Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

11 травня 2021 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] (далі - відповідачі), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товарна Біржа «Сангай», про визнання договору купівлі - продажу нерухомого майна дійсним та визначення частки нерухомого майна у праві спільної сумісної власності. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 21 червня 1999 року між нею, [PERSON] та [PERSON] , від імені якої діяв [PERSON] , на Товарній Біржі "Сангай" укладено Договір № 32 купівлі - продажу нерухомого майна, а саме - житлового будинку [ADDRESS] . На підставі рішення виконавчого комітету Безводненської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 30 липня 2013 року № 128 нумерація житлового будинку [ADDRESS] , змінена на [ADDRESS]. Позивач [PERSON] у позовній заяві вказувала на те, що співвласник вказаного вище житлового будинку [PERSON] померла [INFO] . За життя [PERSON] заповідала, належну їй частку житлового будинку [ADDRESS] , своєму сину [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] . Спадкоємцем [PERSON] , згідно з положеннями ст. 1261 Цивільного кодексу України, є його рідний син, відповідач у справі, [PERSON] . Оскільки спірний договір купівлі - продажу нерухомого майна, укладений між позивачем [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , від імені якої діяв [PERSON] , не був посвідчений нотаріально, позивач [PERSON] просить суд визнати зазначений договір купівлі - продажу нерухомого майна дійсним і визначити, що її частка у праві спільної сумісної власності на житловий будинок [ADDRESS] , складає 1/2 частки. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 23 червня 2021 року вказану позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товарна Біржа «Сангай», про визнання договору купівлі - продажу нерухомого майна дійсним та визначення частки нерухомого майна у праві спільної сумісної власності. Постановлено разглядати справу за правилами загального позовного провадження, у справі призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 02 грудня 2021 року підготовче провадження у даній цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, при цьому 13 липня 2021 року подала на адресу суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явилася без повідомлення причин; відзив не подала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, при цьому 24 вересня 2021 року його представник [PERSON] подав на адресу суду заяву, у якій проти позову не заперечував і просив проводити розгляд справи за відсутності відповідача [PERSON] . Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товарної Біржі «Сангай», належним чином повідомленої про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явився. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд встановив таке: 21 червня 1999 року між [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] , і [PERSON] та [PERSON] , укладено Договір купівлі - продажу нерухомого майна - будинку [ADDRESS] . Вказаний договір купівлі - продажу нерухомого майна укладений і зареєстрований на Товарній Біржі "Сангай" у "Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю" за № 350, без подальшого нотаріального посвідчення, про що зазначено в договорі (а. с. 9). 07 липня 1999 року, на підставі зазначеного вище договору купівлі - продажу, за [PERSON] та [PERSON] у Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації зареєстроване право власності на придбане ними домоволодіння - реєстровий номер 73 (а. с. 10). На підставі рішення виконавчого комітету Безводненської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 30 липня 2013 року № 128 нумерація житлового будинку [ADDRESS] , змінена на [ADDRESS] (а. с. 11). [INFO] [PERSON] померла у віці 80 років в селі Шурине, Миколаївського району Миколаївскої області (а. с. 15). Відповідно до копії Заповіту, складеного 17 січня 2006 року у селі Безводне, Миколаївського району Миколаївської області, посвідченого секретарем Безводненської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, [PERSON] заповідала належну їй на праві власності частину житлового будинку, з частиною господарських та побутових будівель та споруд, що знаходиться у [ADDRESS] своєму сину [PERSON] , [INFO] (а. с. 16). [INFO] [PERSON] помер у віці 55 років у місті Миколаєві Миколаївскої області (а. с. 17). З копії спадкової справи № 34/213 щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] , заведеної Четвертою Миколаївською державною нотаріальною конторою Миколаївської області, наданої на запит суду, слідує, що усю спадщину після смерті [PERSON] прийняв його син, відповідач у справі, [PERSON] (а. с. 76 - 81). Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з положеннями ст. 1 Закону України "Про товарну біржу" (далі - Закон) товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій. Відповідно до ст. 2 Закону Товарна біржа здійснює свою діяльність за принципами: рівноправності учасників біржових торгів; застосування вільних (ринкових) цін; публічного проведення біржових торгів. Згідно з положеннями ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Оскільки спірні правовідносини між сторонами виникли 21 червня 1999 року, для їх врегулювання застосуванню підлягає Цивільний кодекс Української РСР в редакції 1963 року. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 128 Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), чинного на момент виникнення правовідносин, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Відповідно до ст. 153 ЦК УРСР договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі - продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Згідно з ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних і фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету України будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року № 121, передбачала підставу для державної реєстрації договорів купівлі - продажу, зареєстрованих на біржі. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України 2004 року, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] , і [PERSON] та [PERSON] при укладенні договору, дійшли взаємної згоди за всіма його істотними умовами та виконали свої зобов`язання, що підтверджується укладеним в письмовій формі договором купівлі - продажу нерухомого майна. Обставин, що спростовують цей факт у судовому засіданні не виявлено. Враховуючи викладене вище, суд вважає вимогу позивача, в частині визнання договору купівлі - продажу нерухомого майна дійсним, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Щодо вимог про визначення частки нерухомого майна у праві спільної сумісної власності, суд дійшов такого. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд вважає, що звернення позивача до суду з вимогою про визначення частки нерухомого майна у праві спільної сумісної власності, є передчасною, оскільки право позивача в цій частині не порушено і позивач не втратив можливості реалізації свого права в цій частині, у позасудовому порядку. З огляду на викладене вище, в частині вимог про визначення частки нерухомого майна у праві спільної сумісної власності, слід відмовити. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В матеріалах справи міститься квитанція № 0.0.2099142887.1 від 21 квітня 2021 року, з якої слідує, що 21 квітня 2021 року [PERSON] при поданні позовної заяви до суду, сплачено судовий збір у розмірі 1816 грн. (а. с. 1). Отже з відповідачів на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 908 грн. (454 грн. з відповідача [PERSON] та 454 грн. [PERSON] ), за вимогу про визнання договору купівлі - продажу нерухомого майна дійсним. Іншу частину судового збору, у розмірі 908 грн., понесену позивачем за вимогу про визначення частки нерухомого майна у праві спільної сумісної власності та документально підтверджену, суд відносить на рахунок позивача.

Outcome: partial