Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , адвокат Заволокін Олексій Олексійович, звернувся у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22.06.2018 [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ) уклала шлюб із [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] , виданий 22.06.2018 Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. Вказує, що в період шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , інших дітей від шлюбу немає. Дитина постійно проживає із матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Однак, протягом року сімейне життя між подружжям поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Час від часу виникали сварки. Кожен з них маж діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Фактично спільно не проживають більше як пів року. На даний момент ведення між подружжям спільного господарства та сумісне проживання припинено, та за глибоким переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, призначення будь-яких строків для примирення вважає недоцільним. Зазначає, що шлюб сторони розривають вперше, спору між позивачем та відповідачем з приводу місця проживання дитини, визначення порядку та способу участі кожного з нас у вихованні дитини на теперішній час немає, але якщо будуть підстави, то це буде предметом іншого судового розгляду. Крім того, відповідач офіційно не працює, однак має дохід та є платоспроможнім. Відповідач є здоровою та працездатною людиною, а відтак має можливість надавати матеріальну допомогу дитині. Позивач після переїзду, як мати самостійно, власними силами, намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати сина, а також виконувати всі інші обов`язки, покладені на неї законом, та необхідні для належного утримання дитини. Тож, на підставі викладеного вище, представник позивача [PERSON] , адвокат Заволокін О.О. просить розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, залишивши позивачу після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] , а також стягнути із відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також стягнути з відповідача на користь позивача витрати пов`язані із сплатою судового збору. Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2022, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Піковський В.Ю. визначений для розгляду судової справи №711/6713/22. Ухвалою суду від 11.01.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду у відкритому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Крім того, сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. В судове засідання позивач [PERSON] , та її представник, адвокат Заволокін О.О. не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Через канцелярію суду представник позивача, адвокат Заволокін О.О. подав заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його та участі позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, та просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до початку розгляду справи через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав повністю. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, 22.06.2018, згідно даних свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, про що складено відповідний актовий запис №846. Після реєстрації шлюбу присвоєно прізвища: чоловікові [PERSON] , дружині [PERSON] . Також встановлено, що за час перебування в шлюбі у сторін народилася дитина син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23.10.2018 Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи, може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст.5 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини,які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.3, 4 ст.77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України). Згідно з ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч.3 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, подружніх відносин сторони не підтримують протягом тривалого часу, вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачено і примирення між ними неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам та інтересам дитини. Частиною третьою\~статті 105\~СК України\~визначено,\~що шлюб\~припиняється внаслідок\~його розірвання\~за позовом\~одного з\~подружжя на\~підставі рішення\~суду,\~відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Частиною 2 ст.112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Отже, зважаючи на викладене вище, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення, враховуючи, що сторони прийшли до спільного рішення про таке. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач виявила бажання залишити собі після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] , що не суперечить нормам чинного законодавства, а тому такі вимоги також підлягають до задоволення. Крім того, згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною першою ст.12 вказаного Закону визначено, батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аліменти це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього. За положеннями ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини, не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За приписами ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини ; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів ; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина ;\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна;\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші\~обставини,\~що мають\~істотне значення. Розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний\~гарантований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний\~рекомендований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~становить розмір\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку\~і може\~бути присуджений\~судом у\~разі достатності\~заробітку (доходу)\~платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 №146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». Крім того, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст.183 СК України). За положеннями ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Отже, встановлені під час розгляду справи обставини, наявні та досліджені докази дають суду підстави для повного задоволення заявлених позовних вимог. Враховуючи позицію позивачки, працездатність відповідача, наміри та бажання утримувати спільну з позивачкою дитину, а також принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, визначивши до стягнення розмір аліментів у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 19.12.2022 продовжуючи до повноліття дитини, що є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суд враховує те, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, у тому числі, щодо утримання дитини, мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалася позивачка, як на підставу своїх вимог, а також враховуючи думку відповідача щодо заявленого позову, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість повного задоволення позовних вимог. Як на думку суду, таке рішення є справедливим і таким, що постановлене виключно в інтересах неповнолітньої дитини. Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Позивачем [PERSON] при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп., що підтверджено квитанцією від 14.12.2022. А тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 992 грн. 40 коп. Крім того, з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 908 грн., як передбачено\~ст.141 ЦПК України\~та нормами\~Закону України\~«Про судовий\~збір» за розгляд позовної вимоги про стягнення аліментів. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved