Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до АТ КБ «Приватбанк», відповідно до якого просив стягнути з відповідача на його користь за договором банківського вкладу № [NUMBER] 3% від суми утриманих банком коштів за кожен день з моменту звернення клієнта з вимогою про видачу коштів до дня фактичної виплати, в порядку ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у загальному розмірі 38 438,30 доларів США. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.12.2021 відкрито провадження у справі та визначено розглядати за правилами загального по позовного провадження. 06.10.2021 до суду надійшов відзив Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк», в якому представник вказав на безпідставність вимог та просив відмовити у задоволенні позовних вимог. 07.10.2021 до суду надійшла відповідь представника позивача на відзив Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк». 08.12.2021 до суду надійшли додаткові пояснення Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк». 09.12.2021 ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 23.05.2022 до суду надійшли додаткові пояснення відповідача щодо відсутності підстав для нарахування та стягнення пені. 27.07.2022 до суду надійшли письмові пояснення представника позивача. 06.10.2022 до суду надійшли додаткові пояснення Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк». 12.09.2022 до суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи у його відсутність. 28.02.2023 до суду надійшла заява представника відповідача про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог заперечувала та просила відмовити у їх задоволенні. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за наявності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі рішення. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК Україна, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судовим розглядом встановлено, що 13 лютого 2014 року [PERSON] відкрив депозитний рахунок № [NUMBER] , перерахувавши з належного йому рахунку № [NUMBER] , відкритого у ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі угоди від 14 травня 2013 року, грошові кошти у розмірі 30 000 дол. США, що підтверджується випискою від 12 квітня 2017 року за карткою/рахунком № [NUMBER] із додатковим рахунком договору за період з 01 січня 2014 року до 12 квітня 2017 року. Навесні 2014 р., у зв`язку із припиненням функціонування банківських відділень Відповідача на території АР Крим та м. Севастополя, рахунок Позивача було безпідставно заблоковано Відповідачем. Нарахування відсотків було припинено. З метою отримання доступу до належних Позивачу коштів та нарахованих по ним відсотків він неодноразово звертався до банку із вимогами поновити йому доступ до рахунку, але дані вимоги банком виконані не були. У зв`язку із цим позивач був вимушений звернутися до суду. Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 23 серпня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] суму депозитного вкладу, розміщеного на рахунку № [NUMBER] у розмірі 30 000 дол. США, нараховані відсотки за період з 13 лютого до 12 березня 2014 року у розмірі 184,10 дол. США, ненараховані відсотки за період з 13 березня 2014 року до 24 квітня 2017 року у розмірі 7 489,32 дол. США, ненараховані відсотки за період з 25 квітня до 03 травня 2017 року у розмірі 7,40 дол. США, ненараховані відсотки за період з 04 травня 2017 року до 07 серпня 2018 року у розмірі 3,79 дол. США, три відсотки річних за період з 25 квітня 2017 року до 07 серпня 2018 року у розмірі 31 440,96 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Постановою Київського апеляційного суду від 21 серпня 2019 року рішення Печерського районного суду міста Києва від 23 серпня 2018 року залишено без змін. Верховний Суд постановою від 01 жовтня 2020 року залишив рішення Печерського районного суду міста Києва від 23.08.2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 серпня 2019 року, без змін. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 12.10.2020 року банк отримав пропозицію представника позивача - адвоката Дугінова Д. про добровільне рішення суду, що набрало законної сили. Листом від 16.10.2020 року позивача надана відповідь, згідної якої вбачається, що вимоги не виконані. Судами встановлено, що між [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк» було укладено договір банківського вкладу (депозиту) № [NUMBER]. Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Згідно з частиною першою статті 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Договір банківського вкладу має своїм наслідком ту обставину, що готівкові кошти вкладника передаються ним у власність банку, а безготівкові кошти - в повне розпорядження банку. Відповідні дії вкладника є необхідною умовою виникнення зобов`язання за договором банківського вкладу, згідно з яким у вкладника виникає право вимагати від банку видачі суми вкладу і виплати процентів на неї, а в банку - відповідний обов`язок. З договору банківського вкладу, укладення якого обумовлено переданням коштів вкладника у власність банку, можуть виникнути лише зобов`язальні правовідносини за участю вкладника (кредитора) і банку (боржника). Відповідно до статті 1060 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу на вимогу банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору банківського вкладу на вимогу про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. За договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Повернення вкладникові банківського строкового вкладу та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, якщо це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (частина третя статті 651 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Згідно зі статтею 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов`язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України. Банк має право змінити розмір процентів, які виплачуються на вклади на вимогу, якщо інше не встановлено договором. У разі зменшення банком розміру процентів на вклади на вимогу новий розмір процентів застосовується до вкладів, внесених до повідомлення вкладників про зменшення процентів, зі спливом одного місяця з моменту відповідного повідомлення, якщо інше не встановлено договором. Встановлений договором розмір процентів на строковий вклад або на вклад, внесений на умовах його повернення у разі настання визначених договором обставин, не може бути односторонньо зменшений банком, якщо інше не встановлено законом. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів на строковий вклад в односторонньому порядку є нікчемною. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а невитребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (статті 549, 551, 611 ЦК України). Відповідно до преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» він регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. У Законі України «Про захист прав споживачів» не визначено вичерпного переліку відносин, на які він поширюється, але з урахуванням характеру правовідносин, які ним регулюються, та

Outcome: dismissed