійснення контролю за використанням ресурсів природного газу. \~З прийняттям цього\~Закону\~внесено зміни до\~Закону України від 08 липня 2010 року № 2467-VI Про засади функціонування ринку природного газу\~(який втратив чинність 01 жовтня 2015 року з прийняттям\~Закону Про ринок природного газу), відповідно до яких відпуск природного газу споживачам здійснюється за умови наявності вузла обліку природного газу. При цьому населення у разі відсутності приладів обліку природного газу споживає газ за нормами, встановленими законодавством, до строків, передбачених у частині першій\~статті 2 Закону України Про забезпечення комерційного обліку природного газу. Однак як норми\~Закону України Про забезпечення комерційного обліку природного газу, так і норми\~Закону України Про ринок природного газу\~не ставлять у залежність визначення обсягу споживання населенням природного газу від наявності чи відсутності загальнобудинкового лічильника газу. \~Закон України від 21 грудня 2017 року № 2260-VIII Про внесення змін до Закону України Про забезпечення комерційного обліку природного газу щодо порядку встановлення лічильників споживачам природного газу\~змінив строк постачання природного газу, яке здійснюється за умови його комерційного обліку в частині населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується тільки для приготування їжі, - з 1 січня 2021 року. Ці зміни набули чинності 20 січня 2018 року. \~Отже, з 1 січня 2018 року почало діяти правило про облік до моменту встановлення лічильників газу за нормами споживання, визначеними Кабінетом Міністрів України. Це положення не пов`язується з наявністю загальнобудинкового лічильника газу. \~Таким чином, законодавчими актами передбачено лише два\~\~механізми обчислення обсягу спожитого газу: -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~за даними лічильників газу; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~за встановленими Кабінетом Міністрів України нормами споживання. Відповідно до абзацу сьомого пункту 3 глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем, якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником природного газу (індивідуальним або загальнобудинковим), відмовляється від його встановлення за рахунок оператора ГРМ (що підтверджується актом про порушення, складеним відповідно до вимог глави\~5\~розділу XI цього Кодексу), фактичний об`єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу (алокація) по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними об`ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 10 до цього\~Кодексу. \~Тому для застосування такої санкції, як визначення фактичного об`єму спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу за граничними об`ємами споживання природного газу населенням, має бути встановлений факт відмови споживача, який не забезпечений лічильником природного газу (індивідуальним або загальнобудинковим), від його встановлення за рахунок оператора ГРМ. \~Таким чином, у разі невстановлення населенню у строки, зазначені у частині першій\~статті 6 Закону України Про забезпечення комерційного обліку природного газу, лічильників газу з вини суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу (до 01 січня 2021 року) на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, визначеними Кабінетом Міністрів України. \~Відповідно до\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.\~\~ Конституційний Суд України виходить з того, що держава сприяє забезпеченню споживання населенням якісних товарів (робіт, послуг), зростанню добробуту громадян та загального рівня довіри в суспільстві. Держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах. \~Відповідно до частини третьої\~статті 2 Закону Про ринок природного газу\~рішення (заходи) суб`єктів владних повноважень, прийняті на виконання норм цього\~Закону, мають відповідати принципам пропорційності, прозорості та недискримінації Згідно з принципом недискримінації рішення, дії, бездіяльність суб`єктів владних повноважень не можуть призводити: -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~до юридичного або фактичного обсягу прав та обов`язків особи, який є відмінним від обсягу прав та обов`язків інших осіб у подібних ситуаціях, якщо тільки така відмінність не є необхідною та мінімально достатньою для задоволення загальносуспільного інтересу; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~до юридичного або фактичного обсягу прав та обов`язків особи, який є таким, як і обсяг прав та обов`язків інших осіб у неподібних ситуаціях, якщо така однаковість не є необхідною та мінімально достатньою для задоволення загальносуспільного інтересу. \~З огляду на необхідність забезпечення принципу високого рівня захисту прав та інтересів споживачів природного газу слід визнати, що односторонні дії газорозподільної організації щодо встановлення загальнобудинкового лічильника газу необхідно кваліфікувати не тільки в контексті застосування попередньої та чинної редакцій\~Закону України Про забезпечення комерційного обліку природного газу, а значно ширше - в контексті норм про зміст, допустимі обмеження та непорушність права власності (Конституція України,\~ЦК України,\~Закон України Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку). \~У разі невстановлення населенню у строки, зазначені у частині першій\~статті 6 Закону України Про забезпечення комерційного обліку природного газу, лічильників газу з вини суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу (до 01 січня 2021 року) на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, визначеними Кабінетом Міністрів України. \~23 березня 2016 року Кабінет Міністрів України як повноважний суб`єкт, прийняв постанову № 203 Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників (далі - постанова № 203), що мала усунути неналежний стан правового регулювання у відносинах між постачальником та споживачем природного газу, який немає лічильника. В подальшому 30 травня 2018 року Окружний адміністративний суд міста Києва ухвалив рішення у справі № 826/2507/18 про задоволення позову, зокрема, визнав протиправною та нечинною постанову № 203. 9 серпня 2018 року Київський апеляційний адміністративний суд та 27 листопада 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду залишили без змін рішення суду першої інстанції. \~30 січня 2019 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 63 Деякі питання споживання природного газу побутовими споживачами (далі - постанова № 63), якою, зокрема, затвердив норми споживання природного газу побутовими споживачами природного газу у разі відсутності лічильників та установив, що не допускається нарахування та облік заборгованості на особовому рахунку побутового споживача за природний газ, яка виникла у зв`язку з втратою чинності постановами № 237 та № 203. 21 лютого 2019 року Окружний адміністративний суд міста Києва постановив ухвалу у справі № 640/2305/19, якою забезпечив позов шляхом зупинення дії зазначених пунктів постанови № 63. 27 лютого 2019 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 143 Питання споживання природного газу (далі - постанова № 143), яка за змістом відповідає нормам постанови № 63, однак дія яких булу зупинена судом у справі № 640/2305/19. Зокрема, уряд у постанові № 143 затвердив норми споживання природного газу побутовими споживачами природного газу у разі відсутності лічильників та установив, що не допускається нарахування та облік заборгованості на особовому рахунку побутового споживача за природний газ, яка виникла у зв`язку з втратою чинності постановами № 237 та № 203. 14 серпня 2019 року Окружний адміністративний суд міста Києва у справі № 640/2305/19 ухвалив рішення про часткове задоволення позову та визнання протиправними дій Кабінету Міністрів України, зокрема, щодо прийняття зазначених пунктів постанови № 63. 13 листопада 2019 року Шостий апеляційний адміністративний суд прийняв постанову, якою залишив без змін рішення суду першої інстанції. 10 січня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Кабінету Міністрів України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 серпня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року. 13 лютого 2020 року Окружний адміністративний суд міста Києва у справі № 640/13591/19 ухвалив рішення про задоволення позову та визнання протиправними дії Кабінету Міністрів України, зокрема, щодо прийняття зазначених пунктів постанови № 143. 2 червня 2020 року Шостий апеляційний адміністративний суд прийняв постанову, якою залишив без змін рішення суду першої інстанції. 8 липня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду відкрив касаційне провадження за касаційною на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 лютого 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 2 червня 2020 року. Враховуючи зазначене, виникла прогалина у правовому регулюванні відносин щодо споживання населенням природного газу за відсутності лічильників (додатково див. пояснювальну записку до проєкту Закону України Про внесення змін до Закону України Про ринок природного газу та інших законів щодо забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу; http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/zweb2/webproc4_1?pf3511=69533). \~У\~Конституції України\~встановлено, що Україна є соціальною, правовою державою (стаття 1); права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (частина друга статті 3); держава забезпечує соціальну спрямованість економіки (частина четверта статті 13). \~Конституційний Суд України в абз. 2 п.п. 4.1 п. 4 мотивувальної частини рішення від 02.11.2004 № 15-рп/2004 вказав, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Принцип правової визначеності вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності правових норм, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) та стабільності. Велика Палата Верховного Суду вважає що, особи розраховують на стабільність та усталеність юридичного регулювання, тому часті та непередбачувані зміни законодавства перешкоджають ефективній реалізації ними прав і свобод, а також підривають довіру до органів державної влади, їх посадових і службових осіб. Однак очікування осіб не можуть впливати на внесення змін до законів та інших нормативно-правових актів. У Доповіді Верховенство права, схваленій Європейською Комісією За демократію через право на 86-му пленарному засіданні (Венеція, 25-26.03.2011) (CDL-AD(2011)003rev) також зазначено, що держава зобов`язана дотримуватись законів, які запровадила, і застосовувати їх у передбачуваний спосіб та з логічною послідовністю; передбачуваність означає, що\~закон\~має бути… проголошений наперед - до його застосування, та має бути передбачуваним щодо його наслідків: він має бути сформульований з достатньою мірою чіткості, аби особа мала можливість скерувати свою поведінку (п. 44); юридична визначеність вимагає, щоб юридичні норми були чіткими і точними та спрямованими на забезпечення того, щоб ситуації та правовідносини залишались передбачуваними (п. 46); юридична визначеність також означає, що держава загалом повинна дотримуватись узятих на себе певних зобов`язань, виконувати покладені на неї певні функції чи виголошені нею перед людьми певні обіцянки (поняття законні очікування) (п. 48). Застосування норм споживання комунальних послуг не може погіршуватися невизначеністю дії нормативних актів, яким вони затверджуються. Отже, у разі виникнення спору в умовах відсутності юридичної визначеності у правовому регулюванні щодо застосовних норм споживання природного газу суд повинен застосовувати останні норми споживання природного газу, які затвердив Кабінет Міністрів України (незалежно від втрати чинності відповідною постановою, зокрема від визнання її нечинною чи скасування), до затвердження нових норм споживання природного газу. У постанові Верховного Суду у справі № 212/5836/17 зазначено, що у спірний період такими постановами Кабінету Міністрів України слід вважати: -\~\~постанову Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року № 203 «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників», якою затверджені норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, що підлягають застосуванню до послуг з постачання природнього газу населенню з 01 лютого 2016 року і до 07 лютого 2019 року; - постанову Кабінету Міністрів України від 30 січня 2019 року № 63 «Деякі питання споживання природного газу побутовими споживачами», якою затверджені норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, що підлягають застосуванню до послуг з постачання природнього газу населенню з 08 лютого 2019 року і до 06 березня 2019 року; -\~постанову Кабінету Міністрів України від 27 лютого 2019 року № 143 «Питання споживання природного газу», якою затверджені норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, що підлягають застосуванню до послуг з постачання природнього газу населенню з 07 березня 2019 року (і до затвердження Кабінетом Міністрів України нових норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників). Односторонні дії газорозподільної організації щодо встановлення загальнобудинкового лічильника газу необхідно кваліфікувати не тільки в контексті застосування попередньої та чинної редакцій\~Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», а також у контексті норм про зміст, допустимі обмеження та непорушність права власності (Конституція України,\~ЦК України,\~Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»). Односторонні дії газорозподільної організації щодо встановлення загальнобудинкового лічильника газу без згоди на це співвласників відповідного багатоквартирного будинку слід кваліфікувати як протиправні незалежно від того, вчинені вони до 20 січня 2018 року чи після цієї дати. Дії газорозподільної організації щодо визначення обсягів спожитого природного газу до 01 січня 2021 року на підставі показників загальнобудинкового лічильника газу будуть правомірними за одночасного дотримання таких умов: у споживачів не встановлені індивідуальні лічильники обліку газу; загальнобудинковий лічильник газу встановлений з дотриманням положень законодавства, зокрема за наявності згоди на це співвласників відповідного багатоквартирного будинку. За відсутності хоча б однієї з указаних умов дії газорозподільної організації щодо визначення обсягів спожитого природного газу до 01 січня 2021 року на підставі показників загальнобудинкового лічильника газу суперечитимуть як\~Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», так і приписам законодавства про зміст, допустимі обмеження та непорушність права власності (Конституція України,\~ЦК України,\~Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»). Законодавство передбачає два механізми визначення обсягу спожитого споживачами газу до встановлення індивідуальних лічильників: за показаннями загальнобудинкового лічильника та за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України. Якщо з будь-яких причин установити загальнобудинковий лічильник природного газу у певний проміжок часу з дотриманням вимог чинного законодавства (зокрема, внаслідок відсутності згоди співвласників будинку) не виявляється можливим, то визначення обсягу спожитого споживачами газу до встановлення індивідуальних лічильників має відбуватися за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України. У разі виникнення спору в умовах відсутності юридичної визначеності у правовому регулюванні щодо застосовних норм споживання природного газу суд повинен застосовувати останні норми споживання природного газу, які затвердив Кабінет Міністрів України (незалежно від втрати чинності відповідною постановою, зокрема від визнання її нечинною чи скасування), до затвердження нових норм споживання природного газу. На підставі вищевикладених норм, та правової позиції Верховного Суду висловлену у постанові від 26.10.2021 року справа № 212/5836/17, із врахуваням наявних доказів, що містяться у справі, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України стягненню з відповідачів на користь держави підлягає судовий збір у розмірі по 1261 грн. 20 коп.

Outcome: approved