Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 17.09.2019 р. між ПрАТ «СГ «ТАС» та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту №FO- 00522672, предметом якого є страхування транспортного засобу Nissan Juke р/н [NUMBER] . 28.12.2019 р. о 12.55 хвил. в районі електроопори №22 по вул. Івана Акінфієва у м. Дніпро мала місце дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений застрахований транспортний засіб Nissan Juke р/н [NUMBER] , винуватцем ДТП є [PERSON] , який керував а/м Ford Transit р/н [NUMBER] . Власник пошкодженого а/м Nissan Juke р/н [NUMBER] звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування, загальна сума виплаченого страхового відшкодування складає 25101,88 грн. Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта» згідно полісу №АМ9661956, та позивач звернувся до цієї страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування, вказана заява була задоволена частково, в розмірі 12\~076, 88 грн., що покриває витрати позивача частково. Як зазначається позивачем при зернині до суду, оскільки розмір витрат позивача по виплаті страхового відшкодування складає 25\~101, 88 грн., при цьому полісом №АМ9661956 покрито лише частину шкоди на суму 12\~076,88 грн., то залишок суми (13\~025,00 грн.) підлягає стягненню з відповідача на підставі ст. 27 Закону України «Про страхування», ч. 2 ст. 1187, ч. 1 ст. 1191, ст. 1194 ЦК України. В окремо наданій суду заяві представник позивача просив суд про розгляд справи у його відсутності. В силу ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд розглядає справу у порядку заочного розгляду. Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76-80 ЦПК України, 17.09.2019 р. між ПрАТ «СГ «ТАС» та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту №FO- 00522672, предметом якого є страхування транспортного засобу Nissan Juke р/н [NUMBER] (а.с. 7). 28.12.2019 р. о 12.55 хвил. в районі електроопори №22 по вул. Івана Акінфієва у м. Дніпро мала місце дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений застрахований транспортний засіб Nissan Juke р/н [NUMBER] , винуватцем ДТП є [PERSON] , який керував а/м Ford Transit р/н [NUMBER] , що підтверджується відповідною постановою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Гончаренка А.М. від 28.01.2022 р. (а.с. 14). В результаті страхового випадку, пов`язаного з пошкодженням а/м Nissan Juke р/н [NUMBER] , за договором від 17.09.2019 р. було виплачено страхове відшкодування в розмірі 25\~101,88 грн. (а.с. 11, 15, 13). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] (винуватця ДТП) була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта» згідно полісу №АМ9661956 (а.с. 5). На підставі платіжного доручення від 24.02.2020 р. судом встановлено, що ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ПрАТ «Страхова група «ТАС» було виплачено страхове відшкодування згідно регресної вимоги №00184/9220 від 03.02.2020 р. в розмірі 12\~076,88 грн. (а.с. 12). Правовідносини між учасникам справи виникли із зобов`язань, що виникають із відшкодування шкоди в порядку суброгації. Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Відповідно до\~статті 27 Закону України «Про страхування»\~та\~статті 993 ЦК України\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Виходячи із наведеного, страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває прав кредитора в частині фактично сплаченого страхового відшкодування. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Як встановлено судом, особою, відповідальною за збитки є відповідач, цивільно-правова відповідальність якого, була застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА», та ПАТ «НАСК «ОРАНТА» виплатило на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 12\~076,88 грн. Суд не погоджується із слушністю доводів позивача щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача 13\~025,00 грн., виходячи з наступного. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. пункт 35 цієї постанови). А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність (Постанова ВП Верховного Суду від 04.07.2018 р. (справа №755/18006/15-ц, провадження №14-176 цс 18). Розв`язуючи спір, суд керується приписами статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 ЦК України. Виходячи із наведеного, страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває прав кредитора в частині фактично сплаченого страхового відшкодування. При цьому деліктне зобов`язання не\~\~припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Стаття 27 Закону України "Про страхування" та стаття 993 ЦК України передбачають перехід права вимоги до страховика, де перехід фактично означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика. Перехід права вимоги потерпілого (страхувальника) у деліктному зобов`язанні до страховика в порядку статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування" є суброгацією. При цьому помилковим є ототожнення права вимоги, визначеного статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України, із правом вимоги (регресу), визначеного статтею 1191 ЦК України, оскільки наведені норми регулюють різні за змістом правовідносини - суброгацію у страхових відносинах та регрес. Так, на відміну від суброгації у страхових відносинах, де, як уже зазначено вище, право вимоги переходить від потерпілого (страхувальника) до страховика, а деліктне зобов`язання продовжує існувати, при регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, яка виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи. Право зворотної вимоги (регресу) не переходить від однієї особи до іншої, як у випадку заміни сторони (кредитора) у вже існуючому зобов`язанні (при суброгації у страхових відносинах). При регресі право регресної вимоги виникає, тобто є новим правом кредитора за новим регресним зобов`язанням, що виникло внаслідок припинення основного (деліктного) зобов`язання шляхом виконання обов`язку боржника (винної особи) у такому деліктному зобов`язанні третьою особою. У деліктному зобов`язанні право вимоги до винної особи у особи, яка відшкодувала шкоду потерпілому, виникає в порядку статті 1191 ЦК України. У спірних (страхових) відносинах застосуванню підлягають норми статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 ЦК України, які визначають спеціальний порядок переходу прав вимоги до винної особи від страхувальника (потерпілого) до страховика, що відшкодував шкоду потерпілому - суброгацію. Аналогічну правову позицію наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 910/2603/17. Зважаючи на викладене, обов`язок з виплати страхового відшкодування в розмірі решти суми (13\~025,00 грн.) не може бути покладений на винуватця ДТП, який застрахував цивільно - правову відповідальність в порядку Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», спір, оскільки позивач не згоден з розміром суми виплаченого ПАТ «НАСК «ОРАНТА» страхового відшкодування, повинен розглядатися між ПрАТ «Страхова група «ТАС» та ПАТ «НАСК «ОРАНТА». Посилання позивача на приписи ч. 1 ст. 1191, ст. 1194 ЦК України в даній справі є безпідставними. За наведених вище підстав позовні вимоги задоволенню не підлягають. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ч. 2 ст. 133, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України. Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено повністю, судові витрати підлягають віднесенню на рахунок позивача.

Outcome: dismissed