Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов Концерну «МТМ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. Позов обґрунтований тим, що Концерн «МТМ» по відношенню до відповідача є виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. 01.10.2015 року між позивачем та відповідачем укладено Договір № 102417 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, відповідно до якого теплопостачальна організація відпускає теплову енергію нежитловому приміщенню, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . За період з листопада 2018 року по квітень 2021 року Концерн «МТМ» відпустив вказаному нежитловому приміщенню теплову енергію на загальну суму 2951,33 грн., а отже станом на квітень 2021 року утворилася загальна заборгованість на суму 2951,33 грн. Крім того, у зв`язку з простроченням відповідачем грошового зобов`язання на підставі ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України відповідачу нараховано 3% річних від простроченої суми, що складає 51,13 грн. та інфляційних втрати в розмірі 139,39 грн. Позивач посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 3141,85 грн. та понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн. Представник позивача по справі у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, з заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертались. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив, письмового відзиву на позов не подав, заяви чи клопотань по суті позовних вимог чи з процесуальних питань не надав, що відповідно до ст. 280 ЦПК України в сукупності є підставою для заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні по справі докази, у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з таких підстав. Концерн «Міські теплові мережі» діє на підставі статуту. Відповідно до статуту підприємства основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше. Правовідносини між Теплопостачальною організацією та Споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 року за № 2633-ІV, «Правилами користування тепловою енергією», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України, від 03.10.2007 року за № 1198 та іншими нормативно-правовими актами України. В розумінні Закону України «Про теплопостачання» та Правил користування тепловою енергією, Споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, що використовує теплову енергію на підставі договору. Згідно ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. 01.10.2015 між Концерном «Міські теплові мережі», в особі Філії Концерну «МТМ» Вознесенівського району та [PERSON] укладено Договір № 102417 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді. За період з листопада 2018 року по квітень 2021 року Концерн «МТМ» відпустив нежитловому приміщенню, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] , теплову енергію на загальну суму 2951,33 грн., що підтверджується актами приймання-передачі та розрахункам надісланими на адресу Відповідача. Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, якій прострочив виконану грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванні встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від прострочені суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сума інфляційна втрат за спірний період складає 139,39 грн. а 3% річних з простроченої суми складають 51.13 грн. Таким чином, з урахуванням суми основного боргу, інфляційних втрат, 3% річних, загальна суми заборгованості Відповідача перед Концерном «Міські теплові мережі» складає 3141,85 грн. Споживач зобов`язаний до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, перерахувати розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації суму заборгованості за спожиту тег енергію (п. 6.4. Договору). Відповідач заперечень щодо нарахувань, зазначених у рахунках та актах передачі теплової енергії на адресу Концерну «МТМ» не надав, належним чином оформлений приймання-передачі теплової енергії не повернув. Тобто, фактично погодився з спожитої теплової енергії та з сумами, нарахованими Позивачем до оплати у відповідні періоди. Згідно Закону України про теплопостачання, серед основних обов`язків споживача є додержання вимог договору та нормативно-правових актів (ст. 24). При цьому суд враховує, що на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ч. 2 ст. 317 ЦК України). Таким чином, судом встановлено, що відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за вище вказаною адресою та користується послугами позивача, а тому при фактичному отриманні послуг він повинен проводити оплату за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Частина 1 ст. 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідачу надавався строк на надання до суду відзиву на позовну заяву і всіх доказів, які можливо доставити до суду, що підтверджують заперечення проти позову, але відзив до суду не надходив. Відповідач не спростував наданий Концерном «МТМ» розрахунок заборгованості, хоча такий процесуальний обов`язок передбачений ст.ст.12,13 ЦПК України. Отже, суд враховує, що наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, а також не надано альтернативного розрахунку. Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. За ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відтак немає підстав вважати, що позивачем необґрунтовано була подана позовна заява. Враховуючи доведеність позовних вимог, відсутність будь-яких переконливих заперечень з боку відповідача щодо невідповідності наданого позивачем розрахунку, або будь-яких інших на підтвердження того що ним не отримувалися послуги, чи сплачувалася заборгованість, суд вважає позов таким що підлягає задоволенню. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК судовий збір підлягає стягненню з відповідача за розгляд справи. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved