Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до Черкаського районного суду Черкаської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання його втратившим право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу жилого будинку від 26.12.2006 року, посвідченого державним нотаріусом Черкаської районного державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 2-2605, де на сьогодні вона зареєстрована та проживає. Крім позивача у цьому житловому будинку зареєстрований її син - [PERSON] . Позивач вказує, що приблизно вісімнадцять років тому він виїхав за межі України та протягом цього періоду проживає в м. Неаполь, Італія. Після виїзду з України [PERSON] не був на території України та повертатись на територію України не збирається. Таким чином, не зважаючи на реєстрацію за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] не проживає за вказаною адресою тривалий час. В наведеному позивач вбачає перешкоди у здійсненні права розпорядження своїм майном та звертається до суду про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування відповідним житловим приміщенням. Відповідно до ухвали суду від 08.02.2023 року про відкриття провадження, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. В установлений строк відзив на позовну заяву до суду не надійшов. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 26.12.2006 року, належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 06.12.2022 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але в даному будинку не проживає протягом 18 років. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України, правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб та може розпоряджатись ним на власний розсуд, і на зміст права власності не впливають місце проживання власника. Відповідно до ст. 397 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну оцінку доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання [PERSON] втратившим право користування житловим приміщенням підлягають до задоволення, оскільки відповідач [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] , понад один рік без поважних причин, реєстрація відповідача перешкоджає позивачу у повноцінному користуванні своєю власністю, тому позивач має право на захист в судовому порядку. Стосовно позовної вимоги про зняття з реєстраційного обліку відповідача за адресою, належного позивачу житлового приміщення, то суд зауважує, що згідно п.50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (у такому випадку адміністративний збір не сплачується). Враховуючи викладене, задоволення даного позову і є належним способом усунення перешкод у користуванні власністю, а саме рішення суду є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. Таким чином, вимога про зняття з реєстрації відповідача із зазначеної адреси є передчасною та задоволенню не підлягає. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: partial