Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] , просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісяця, починаючи стягувати з 08 грудня 2022 року і до закінчення навчання, але не довше як до досягнення двадцятитрьохрічного віку. Покликається на те, що спільний син досяг повноліття, та вересні 2022 року поступив на денну форму навчання в Тернопільський національний технічний університет ім. І.Пулюя, тому потребує матеріальної допомоги. Відповідач надав суду відзив на позов, в якому просить частково задовольнити позов. Звертає увагу на наявність неповнолітньої доньки від другого шлюбу, вагітної дружини та непрацездатних батьків, які хворіють. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 грудня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали. Позивачка пояснила, що вона працює медичним працівником, має у власності квартиру. Відповідач та його представник позов частково визнали. Відповідач просить звернути увагу, що в другому шлюбі в нього народилася донька, а також, теперішня дружина вагітна та перебуває в декретній відпустці. Зазначає про наявність батьків пенсіонерів, в яких є проблеми із здоров`ям. Пояснив, що має у власності автомобіль 2010 року випуску, працює на двох роботах, сукупний розмір заробітку (на руки) становить приблизно 16-17 тисяч гривень. Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 17 червня 2004 року, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 травня 2008 року у справі №2-3525/08 та згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 11 червня 2008 року (а.с.4,5) В цьому шлюбі [INFO] народився син сторін [PERSON] , що видно із свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28 грудня 2004 року. Після розірвання шлюбу по цей час [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] , що підтверджується довідкою ПП «Благоустрій» від 25.11.2022 №401 та рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.05.2008 у справі №2-3525/08. Відповідно до довідки Тернопільського національного технічного університету ім. Івана Пулюя від 19.09.2022, [PERSON] є студентом першого курсу денної форми навчання, факультет інженерії машин, споруд та технологій з 19.09.2022 по 30.06.2026. Як видно із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 30 травня 2010 року [PERSON] 30.06.2010 року зареєстрував шлюб з [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] у відповідача в другому шлюбі [INFO] народилася донька [PERSON] . Крім того, теперішня дружина відповідача [PERSON] знаходиться на обліку з приводу вагітності в жіночій консультації, а з 07.02.2023 перебуває у відпустці у зв`язку із вагітності і пологами. Згідно довідки КНА «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» від 23.12.2022 [PERSON] займає посаду фельдшер з медицини невідкладних станів, та за період з 01.09.2022 по 30.11.2022 отримав 50620 грн 79 коп., з яких утримано 22001,64 грн. Як вбачається з довідки про склад сім`ї від 26.12.2022 [PERSON] проживає в селі Заруддя Тернопільського району Тернопільської області разом з дружиною, донькою та батьками пенсіонерами. Відповідачем надано медичну документацію батька [PERSON] , який періодично хворіє та проходить лікування як в умовах як стаціонару так і амбулаторно, а також матері [PERSON] , 1964 року народження, яка є особою з інвалідністю 2 групи. Заслухавши учасників, дослідивши та надавши оцінку доказам, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити частково, зважаючи на таке. Вимогами статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з вимогами частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з вимогами частини першої статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до вимог статі 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3, від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Встановлено, що син сторін [PERSON] досяг повноліття, продовжує навчання на денній формі, у зв`язку з чим не може працювати та утримувати себе, а тому потребує матеріальної допомоги. Суд враховує матеріальне становище позивачки, яка працює, має у власності квартиру, живе з сином, майновий стан відповідача, який є працездатним та працює, наявність доньки від другого шлюбу, вагітної дружини та батьків пенсіонерів. Тому, суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу повнолітньому синові, розмір аліментів, які підлягають стягненню слід визначити в розмірі 1/8 частини від його доходів щомісячно, починаючи із 08 грудня 2022 року і до закінчення [PERSON] навчання, але не більше 23х річного віку. Такий розмір аліментів приблизно відповідає мінімальному рекомендованому розміру аліментів встановленому статтею 182 Сімейного кодексу України - прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку [PERSON] розмір аліментів, не буде достатнім для належного виховання та утримання доньки та забезпечення її рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Зважаючи на наявність доньки від другого шлюбу, вагітної дружини та непрацездатних батьків, суд вважає, що стягнення аліментів в розмірі від доходів поставить його в скрутне матеріальне становище, та обмежить в праві на матеріальне утримання дітей від другого шлюбу та непрацездатних батьків, тому позов підлягає до задоволення частково. Згідно частини першої статті 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial