Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

У листопаді 2022 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви позивачка зазначає, що 15.09.2012 між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Макарівського районного управління юстиції у Київській області, про що зроблений відповідний актовий запис № 98, та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище дружини після укладення шлюбу змінено з [PERSON] на [PERSON] . Сторони мають спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу є те, що спільне життя сторін не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Сторони не проживають разом, шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть. Спору щодо місця проживання дітей сторони не мають, діти залишишаються проживати з матір`ю. Подальше перебування у шлюбі буде суперечити інтересам кожного з подружжя. Рішення про розірвання шлюбу подружжя прийняло остаточно і змінювати його не має намірів, примирення неможливе. Ухвалою суду від 06.01.2023 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивачка не з`явилась, про день, час, місце розгляду справи повідомлена належним чином, до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги позову визнав та проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Макарівського районного управління юстиції у Київській області від 15.09.2012, актовий запис № 98, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб. Прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини змінено на [PERSON] . Сторони мають спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження від 13.08.2015 видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Стрию реєстраційної служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 374; [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження від 15.05.2018 видане Стрийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 280. Сторони не проживають однією сім`єю, не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки. Спору щодо визначення місця проживання дітей сторони не мають. Сторони бажають розірвати шлюб, на розірванні шлюбу наполягають. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позивачка скористалася даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги заяву позивачки, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, відтак, суд приходить висновку про розірвання шлюбу між сторонами. Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Розподіляючи судові витрати, суд керується приписами ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved