Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

27.09.2022 року, представник Миколаївського міського центру зайнятості - Мельников В.І. звернувся до [PERSON] , з позовною заявою в якій просив стягнути з відповідача кошти, які були отримані без достатньої правової підстави в сумі 10 928 грн. 18 коп., разом з судовими витратами. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 21.04.2020 року [PERSON] , була зареєстрована у Миколаївському міському центрі зайнятості як безробітна. З того самого числа їй було розпочато виплату допомоги по безробіттю. При цьому при введені даних до Єдиної інформаційно-аналітичної системи [PERSON] помилково призначено допомогу по безробіттю строком на 360 календарних днів замість 270 календарних днів, що потягло за собою виплату допомоги по безробіттю без достатніх правових підстав з 15.10.2020 по 12.01.2021 на загальну суму 11 961 грн. 68 коп. З метою досудового врегулювання спору 25.03.2021 відповідачу було направлено поштою претензію про необхідність повернення отриманих без достатньої правової підстави коштів у сумі 11 961 грн. 68 коп. В свою чергу [PERSON] частково погасила заборгованість, здійснивши дві оплати на загальну суму 1 033 грн. 50 коп., що послужило підставою для звернення до суду з вказаною позовною заявою. Ухвалою суду від 08.11.2022 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача Миколаївського міського центру зайнятості до судового засідання не з`явився, до початку розгляду справи надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечува. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомила. У відповідності до положень ст. 280-281 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Суд, дослідивши матеріали справи, подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, приходить до наступного. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено принципи диспозитивності цивільного судочинства. Зокрема, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених ЦПК України. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Судом встановлено, що 21.04.2020 [PERSON] була зареєстрована у Миколаївському міському центрі зайнятості як безробітна. З того самого числа їй було розпочато виплату допомоги по безробіттю. В подальшому, при введені даних до Єдиної інформаційно-аналітичної системи [PERSON] помилково призначено допомогу по безробіттю строком на 360 календарних днів замість 270 календарних днів, що потягло за собою виплату допомоги по безробіттю без достатніх правових підстав з 15.10.2020 по 12.01.2021 на загальну суму 11 961 грн. 68 коп. Зазначене підтверджується відповідною довідкою від 16.03.2021 року. 16.03.2021 року, [PERSON] звернулась до Миколаївського міського центру зайнятості із заявою про розстрочення повернення переплати допомоги по безробіттю у розмірі 500 гривень щомісячно до повного погашення. З метою досудового врегулювання спору 25.03.2021 відповідачу було направлено поштою претензію за вих.№371/2-21М про необхідність повернення отриманих без достатньої правової підстави коштів у сумі 11 961 грн. 68 коп. [PERSON] частково погасила заборгованість, здійснивши дві оплати на загальну суму 1 033 грн. 50 коп. (витяги з виписки за 20.04.2021 та 13.08.2021 року) Таким чином залишок заборгованості на момент звернення із позовом складає 10928,18 грн.. Таким чином станом на дату подання позову відповідач суму безпідставно отриманої допомоги по безробіттю повністю не повернула. Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) тривалість виплати допомоги по безробіттю, матеріальної допомоги у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації скорочується на строк до 90 календарних днів у разі звільнення з останнього місця роботи за власним бажанням без поважних причин або за угодою сторін (на 90 календарних днів). Частиною першою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з п.1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Отже законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Згідно з п. 8 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України 13.02.2009 №60/62, у разі відмови особи чи роботодавця повернути кошти, а також у разі неповернення їх у встановлений строк, стягнення таких коштів здійснюється у судовому порядку відповідно до чинного законодавства. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються у судовому порядку. З огляду на викладене, враховуючи те, що на вимоги центру зайнятості про повернення безпідставно отриманої допомоги по безробіттю позовна давність не поширюється, а ці вимоги є обґрунтованими, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Окрім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2481,00 грн.

Outcome: approved