Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

13.05.2021 [PERSON] звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут»? в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 45000 грн., понесену позивачем внаслідок протиправних, безвідповідальних дій відповідача, а саме: відключень її житла від електропостачання у січні та лютому 2021 року, загалом 15 днів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що проживає за адресою: [ADDRESS] , є ветераном праці, вдовою. Забезпечення електричною енергією будинку, де проживає позивач здійснюється відповідачем на підставі договору надання послуг з розподілу електричної енергії № 0014 від 01.01.2019 та додатку № 3.2. 04.01.2021 близько 13:00 години відповідач раптово, без будь-яких попереджень, припинив електроживлення житлових будинків [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] з підстави заборгованості за оплатою електроенергії ТОВ «Укртранссигнал», через мережу якого здійснюється електроживлення вказаних житлових будинків, а також заборгованість певних споживачів. Після колективних звернень мешканців-споживачів до органів місцевого самоврядування 16.01.2021 о 20:00 годині електропостачання вказаних будинків було відновлено. Проте, 28.01.2021 року о 08:15 годині відповідач повторно припинив електропостачання вказаних будинків. Після звернення мешканців до Харківської міської ради о 12:00 год. того ж дня електроживлення було відновлено. В зв`язку з вказаними відключеннями 01.02.2021 року відбулася нарада з участю представників відповідача та мешканців вказаних будинків, на якій було прийняте рішення про підготовку спеціалістами ПАТ «Харківобленерго» проекту окремої лінії електроживлення до вищевказаних будинків, яка буде незалежною від ТОВ «Укртранссигнал». Проте, 03.02.2021 року о 08:20 годині відповідач знову припинив електроживлення вказаних житлових будинків, відновивши його тільки після чергової скарги мешканців-споживачів до органів місцевого самоврядування о 13:00 годині 05.02.2021 року. На даний час, під керівництвом заступника Голови з питань життєдіяльності міста [PERSON] розпочато роботи по проведенню окремої лінії електропостачання до вказаних будинків. Закінчення вказаних робіт заплановано на 4 квартал поточного року. Позивач зазначає, що корінням проблеми є те, що відповідач не вжив своєчасно заходів належного окремого електропостачання вищезазначеного підприємства ТОВ «Укртранссигнал» та вказаних житлових будинків. Внаслідок протиправних, антигуманних дій відповідача позивачем була понесена велика моральна шкода, яка полягає в брутальному порушенні звичного способу життя, несподіваному значному погіршенні її побутових умов. Шкода полягає в тому, що вона після тривалого лікування та поховання чоловіка, який помер [INFO] , втратила геть усі заощадження і змушена була брати значні грошові кошти у борг. За таких умов єдиним джерелом існування дня неї залишались обробка та консервація доступних продуктів харчування. В літку 2020 року вона, як могла, зробила заготівлю на зиму овочів, зелені, фруктів в морозилку холодильника, однак внаслідок постійних відключень електрики відповідачем всі її заготівлі довелося викинути. Для позивачки це великий збиток. Взимку, коли сонце сходило о восьмій годині, а сідало о шістнадцятій годині, з вини відповідача не мала можливості користуватися світлом, відчувала внаслідок цього великий негативний психічний вплив та тривалий депресивний стан. Вказує на відсутність доступу до інформації, так як не працював телевізор, не було телефонного зв`язку, оскільки не мала можливості зарядити батарею мобільного телефону. Свічки не допомагали, так як в результаті перенесеного стресу після хвороби та поховання чоловіка значно погіршився зір внаслідок розвитку катаракти обох очей. З вини та безвідповідальності відповідача, в загальному обсязі на протязі 15 діб, її було позбавлено нормальних сучасних умов життя. Понесену моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 45 000 грн. Ухвалою судді Комінтернівського районного суду м. Харкова Колодяжної І.М. від 17.05.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 10.06.2021 року представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначає, що між позивачем та відповідачем не існує жодних договірних відносин з питань постачання електричної енергії. Вказує, що в зв`язку з відокремленням функцій з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії, з 01.01.2019 року ПрАТ «Харківенергозбут» є постачальником електричної енергії за вільними цінами. Також зазначає, що за адресою: [ADDRESS] договір про постачання електричної енергії не укладався, а так само і не відкривались особові рахунки за об`єктом позивача, що унеможливлює порушення прав позивача відповідачем. Жодних звернень позивача [PERSON] до ПрАТ «Харківенергозбут» з питань укладення договору або відкриття особового рахунку не надходило. Щодо тверджень позивача про те, що проблема виникла внаслідок бездіяльності посадових осіб відповідача, які своєчасно не вжили заходів належного окремого електропостачання ТОВ «Укртранссигнал» та житлових будинків [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , не зрозуміло, в чому саме полягає бездіяльність, та які дії необхідно було вчинити відповідачу, враховуючи, що розробкою проекту окремої лінії електроживлення вищевказаних будинків займається АТ «Харківобленерго». Крім того, згідно доданих до позову заяв на відключення споживачів - боржників, які адресовані АТ «Харківобленерго», зазначено, що відключенню підлягає ТОВ «Укртранссигнал» за наявну заборгованість та лише виробничі приміщення. Позивачем взагалі не надано до матеріалів справи докази відключення житлових будинків від електропостачання. Ухвалою судді Комінтернівського районного суду м. Харкова Клодяжної І.М. від 14.06.2021 призначено розгляд справи в судове засідання з викликом сторін. Розпорядженням Голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ Червонозаводського районного суду міста Харкова, Комінтернівського районного суду міста Харкова та визначено територіальну підсудність справ за Ленінським районним судом міста Полтави. Відповідно до акту приймання - передавання справ до Ленінського районного суду міста Полтави з Комінтернівського районного суду міста Харкова надійшла справа № 641/3502/21. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 28.10.2022 року цивільну справу прийнято до провадження та визначено розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. На виконання розпорядженням Голови Верховного Суду № 65 від 17.11.2022 «Про відновлення територіальної підсудності судових справ окремих судів м. Харкова та Харківської області» Ленінському районному суду м. Полтави необхідно забезпечити розгляд справ (проваджень), які до 22 листопада 2022 року включно надійшли на розгляд суду. В судове засідання позивач не з`явився, звернулась до суду із заявою, в якій просить винести рішення по справі на підставі наданих доказів, розгляд справи здійснювати без її участі, у зв`язку із неможливістю прибуття до суду через воєнні дії, погіршенням стану здоров`я та відсутністю особистого транспорту. Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» - адвокат Козирєв А.В. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника відповідача, заперечує в повному обсязі проти позовних вимог. Зважаючи на те, що всі учасники справи в засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, приходить до наступного висновку. Судом встановлено,\~що позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії заяви про приєднання № 0014 від 01.01.2019 року встановлено, що ТОВ «Укртранссигнал» приєдналось до договору про постачання електричної енергії споживачу, згідно якого, ПрАТ «Харківенергозбут» продає електричну енергію ТОВ «Укртрассигнал» для забезпечення потреб електроустановок ТОВ «Укртранссигнал», а ТОВ «Укртранссигнал» оплачує ПрАТ «Харківенергозбут» вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно умов договору. Обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у нього укладеного в установленому порядку з оператором системи розподілу договору про надання послуг з розподілу, на підставі якого споживач набуває право отримати послугу з розподілу електричної енергії. Згідно додатку до Заяви-приєднання до договору про постачання електричної енергії № 0014 від 01.01.2019 року, встановлено, що об`єктом ТОВ «Укртранссигнал» є виробниче приміщення за адресою: вул. Беркоса, 25, м. Харків, оператор, з яким ТОВ «Укртранссигнал» уклав договір розподілу/передачі електричної енергії є АТ «Харківобленерго». З додатку\~№ 3.2\~від 02.11.2007\~року дані\~про відпуск\~електроенергії на\~невиробничі потреби\~ТОВ «Укртранссигнал»\~вбачається,\~що характером\~навантаження є\~житлові будинки за адресою: вул. Довгалівська (Беркоса), 25 (А,Б,В), 27, м. Харків, з потужністю 7 кВт. Згідно заяви на відключення споживачів-боржників ПрАТ «Харківенергозбут» від 17.12.2020 року встановлено, що відключенню підлягає, зокрема споживач ТОВ «Укртранссигнал» за адресою: вул. Беркоса, 25, м. Харків (виробничі приміщення). Згідно заяви на відключення споживачів-боржників ПрАТ «Харківенергозбут» від 19.01.2021 року встановлено, що відключенню підлягає споживач ТОВ «Укртранссигнал» за адресою: вул. Беркоса, 25, м. Харків (виробничі приміщення). Згідно заяви на відключення споживачів-боржників ПрАТ «Харківенергозбут» від 20.01.2021 року встановлено, що відключенню підлягає, зокрема споживач ТОВ "Укртранссигнал" за адресою: вул. Беркоса, 25, м. Харків (виробничі приміщення). Статтею 714\~ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно зі статтею 1\~Закону України\~«Про електроенергетику» споживачами електроенергії є суб`єкти господарської діяльності та фізичні особи, які використовують енергію для власних потреб на підставі договорів про її продаж та купівлю. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 19 червня 2018 року № 505 ПрАТ «Харківенергозбут» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу з 1 січня 2019 року. Крім того, постановою НКРЕКП від 26 жовтня 2018 року № 1268 на ПрАТ «Харківенергозбут» покладено виконання функції універсальної послуги на території Харківської області (постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам). Положеннями статті 1\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» передбачено, що споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до частини першої та пункту 9 частини другої статті 16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу з застосуванням, зокрема, такого способу захисту, як відшкодування моральної (немайнової) шкоди. За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. При цьому одне і те ж правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно. Заподіяння моральної шкоди та компенсація відповідних немайнових втрат може мати місце як в договірних, так і в деліктних правовідносинах (поза межами існуючих між потерпілим і завдавачем шкоди договірних чи інших правомірних зобов`язальних відносин). Згідно з частинами першою та другою статті 23\~ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 23\~ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до частини першої статті 201\~ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене Конституцією та законами України. Стаття 1167\~ЦК України передбачає загальні підстави відповідальності за спричинену моральну шкоду в позадоговірних відносинах, зокрема, встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до статті 611\~ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Тобто законодавець указує на два випадки компенсації моральної шкоди - вони визначені умовами договору або випливають із положень законодавства (зокрема статті 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів»). Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону про захист прав споживачів чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. У спорах про захист прав споживачів відшкодування моральної шкоди прямо встановлено спеціальним законом, який регулює відносини у сфері захисту прав споживачів. Статті 4 та 22\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Виходячи з положень статей 16 і 23\~ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Так, вирішуючи спір щодо відшкодування моральної шкоди за порушення споживчого договору, суди мають враховувати, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23\~ЦК України і статей 4 та 22 Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено. Такий висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 01 вересня 2020 року (справа № 216/3521/16-ц, провадження № 14-714 цс 19). Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Отже, наявність шкоди ще не породжує обов`язку її компенсації, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно визначивши суб`єкта такої відповідальності. Статтею 15\~ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Відповідно до ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач на власний розсуд обирає спосіб захисту свого порушеного права. Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість, саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права. Тобто, відповідач це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 18 березня 2021 року у справі № 344/16101/17 (провадження № 61-9395св20). Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18). Визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, що до цього причетні. Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї обставини є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Для визнання відповідача неналежним, крім названої обставини, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, тобто належного відповідача. Позивач не подала клопотання про заміну неналежного відповідача в межах строків, встановлених статтею 51 ЦПК України. Відповідно до п. 7.10. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 312, припинення електроживлення електроустановок споживача здійснюється оператором системи у порядку, визначеному Кодексом системи передачі та Кодексом систем розподілу. З урахуванням\~матеріалів справи\~та норм\~чинного законодавства,\~суд зазначає,\~що оператором\~системи,\~який здійснює\~постачання електричної\~енергії ТОВ\~«Укртранссигнал»,\~в тому\~числі до\~будинку по\~ [ADDRESS] ,\~є АТ\~«Харківобленерго»,\~яким відповідно\~до п.\~7.10\~Правил і\~здійснюється припинення\~електроживлення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. З огляду на викладене, суд зазначає, що позивачем належними та допустими доказами не доведено факт порушення його прав саме ПрАТ «Харківенергозбут», яке залучено до участі у справі у якості відповідача, протиправність дій ПрАТ «Харківенергозбут» та його вина у відключення електроенергії 04.01.2021, 28.01.2021 та 03.02.2021 у житловому будинку, де розташована квартира позивача, та факт заподіяння відповідачем моральної шкоди. Позивачем не доведено винні, протиправні дії (а також бездіяльність) ПрАТ «Харківенергозбут», в тій частині, що відповідач не вжив своєчасно заходів належного окремого електропостачання вищезазначеного підприємства ТОВ "»кртранссигнал» та вказаних житлових будинків, та що ці дії знаходяться в причинному зв`язку з фактами відключеннями електроенергії у будинку позивача з 04.01.2021 до 16.01.2021, 28.01.2021 та з 03.02.21 до 05.02.20121. Суд зауважує, що відповідно до частин 1, 3 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. З урахуванням системного аналізу норм чинного законодавства та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 45 000 грн. В п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»). З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed