Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

В провадженні судді знаходиться вищевказана справа. В обґрунтування позовних вимог позивачкою зазначено, що вона народилась [INFO] у м. Кривий Ріг, її матір - [PERSON] , а батько - [PERSON] . Також позивач мала рідного брата - [PERSON] , який [INFO] помер у віці 45 років. Проживала позивач зі своїми батьками та братом в будинку за адресою: [ADDRESS] , який був збудований батьком в 1961 році та введений в експлуатацію та зареєстрований в Криворізькому міському БТІ 20.09.1990 р.. Брат позивача - [PERSON] коли досяг повнолітня переїхав проживати окремо від батьків та сестри, змінив місце реєстрації, пізніше одружився та у нього народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Батько позивача [PERSON] [INFO] помер у віці 88 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з господарчими побудовами, що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,0631 га для будівництва і обслуговування даного житлового будинку. Спадкоємця першої черги після його смерті була його дружина (матір позивача) [PERSON] та його донька (позивач) [PERSON] . Позивач для того, щоб не розділяти будинок на частки, від своєї частки у спадщині відмовилась на користь матері, яка в свою чергу повідомила що після її смерті будинок і так в цілому залишиться лише позивачу, яка все життя опікувалась своїми батьками та допомагала їм у всьому. Тому, єдиним спадкоємцем який прийняв та оформив спадщину після смерті [PERSON] була його дружина - [PERSON] у тому числі з урахуванням частки у спадщині від якої відмовилась донька померлого - [PERSON] (позивач) на користь своєї матері. Після смерті батька в даному будинку залишалась і надалі проживати позивач разом зі своєю матір`ю, підтримувала та допомагала їй, так як матір мала вже похилий вік, поганий стан здоров`я і потребувала фізичної допомоги. [INFO] померла матір позивача [PERSON] у віці 91 року. Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з господарчими побудовами, що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,0631 га для будівництва і обслуговування даного житлового будинку, а також банківський вклад. Спадкоємцем першої черги після її смерті була лише донька (позивач) [PERSON] , так як її рідний брат помер задовго до цього. З метою успадкувати вищевказане майно, позивач звернувся до Третьої Криворізької державної нотаріальної контори для подання заяви на прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк. Але, нотаріус заяву не прийняла та повідомила позивачу, що вона зареєстрована зі спадкодавцем за однією адресою, а тому вважається що спадщину вона і так прийняла, а тому їй необхідно буде прийти після закінчення шестимісячного строку та подати одразу заяву на видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Так позивач і зробила, прийшла вже до нотаріуса 08.04.2022 р., подавши заяву на видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спадкового майна, а саме на банківський вклад. Але, нотаріус повідомила, що позивач не єдиний спадкоємець першої черги, а ще є спадкоємці за правом представлення, це діти рідного брата, який помер раніше ніж спадкодавець, і син брата - [PERSON] (відповідач), який фактично спадщину прийняв так як також був зареєстрований зі спадкодавцем на момент її смерті. Тому, нотаріус видав позивачу свідоцтво про право на спадщину на банківський вклад лише на частину. Позивач завжди підтримувала стосунки та спілкування із дітьми брата, вона знала що відповідач зареєстрований в даному будинку, але він ніколи там не проживав, вони завжди говорили про те, що будинок їх не цікавить і вони спадкувати його не будуть, тому вона навіть не могла уявити, що вони також можуть успадкувати даний спадок. Звернувшись до відповідача та третьої особи щодо їх наміру спадкування, вони повідомили, що не мають жодного наміру приймати даний спадок, заяву на прийняття спадщини не відповідач, не його сестра (третя особа по справі) не подавали та відповідач хоче відмовитись від спадкування, але нотаріус відмову не приймає, так як шестимісячний строк на подання даної заяви вже сплинув, і він не поновлюється. Крім того, відповідач не проживає в Україні з 2019 року і в нього немає можливості та бажання їхати на Україну для отримання частини даного будинку, на який він ніколи не претендував, вони завжди знали що цей спадок буде належати позивачу. Крім того у них із сестрою і їх батьком прізвищє « [PERSON] », тобто різні за написанням прізвища з бабусею « [PERSON] » і встановлювати факт родинних відносин в судовому порядку він також не збирається. Тому, в зв`язку з даними обставинами позивач вимушена звернутись до суду з позовом про усунення від права на спадкування відповідача, так як він хоча і був зареєстрований на момент смерті зі спадкодавцем, але фактично там ніколи не проживав, не приймав участі в житті своєї бабусі, не фізичної, не матеріальної допомоги бабусі не надавав, яка цього потребувала так як була у похилому віці та безпорадному стані, на її похованні присутнім не був та участі не брав. На підставі зазначеного відповідач не може бути спадкоємцем в даному випадку та повинен бути усунений від спадкування. До початку підготовчого судового засідання від усіх учасників процесу надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність. Окрім того, відповідачем [PERSON] було надано заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні, та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить до наступних висновків: Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно частин 1 та 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Так, письмовими матеріалами справи встановлено, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 8). Позивачка мала рідного брата - [PERSON] , який [INFO] помер у віці 45 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 19). Позивачка зі своїми батьками та братом проживали в будинку за адресою: [ADDRESS] , який був збудований в 1961 році і введений в експлуатацію та зареєстрований в Криворізькому міському БТІ 20.09.1990 р., книга № 252, стр. № 2, запис № 59552, що підтверджується реєстраційним посвідченням (а.с. 9 зворот). Брат позивачки - [PERSON] мав двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с.21). Батько позивача [PERSON] , [INFO] помер у віці 88 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 10). Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з господарчими побудовами, що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,0631 га для будівництва і обслуговування даного житлового будинку. Спадкоємцями першої черги після його смерті була його дружина (матір позивача) [PERSON] та його донька (позивач) [PERSON] . Єдиним спадкоємцем який прийняв та оформив спадщину після смерті [PERSON] була його дружина - [PERSON] , у тому числі з урахуванням частки у спадщині від якої відмовилась донька померлого - [PERSON] (позивач) на користь своєї матері, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом (а.с. 11, 13). [INFO] померла матір позивача [PERSON] у віці 91 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.16). Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з господарчими побудовами, що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,0631 га для будівництва і обслуговування даного житлового будинку, а також банківський вклад. 08.04.2022 року позивач звернулася до Третьої Криворізької державної нотаріальної контори із заявою на видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спадкового майна, а саме на банківський вклад, уже після спливу шестимісячного терміну, оскільки вона була зареєстрована зі спадкодавцем за однією адресою (а.с. 6 зворот, 15 зворот). Але, нотаріус повідомила, що позивач не єдиний спадкоємець першої черги, а ще є спадкоємці за правом представлення, це діти рідного брата, який помер раніше ніж спадкодавець, і син брата - [PERSON] , який фактично спадщину прийняв так як також був зареєстрований зі спадкодавцем на момент її смерті. Тому, нотаріус видав позивачу свідоцтво про право на спадщину на банківський вклад лише на частину (а.с.18). Відповідно до Акту від 05.12.2022 року відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але з 2011 року до теперішнього часу фактично не мешкає та особистих речей за вказаною адресою не має (а.с. 22). Крім того, згідно заяви відповідача від 06.03.2023 року він зазначив, що дійсно зареєстрований за адресою [ADDRESS] , де проживає його тітка (позивачка), а також проживала його бабуся, яка померла [INFO] , але ніколи там не проживав. Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як зазначає відповідач у своїй заяві від 06.03.2023 року, він не подав та не має наміру подавати заяву про прийняття спадщини. Коли йому повідомив нотаріус, що він також являється спадкоємцем після смерті бабусі, він повідомив, що відмовляється від даного спадку та хотів направити до нотаріуса відповідну заяву, але нотаріус повідомив, що шестимісячний строк для подання даної заяви сплинув, а тому така заява не буде прийнята. Згідно ч. 3 статті 1224 Цивільного кодексу України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітті діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялись від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі. Як роз`яснено у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки. Виходячи з наведеного, правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2019 року у справі № 752/12158/14-ц, від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц зроблено висновок, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 25 березня 2019 року по справі № 766/810/17, від 11 лютого 2019 року по справі № 756/11676/16-ц. Позивачем в позовній заяві зазначено, що спадкодавець [PERSON] була в похилому віці (91 рік), постійно хворіла, погано пересувалась, приймала ліки, що потребувало не тільки фізичної допомоги а й матеріальної, але відповідач не приймав участі в житті своєї бабусі, не фізичної, не матеріальної допомоги бабусі не надавав, яка цього потребувала так як була у похилому віці, отже фактично перебувала у безпорадному стані. Відповідач не заперечує того факту, що він не приймав участі у житті своєї бабусі, не допомагав їй та не доглядав її, оскільки не проживає в Україні з 2019 року. Враховуючи вищевикладене, а також визнання відповідачем позову, суд доходить до висновку, що викладені обґрунтування позивачем знайшли своє відображення в письмових матеріалах цивільної справи, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Оскільки сторонами не заявлені вимоги щодо розподілу між ними судових витрат, то їх розподіл відповідно до ст. 141 ЦПК України судом не здійснюється. На підставі вище наведеного та

Outcome: approved