Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-23 00:00:00

Позивач -\~ Товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (далі ТОВ "Споживчий центр") звернулося\~ до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору № 24.06.2021-100002590 від 24.06.2021 року, шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною договору, відповідач отримав кредит у розмірі 6000,00 грн. на 42 днів за кредитною ставкою "Економ"/"Стандарт", процентна ставка встановлена договором. \~ \~ \~ \~Свої зобов`язання позивач виконав у повному обсязі, а відповідач свої зобов`язання по поверненню кредиту не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 12720,00 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту 6000 грн., проценти 6720,00 грн. Тому, позивач просить стягнути з відповідача вищезазначену суму боргу за договором та судові витрати по справі. Ухвалою від 23.01.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Від відповідача 17.02.2023 року на адресу суду надійшов відзив. Ознайомившись із змістом та вимогами позову представник відповідача зазначає, що [PERSON] позовні вимоги не визнає, оскільк недоведений факт укладання договору та отримання ним коштів, просить у задоволенні позову відмовити (а.с. 30-33). Представник позивача просив суд розглядати справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Суд не вбачає підстав для відкладення судового розгляду або оголошення перерви. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, ознайомившись з відзивом, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між ТОВ "Споживчий центр" та [PERSON] 24.06.2021 укладено кредитний договір (оферти) №24.06.2021-100002590 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною даного договору. Відповідно до умов договору та заявки [PERSON] надано кредит у розмірі 6000, 00 грн. на 42 дні за кредитною ставкою «Економ/Стандарт», ним підписано паспорт кредиту (а.с. 5-12зв). Дійсно, п. 1.1. договору передбачено, що за цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 1.2. встановлено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до п. 1.3. Договору протягом 3 робочих днів з дати прийняття пропозиції позичальником кредитодавець надає позичальнику кредит на наступних умовах: сума кредиту встановлюється у заявці, яка є невідємною частиною даної оферти; тип кредиту - фінансовий кредит; строк, на який надається кредит, встановлюється у заявці, яка є невідємною частиною даної оферти; проценти за користування кредитом (проценти) встановлюються у заявці, яка є невідємною частиною даної оферти; графік платежів встановлюється у заявці, яка є невідємною частиною кредитного договору. Кредитор надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності (п. 2.1 Договору). Згідно п. 2.3. договору надання кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Днем надання кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця, а днем погашення кредиту/сплати платежу день зарахування коштів на поточний рахунок кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитодавця. У випадку перерахування коштів позичальником на поточний рахунок кредитора, позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів на останній день строку, на який надано кредит (п. 2.4. Договору). Згідно п. 3.2., 3.3. кредитодавець зобов`язується нараховувати проценти у розмірі, вказаному в цьому договорі, проценти за користування нараховуються та обліковуються кредитодавцем щоденно. Відповідно до п.п. «а» п. 4.1. договору позичальник зобов`язався використати кредит на зазначені в договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів за користування шляхом внесення в касу кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок кредитодавця в такі терміни: а) повернення кредиту- до дати, вказаній у заявці, якає невід`ємною частиною даної оферти; б) проценти за користування кредитом до дати, вказаної у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти, або до останнього дня пролонгованого строку. Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до заявки від 24.06.2021 року, що є невідємною частиною кредитного договору (оферти) №24.06.2021-100002590 та чеку про електронний переказ від 24.06.2021 року, ТОВ "Споживчий центр" надано [PERSON] кредит у розмірі 6000,00 грн., а [PERSON] 24.06.2021 року отримано кредитні кошти у розмірі 6000,00 грн. (а.с. 13). До позовної заяви долучено розрахунок заборгованості [PERSON] і станом на 04.08.2021 року вона становить 12720,00 грн., з яких по тілу кредиту 6000 грн., а по процентах 6720,00 грн. (а.с. 14-15). До позовної заяви долучені копія паспорта [PERSON] та копія його ідентифікаційного коду (а.с. 16-19). Отже, в процесі судового розгляду встановлено, що [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 04.08.2021 року, утворилась заборгованість у вказаному вище розмірі, яка на теперішній час не повернута і цим порушуються права і інтереси ТОВ "Споживчий центр". Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України). За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування,не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Між сторонами склалися правовідносини, які регулюються нормами Цивільного кодексу України та Законом України "Про електрону\~комерцію ". Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. У п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний\~договір укладається\~і виконується\~в порядку,\~передбаченому Цивільним\~та Господарським\~кодексами України,\~а також\~іншими актами\~законодавства.\~Електронний договір,\~укладений шляхом\~обміну електронними\~повідомленнями,\~підписаний у\~порядку,\~визначеному статтею\~12\~цього Закону,\~вважається таким,\~що за\~правовими наслідками\~прирівнюється до\~договору,\~укладеного у\~письмовій формі.\~Кожний примірник\~електронного документа\~з накладеним\~на нього\~підписом,\~визначеним статтею\~12\~цього Закону,\~є оригіналом\~такого документа.\~Електронний договір\~вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положеннями ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. \~ \~ \~ \~Щодо доводів відповідача та його представника у відзиві на позовну заяву суд вважає за необхідне зазначити наступне. \~ \~ \~ \~Їх посилання на те, що не додано самого кредитного договору № 24.06.2021-100002590 від 24.06.2021 року та кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним спростовується тим, що беручи до уваги вказані вище норми закону, договір, укладений між сторонами 24.06.2021 року в електронній формі, що містить електронний підпис відповідача та підпис представника ТОВ "Споживчий центр" (кредитний договір (оферта) №24.06.2021-100002590, заявка, підтвердження укладення кредитного договору, паспорт споживчого кредиту), має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами. Правовідносини між сторонами в даній справі виникли з договірних правовідносин (кредитного договору) та кредитний договір було укладено з відповідачем в електронній формі, шляхом використання позичальником електронного підпису, визначеного\~ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", що відповідає правилам ч. 1\~ст. 205 ЦК України. \~ \~ \~ \~Зі змісту заявки про надання фінансового кредиту та пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), паспорту кредиту, які надані позивачем, встановлено, що в них визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування, а позичальник в свою чергу погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису. Доводи про те, що відповідач не підписував жодних кредитних договорів електронним цифровим підписом, оскільки не має такого підпису та позивачем не надано належних та допустимих доказів належності [PERSON] номеру засобу зв`язку [NUMBER] (за допомогою якого нібито відбулося підписання електронного договору) спростовуються тим, що заявку та паспорт споживчого кредиту підписано відповідачем не електронним цифровим підписом, який, як вказано у відзиві, у нього відсутній, а одноразовим ідентифікатором (код з смс повідомлення), що прямо вбачається з тексту вказаних документів, а також проставлено електронний підпис мишою. На переконання суду, саме відповідачем ініційовано укладення такого договору, він оформив заявку на сайті товариства, підписав договір з використанням одноразового ідентифікатора (код з смс повідомлення), що відповідає положенням п.\~6\~ч.\~1\~ст.\~3,\~ст.\~12 Закону України "Про електрону комерцію", ст. 205 ЦК України, оскільки паспортні дані клієнта, зазначені в заявці, повністю відповідають паспортним даним відповідача згідно долученої до позову копії його паспорту, також в ній вірно зазначено місце його реєстрації, що підтверджується матеріалами справи. Суду не було надано доказів на спростування зазначеного. \~ \~ \~ \~Відповідачем та його представником зазначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, але позивачем не доведено факту отримання [PERSON] грошових коштів у розмірі 6000 грн. за кредитним договором № 24.06.2021-100002590 від 24.06.2021 року. Також, з доданої до позовної заяви копії чеку про електронний переказ коштів на рахунок позичальника 24.06.2021 рокуне можливо встановити ні отримувача зазначених коштів, ні номер рахунку на який було здійснено переказ грошових коштів, ні належність даного рахунку [PERSON] . Відповідач стверджує, що не отримував будь-яких грошових коштів від позивача в тому числі за кредитним договором № 24.06.2021-100002590 від 24.06.2021, що свідчить про його неукладеність та відсутність у відповідача обов`язку повернення грошових коштів. \~ \~ \~ \~Суд не\~погоджується з\~вказаними доводами\~і зазначає,\~що на\~офіційному сайті ТОВ "Споживчий центр" в мережі Інтернет розміщена Публічна пропозиція на укладення договору про надання фінансового кредиту (оферта) на укладення кредитного договору, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 5). Також згідно матеріалів справи договір був підписаний позичальником за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, який був надісланий відповідачу на номер телефону, зазначений відповідачем при реєстрації на сайті кредитодавця. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. \~ \~ \~ \~Також,\~згідно чеку про електронний\~переказ була здійснена\~видача 6000\~грн.\~по укладеному\~між позивачем\~та відповідачем\~договору № 24.06.2021-100002590 від 24.06.2021 року, сума відповідає вказаній у заявці, платіж створено 24.06.2021 року о 13:23:52, а договір підписано в цей же день о 13:23:51 і його укладання підтверджено (а.с. 9, 12 зв., 10), результат переказу є успішним. Доказів протилежного, зокрема того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок позичальника, [PERSON] суду не надав. \~ \~ \~ \~Надані позивачем докази є належними, достатніми та допустимими, подані з дотриманням вимог щодо їх засвідчення відповідно до положень національного стандарту щодо оформлення документів та ст.ст. 83, 95 ЦПК України, а тому можуть бути прийняті судом до уваги, а протилежне було б ознакою надмірного формалізму з боку суду. \~ \~ \~ \~Наданий позивачем розрахунок заборгованості є логічним, послідовним та відповідає матеріалам справи, розмір заборгованості відповідачем фактично не оспорюється, судом надані відповіді на доводи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву, будь-яких клопотань до суду від учасників процесу не надходило. Виходчи з викладеного, з відповідача на користь ТОВ "Споживчий центр" підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 24.06.2021-100002590 від 24.06.2021 року в загальній сумі 12720,00 грн. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищенаведене, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 2481 грн.

Outcome: approved