Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовною заявою, яку уточнила, до [PERSON] , у якій просить розірвати шлюб, зареєстрований 23.01.2016 року у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 79, та стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 грн. щомісячно, починаючи з 27.10.2022 р. та до досягнення дітьми повноліття. Позов мотивує тим, що є з відповідачем різними людьми, між ними зникло взаєморозуміння та взаємоповага, стали частими сварки. Неодноразові спроби налагодити стосунки у сім`ї позитивного наслідку не дали. Вказала, що кожен живе своїм життям та своїми інтересами. Подружніх відносин сторони не підтримують, відновлювати їх позивачка не бажає, тому просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем. Крім того, вказала, що у шлюбі мають малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою без реєстрації по [ADDRESS] . Зазначила, що відповідач участь у вихованні та утриманні дітей бере нерегулярно, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, жодних домовленостей щодо сплати аліментів відповідачем між ними не досягнуто. Вказала, що одній їй важко утримувати двох дітей, несе витрати на харчування, одяг та інші потреби дітей, натомість, відповідач є працездатним, здоровим, інших осіб на утриманні не має, працює, отримує дохід. З огляду на наведене, просить позов задовольнити в повному обсязі. В судове засідання позивачка не з`явилась, у письмовій заяві від 28.12.2022 уточнений позов підтримала повністю, просить його задовольнити в повному обсязі та розглядати справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, 28.12.2022 подав відзив на позов, у якому позовні вимоги визнав частково. Зокрема, згідний на розірвання шлюбу, та, покликаючись на скрутне матеріальне становище, відсутність регулярного доходу, наявність сестри з інвалідністю ІІ групи з дитинства, просить стягувати з нього аліменти в розмірі 2272 грн. на двох дітей щомісячно. Зазначив, що з часу відокремленого проживання спілкується з дітьми, ходить з ними гуляти та бере їх на вихідні, купує необхідні речі та дбає про їх розвиток. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оглянувши матеріали справи, заяви позивачки та відповідача, суд приходить переконання про таке. Статтею 2\~ЦПК України визначено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. ст. 4,\~5\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідно до ст.\~263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до положень ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Відповідно до\~ст. 24 Сімейного КодексуУкраїни\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. З матеріалів справи, долучених до справи свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] , вбачається, що сторони 23.01.2016 року зареєстрували шлюб у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 79,\~мають двох\~малолітніх дітей\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~які проживають\~з позивачкою без\~реєстрації по\~ [ADDRESS] , не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, позивачка втратила до чоловіка почуття любові та поваги, збереження шлюбу суперечить її інтересам, наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов в цій частині визнає, а тому згідно ст.112\~Сімейного кодексу\~України є всі підстави для розірвання шлюбу. Станом на момент розгляду справи в суді, з відзиву відповідача убачається, що [PERSON] працює комірником у ПП «Смартлогістика», середній дохід у період з січня 2022 по вересень 2022 становив 62638,92 грн., будь-якого іншого доходу не отримує, має сестру [PERSON] , 1984 р.н., особу з інвалідністю ІІ групи з дитинства, з якою проживає, про що подав необхідні докази. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. У відповідності до ч. 1 ст.\~191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Відповідно до\~положень ст.\~84\~\~СК України\~дружина,\~з якою\~проживає дитина,\~має право на утримання від чоловіка - батька дитини\~до досягнення\~дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того,\~чи вона\~працює,\~та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу № 7 до\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7 і 8 ст.7 СК України\~при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а тому є всі підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання його неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів на неповнолітніх дітей суд враховує їх вік, стан здоров`я та матеріальне становище, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів (відповідача), якому за станом здоров`я зі слів позивачки не протипоказана фізична праця, відповідач у заяві покликається на проблеми зі здоров`ям, між тим, доказів цього суду не надав. Також суд враховує, що обов`язок по утриманню дітей покладається на обох батьків, згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» розмір прожиткового мінімуму для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, для дітей віком до 6 років з 1 січня встановлено у розмірі 2272 гривні. Законом України №2037-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", який набрав чинності 08.07.2017 р. внесено зміни до ч. 2 ст.\~182\~СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд бере до уваги Висновок лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом внаслідок психічного розладу, однак не розцінює як такий, що може беззаперечно свідчити про те, що [PERSON] перебуває на утриманні відповідача [PERSON] . Будь-яких інших доказів, які б вказували на наявність у відповідача зобов`язань щодо витрат на утримання інших осіб, останнім не подано та не здобуто таких судом на час розгляду справи. За наведеного, оцінивши\~в сукупності\~представлені у\~справі докази, враховуючи принципи справедливості та розумності, рівний обов`язок батьків утримувати своїх дітей, беручи до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дітей, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який батьківство не оспорює, фізично здоровий, працює та має можливість надавати кошти на утримання малолітніх дітей, позов визнає частково, а також, беручи до уваги витрати на дітей, про які заявила позивачка в позові, розмір аліментів, які бажає стягувати з відповідача, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову і зокрема про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 2200 грн., щомісячно, починаючи з 27.10.2022 і до досягнення ними повноліття, що буде достатнім вкладом [PERSON] в матеріальне утримання сина та дочки. Виходячи з вимог ст. 430 ЦПК України, суд вважає, що слід допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам положення ч. 1 ст. 192 СК України, згідно з якою розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вирішуючи питання судових витрат суд виходить з наступного. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли. З урахуванням задоволених вимог позивачки, яка згідно п.3 ч.5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору, то на відповідача покладаються судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 992 грн 40 коп. за подання позовної заяви позивачкою і підлягають стягненню в дохід державного бюджету України. На підставі ст.ст.180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial