Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

У грудні 2022 року позивачка [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що на підставі виконавчого листа, виданого на підставі рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області у справі №179/503/19, з відповідача на її користь стягнуті аліменти у твердій грошовій сумі 2000 грн. на утримання дитини доньки [PERSON] , [INFO] , починаючи з 19 березня 2019 року і до повноліття дитини. Стан здоров`я доньки погіршився, про що свідчать виписки та висновки від 19.09.2022 року з ДУ «Інститут гастроентерології НАМН України», що додаються. Оскільки донька хворіє, їй систематично необхідно купувати ліки, тому позивачка не має можливості забезпечувати її самостійно без допомоги батька. Посилаючись на те, що рівень витрат у зв`язку з лікуванням доньки виріс, позивачка вважає за необхідне збільшити розмір аліментів. Просить суд збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 3500 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 27.12.2022 року відкрито провадження у цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін, відповідачу запропоновано подати відзив на позов. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що на даний час він не має можливості сплачувати аліменти у тому розмірі, який просить позивачка. Зазначив, що його стан здоров`я погіршився, через проблеми з хребтом він вимушений був звільнитися з постійного місця роботи. На даний час перебуває на обліку у міському центрі зайнятості, отримує допомогу по безробіттю у розмірі 1600 грн., підробляє тимчасовими заробітками. Крім того, має на утриманні ще одну неповнолітню дитину. Вислухав пояснення сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). Відповідно до виконавчого листа від 02.07.2019 року №179/503/19 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі 2000 грн. на утримання дитини дочки [PERSON] , [INFO] , стягнення робити щомісяця, починаючи з 19 березня 2019 року і до повноліття (вісімнадцятиріччя) дитини (а.с.6). Дитина мешкає разом з позивачкою, що не заперечується відповідачем. Звертаючись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, позивачка посилається на те, що стан здоров`я дитини погіршився, що потребує додаткових витрат на лікування. На підтвердження погіршення стану здоров`я дитини позивачкою надані наступні документи: протокол ультразвукового дослідження органів черевної порожнини №220414 від 19.09.2022, результати езофагогастродуоденоскопії від 19.09.2022 року та висновок консультанта ДУ «Інститут гастроентерології НАМНУ» від 19.09.2022 року, відповідно до якого [PERSON] встановлено діагноз: хронічний калькульозний холецистит, загострення. ГЕРХ з езофагітом. Хронічний гастрит неасоційований з Нр, загостроення. ДГР. Ацетонемічний синдром. Призначено лікування (а.с.7-10). Доказів на підтвердження витрат на лікування та обстеження дитини позивачкою не надано. Як вбачається з довідки Пенсійного фонду України форми ОК-7 (індивідуальні відомості про застраховану особу), відповідач [PERSON] у листопаді та грудні 2022 року доходу не отримував, з 12 листопада 2022 року перебуває на обліку в Дніпропетровському центрі зайнятості (код ЄДРПОУ 03490909). Судом також встановлено, що відповідач має на утриманні іншу дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.30). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як у бік погіршення так і у бік покращення. Таким чином, із викладеного вище вбачається, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного рішенням суду. У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про збільшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Разом з тим, позивач не надала суду жодних документально підтверджених доказів щодо розміру доходів відповідача, чи дійсно у відповідача збільшився розмір заробітної плати або інших доходів, як і не обґрунтовано позивачем належними доказами, чому саме розмір стягнення аліментів повинен бути збільшений до 3500 грн. Крім того, позивачка не довела, що відповідач отримує дохід який значно покращив його матеріальне становище з моменту ухвалення рішення суду про стягнення аліментів та надає йому можливість сплачувати аліменти у новому, більшому розмірі. Також позивач не надала доказів, що свідчать про погіршення її матеріального стану та/або погіршення стану здоров`я. Більше того, само по собі погіршення здоров`я дитини та збільшення витрат позивача на утримання дитини не є обставиною у розумінні ст.192 СК України, яка сама по собі надає право вимагати збільшення розміру аліментів. Суд звертає увагу, що позивач, посилаючись понесення додаткових витрат у зв`язку із лікуванням та проходженням обстежень дитини, не позбавлена можливості звернутись з позовом щодо стягнення додаткових витрат, понесених та лікування, які стягуються одноразово, лише у разі не вирішення батьками в добровільному порядку витрат щодо лікування дитини. Але такі понесені позивачем витрати на лікування та необхідні обстеження не дають підстав для збільшення розміру аліментів, про які просить позивач, тому доводи позивача не є законними та обґрунтованими. Крім того, позивачка взагалі не надала жодного доказу на підтвердження розміру витрат, які були понесені на лікування та обстеження дитини. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України). Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позивач [PERSON] не надала достатніх та обґрунтованих доказів на підтвердження обставин, передбачених ст.192 СК України, які б давали підстави для збільшення розміру аліментів, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed