Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

19 грудня 2022 року, представниця [PERSON] звернулась до суду з вищеназваною заявою, в якій просила суд встановити юридичний факт народження батька заявниці громадянки рф [PERSON] - [PERSON] , [INFO] на території України, що необхідно їй для отримання громадянства України, мотивуючи це відсутністю у свідоцтві про народження батька [PERSON] , [INFO] серії [NUMBER] виданого повторно 20.08.2016 р. його по-батькові та місця народження, який в даний час проживає на території країни - агресора рф і його небажанням приїхати в Україну для здійснення дій по внесенню змін до актового запису про своє народження, хоча згідно обліку Харківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) значиться актовий запис про народження № 2 від 06.01.1954 р., складений Мереф?янською міськрадою Харківського району Харківської області на [PERSON] , [INFO] , а також в його атестаті про середню освіту серії [NUMBER] від 16.06.1977 р. та у військовому квитку серії [NUMBER] виданим Харківським районним військовим комісаріатом Харківської області 13.09.1973 р. - вказано по-батькові та місце народження м. Мерефа, Харківського району Харківської області. Також, представниця заявниці посилається на лист заінтересованої особи від 01.12.2022 р. № 1548/2420-10, в якому фактично було відмовлено у внесені змін до актового запису про народження [PERSON] , який повинен особисто чи через представника звернутися до ДРАЦСу. Заявниця та її представниця в судове засідання не з`явилась, надіславши до суду письмову заяву, в якій підтримали свою заяву про встановлення факту народження особи на території України та проханням про слухання справи без їхньої участі (а.с. 36-37). Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, зворотним поштовим повідомленням з відміткою про вручення судової повістки, причини своєї неявки суду не повідомила, надіславши до суду письмові заперечення на заяву [PERSON] з підстав, вказаних у запереченнях, які є тотожніми з підставами, вказаними у листі 01.12.2022 р. № 1548/2420-10 на ім?я представниці заявниці, та проханням про слухання справи за її відсутності (а.с. 29-31). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 6 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України Суд розглядає справи про встановлення факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорт. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п.1 ч. 1ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою. Згідно ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров?я документи, що підтверджують факт народження. Відповідно до п. 2 розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, Державній реєстрації підлягають, зокрема, народження фізичної особи та її походження відповідно до Сімейного Кодексу України та Цивільного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та інших актів законодавства. Відповідно до Конвенції «Про права дитини» від 20 жовтня 1989 року, дитина має право бути зареєстрована зараз же після народження і з моменту народження має право на ім?я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. У Постанові від 18.05.2022 року по справі № 760/17232/20 Верховний Суд повторив свою правову позицію про відсутність у рф судового імунітету, навівши додаткові аргументи, зазначивши, що у статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно прецедентної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) "у випадках, коли застосування правила державного імунітету від юрисдикції обмежує здійснення права на доступ до суду, суд має встановити, чи обставини справи виправдовують таке обмеження" (Sabeh El Leil v. France (скарга N 34869/05), рішення від 29 червня 2011 року, § 51; Oleynikov v. Russia (скарга N 36703/04), рішення від 14 березня 2013 року, § 59). Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, обмеження права на справедливий суд, зокрема шляхом застосування судового імунітету держави, є таким що відповідає пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція 1950 року) лише у разі, якщо таке обмеження: 1) переслідує законну мету, 2) є пропорційне меті, яка переслідується, та 3) не порушує самої сутності права на доступ до суду (Ashingdane v the United Kingdom (скарга N 8225/78), рішення від 28 травня 1985 року, § 57; Oleynikov v. Russia (скарга N 36703/04), рішення від 14 березня 2013 року, § 55; Fogarty v. the United Kingdom (скарга N 37112/97), рішення від 21 листопада 2001 року, § 33; Cudak v. Lithuania (скарга N 15869/02), рішення від 23 березня 2010 року, § 55). ЄСПЛ неодноразово визнавав, що "надання імунітету державі в ході цивільного судочинства переслідує законну мету дотримання міжнародного права для сприяння ввічливості та добрих відносин між державами через повагу до суверенітету іншої держави" (Oleynikov v. Russia (скарга N 36703/04), рішення від 14 березня 2013 року, § 60; Cudak v. Lithuania (скарга N 15869/02), рішення від 29 червня 2011 року, § 52; Wallishauser v. Austria, (скарга N 156/04), рішення від 17 липня 2012 року, § 60). 01.12.2022 р., ВР прийнято Закон України № 2783-ІХ «Про вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 р.», який був опублікований у газеті «Голос України» та 23.12.2022 р. набрав чинності. Вказаний Закон передбачає : зупинення дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. мінську 22.01.1993 р. і ратифікованої Законом України від 10.11.1994 р. № 240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 р., вчиненого від імені України у м. москві 28.03.1997 р. і ратифікованого Законом України від 03.03.1998 р. № 140/98-ВР у відносинах з рф та р. білорусь. Після виходу України з Мінської конвенції - правове співробітництво у цивільних та кримінальних справах здійснюватиметься на підставі двосторонніх міжнародних договорів України з відповідними державами-учасницями Мінської конвенції та багатосторонніх міжнародно-правових інструментів, що діють в рамках Ради Європи, ООН, Гаазької конференції з міжнародного приватного права, чинних у відносинах з відповідними державами. Суд встановив, що заявниця [PERSON] , [INFO] є громадянкою рф, народившись в Комі АССР, проживаючи з 2020 р. на території України та маючи посвідку на постійне проживання від 11.06.2020 року та реєстрацією за адресою : [ADDRESS] , що підтверджується відповідною довідкою № 4203/08-05 від 12.08.2021 р. виданої адміністратором відділу «ЦНАП» Таїровської с/р (а.с. 5-7). Метою звернення [PERSON] до суду з названою заявою, є бажання отримати громадянство України, так як її батько [PERSON] народився на території України. Згідно свідоцтва про народження заявниці серії [NUMBER] від 25.02.1986 року, її батьком зазначений [PERSON] (а.с. 13). Однак, при формуванні пакету документів задля отримання українського громадянства, заявницею було виявлено, що у свідоцтві про народження її батька [PERSON] серії [NUMBER] виданого повторно від 20.08.2016 р. не зазначено його по-батькові та місця народження, який в даний час проживає на території країни - агресора рф і приїхати особисто та внести зміни у своє свідоцтво про народження він не має можливості та бажання, як випливає із заяви. Окрім того, у заявниці складні стосунки із батьком, отже сприяти будь-яким чином щодо внесення змін в актовий запис про народження він не бажає, та не має наміру. Крім цього, будь-які документи країни агресора, зокрема, довіреність на представника, видану на території країни - агресора не приймаються органами РАЦС України. Зазначена обставина унеможливлює звернення [PERSON] до міграційних органів України із метою отримання громадянства України. З метою визначення шляху для внесення змін до свідоцтва про народження батька заявниці, до Харківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (за місцем видачі свідоцтва) було надіслано запит адвоката від 18.11.2022 року, із метою отримання інформації, чи має можливість [PERSON] особисто при зверненні до органів ДРАЦС вести зміни до свідоцтва про народження її батька [PERSON] , [INFO] , а саме, доповнити графу по батькові (а.с. 11). Згідно листа від 01.12.2022 року, було надано відповідь, що неможливо внести зміни до свідоцтва про народження батька. Однак, було повідомлено, що є обліковий запис про народження №2 від 06.01.1954 року, складений Мереф?янською міською радою Харківського району Харківської області на [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Згідно обліку Харківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) значиться актовий запис про народження № 2 від 06.01.1954 р., складений Мереф?янською міськрадою Харківського району Харківської області на [PERSON] , [INFO] , а також в його атестаті про середню освіту серії [NUMBER] від 16.06.1977 р., у військовому квитку серії [NUMBER] виданим Харківським районним військовим комісаріатом Харківської області 13.09.1973 р. - вказано по-батькові та місце народження м. Мерефа, Харківського району Харківської області, а також у його паспорті громадянина рф зазначено місце народження [PERSON] м. Мерефа, Харківська області (а.с. 9,13-18). Беручи до уваги вищенаведені документальні докази, а також об?єктивні обставини наведені вище, через які батько заявниці не бажає та не має можливості приїхати в Україну задля внесення змін в актовий запис про своє народження, а довіреність від його імені, видана на території країни - агресора рф не приймається будь-якими державними органами України, а заявниця має намір отримати громадянство України, суд, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв?язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про виключність обставин даної справи і доведеність юридичного факту народження батька заявниці - [PERSON] у м. Мерефі, Харківського району Харківської області, Україна, а тому заява підлягає задоволенню, оскільки в даному випадку заявниця не має можливості в іншому, ніж у судовому порядку встановити юридичний факт народження її батька на території України.

Outcome: approved