Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-02 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області звернувся [PERSON] до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позов мотивує тим, що 09 лютого 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 7788, яким запропоновано звернути стягнення на користь ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" заборгованості, що виникла за кредитним договором № 0688069383 від 27.08.2018 року, боржником за яким є він. Стягнення заборгованості проводиться за період з 25.03.2019 року по 10.02.2021 року. Загальна сума заборгованості становить 17 225,00 грн. та складається з: простроченої заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3 000,00 грн.; простроченої заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками і комісією за користування кредитом, яка становить 14 175,00 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 ЗУ «Про нотаріат» отримано плати із стягувача ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" в розмірі 50,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягнення з нього на користь ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" складає 17 225,00грн. Постановою державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Варламової Ольги Анатоліївни відкрито виконавче провадження ВП № 65695138 від 04.06.2021 року з примусового виконання виконавчого напису № 7788, вчиненого 09 лютого 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. Оспорюваний виконавчий напис № 7788, вчинений 09 лютого 2021 року порушує його права, оскільки був вчинений з порушенням вимог Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі вчинених написів нотаріусів. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 09 лютого 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 7788, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНПРОМ МАРКЕТ" заборгованості за кредитним договором № 0688069383 від 27.08.2018 року в розмірі 17225,00 грн. та стягнути \~ \~ \~ \~з відповідача суму судових витрат. В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій позовні вимоги [PERSON] в частині визнання виконавчого напису виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., зареєстрованого за № 7788 від 10 лютого 2021 року таким що не підлягає виконанню визнав просив стягнути з ТОВ «Фінпром маркет» судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 537грн. та 268,40грн. за заяву про забезпечення позову (інші 50 відсотків судового збору повертаються позивачу з державного бюджету в порядку ч.1 ст.142 ЦПК України), про інші вимоги позивача, такі як стягнення орієнтовних судових витрат на правову допомогу не визнаються. Треті особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Остапенком\~Євгеном Михайловичем\~вчинено виконавчий\~напис 10.02.2021\~року,\~яким стягнуто\~з [PERSON] ,\~ [INFO] \~невиплачені в\~строк грошові\~кошти на\~користь Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «ФІНПРОМ\~МАРКЕТ»,\~якому Товариством\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія управління\~активами» відступлено\~право вимоги\~на підставі\~договору про\~факторингу №\~250121ФК\~від 25\~січня 2021\~року,\~якому в\~свою чергу\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 25/01/21 від 25 січня 2021 року, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» на підставі договору Факторингу № 26032019 від 26 березня 2019 року відступлено право вимоги за Кредитним договором № 0688069383 від 27 червня 2018 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та [PERSON] за період з 25.03.2019 року по 10.02.2021 року включно суму у розмірі: 3000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 14175,00 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками і комісією; 50,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 17225,00грн. Згідно постанови державного виконавця Новокадацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Варламовою О.А. 04.06.2021 року відкрито виконавче провадження № 65695138 відповідно до виконавчого напису № 7788, виданого 09.02.2021року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» боргу 17225,00грн Згідно наказу Міністерства юстиції України «Про відділи державної виконавчої служби» №5128/5 від 16.11.2022 наказано вивести відділи державної виконавчої служби зі складу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), яке реорганізовується шляхом приєднання до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), та ввести їх до складу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з підпорядкуванням цьому міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції, збереженням статусу юридичних осіб та перейменуванням згідно з Переліком відділів державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), що змінюють підпорядкування. Також, відповідно до Додатку до Наказу Міністерства юстиції України «Про відділи державної виконавчої служби» № 5128/5 від 16.11.2022 Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра виведений зі складу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та введений до складу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Законом України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, в редакції від 29.11.2001 року, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року з наступними змінами. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Згідно з ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат» № 3425-XII від 02.09.1993 року, зі змінами, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Частиною 1 статті 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Згідно приписів ч.2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Як вбачається зі змісту спірного виконавчого напису, під час його вчинення приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. керувався ст.87 Закону України «Про нотаріат», та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Пунктом 2 Розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині п.1 та п.2 зазначеної постанови. Згідно приписів ч.2 ст.265 КАС України у разі визнання рішенням суду нормативно-правового акта протиправним та нечинним, такий нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001 року. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року, справа № 910/13233/17. Пунктом 1 зазначеного Переліку, в редакції від 29.11.2001 року, передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як встановлено судом, суму заборгованості [PERSON] не визнає, нотаріально посвідчених договорів на таку суму він не укладав. Приватним нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису, залишено поза увагою, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі визнані не чинними, з дня їх прийняття. Відповідачем не подано до суду жодних доказів, які б спростовували пояснення позивача. Крім того не подано і кредитного договору, нотаріально посвідченого,згідно якого був здійснений спірний виконавчий напис нотаріусом. Отже, оспорюваний виконавчий напис, вчинений без надання нотаріусу оригіналу нотаріально посвідченого договору, чим порушено вимоги Переліку № 1172, що є порушенням вимог ст.87 Закону «Про нотаріат». Крім того, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України від 5 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, які також знайшли своє відображення в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року, в якій Великою Палатою Верховного Суду наголошено на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат", захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст.87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Щодо вимоги стягнення витрат на правничу допомогу. В своїх роз`ясненнях, наданих у п.п.47-48 Постанови Пленуму «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2017 року №10, ВССУ зазначив, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Надання платної правової допомоги регламентується Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно частини 1 статті 26 якого, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Позивач ставить\~вимогу стягнути\~з відповідача\~витрати на\~правничу допомогу\~в розмірі\~3500,00грн.\~В матеріалах\~справи міститься\~лише:\~ договір\~№ 14/12\~про надання\~правової допомоги\~від 14.12.2021\~року та\~Додаток №\~1\~про розмір\~гонорару до\~договору №\~14/12\~про надання\~правової допомоги\~від 14.12.2021\~року,\~з яких\~вбачається,\~що Адвокатське\~бюро «Богданов\~і Партнери»\~в особі\~керуючого бюро,\~Богданова Михайла\~надає правову\~допомогу [PERSON] ,\~а саме:\~правова консультація\~про визнання\~виконавчого напису\~таким,\~що не\~підлягає виконанню,\~підготовка процесуального\~документа \~позовної заяви\~про визнання\~виконавчого напису\~таким,\~що не\~підлягає виконанню,\~подача до\~суду позовної\~заяви про\~визнання виконавчого\~напису таким,\~що не\~підлягає виконанню.\~Гонорар по\~договору про\~надання правової\~допомоги обчислюється\~у фіксованому\~розмірі та\~за згодою\~сторін складає\~3\~500,00грн.\~Згідно копії\~квитанції до\~прибуткового касового\~ордеру №\~14/12\~від 14.12.2021\~АБ «Богданов\~і Партнери»\~прийняло від\~ [PERSON] \~3500грн\~оплати згідно\~договору №\~14/12\~про надання\~правової допомоги\~від 14.12.2021\~року.\~Також містяться\~в матеріалах\~справи копія\~ордеру на\~надання правової\~допомоги серія\~АЕ №\~1092123\~від 14.12.2021\~року що, на думку суду, є підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу. Також, при задоволенні позову у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір. Судом встановлено, що позивачем згідно квитанцій сплачено судовий збір у розмірі 908,00грн. за подання позовної заяви. Суд не бере до уваги твердження відповідача щодо вирішення питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, оскільки відповідно до ч. 1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - відповідачем позов визнано лише частково. На підставі викладеного,

Outcome: approved