Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що уклав шлюб з відповідачкою 14.01.2012 року. Від шлюбу дітей не мають. З часом сімейне життя погіршилось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки, що поступово призвело до втрати почуття любові та поваги одне до одного. Шлюбні відносини остаточно припинені з 2016 року. Спільне господарство вони не ведуть, шлюб носить формальний характер, а його збереження суперечить їх інтересам. Подальше спільне життя подружжя та примирення між ними неможливе. Справа надійшла до суду з Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 25.01.2023 року з ухвалою від 08.11.2022 року про передачу справи за підсутністю. Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 31.01.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонами не подано будь-яких заяв по суті справи, клопотань тощо. Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи за адресами місця проживання та реєстрації. Відповідачка про зміну прізвища не клопотала. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 14.01.2012 року Кумарівською сільською радою Первомайського району Миколаївської області між сторонами був зареєстрований шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 01, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 14.01.2012 року. Від шлюбу сторони дітей не мають. Доказів на підтвердження протилежного суду не надано. Відповідно до ч.1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частин 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що шлюбні відносини між подружжям [PERSON] припинені остаточно. Шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їх неповнолітньої доньки, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. За таких обставин суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Шлюб між сторонами слід розірвати, при цьому відповідачці після розірвання шлюбу слід залишити шлюбне прізвище " [PERSON] ». Про відшкодування судового збору позивачкою не заявлено.

Outcome: approved