Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

Керівник Тернопільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Тернопільської міської ради, комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» (далі за текстом - КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги») звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілої від кримінального правопорушення. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.11.2021 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із примиренням обвинуваченого з потерпілою, а кримінальне провадження, внесене 01.08.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021211040001093, закрито. Указана ухвала суду 10.11.2021 набрала законної сили. Також цією ухвалою суду встановлено, що 01.08.2021 приблизно о 17 год. 35 хв. водій [PERSON] керував технічно справним автомобілем марки «Ford» моделі «Transit Connect», державний номерний знак [NUMBER] , та всупереч вимогам п. 12.4 Правил дорожнього руху рухався в межах населеного пункту зі швидкістю 80-88 км/год на вул. Об`їзна в напрямку вул. С.Будного в м. Тернополі, наближаючись до прилеглої території магазину «Юник», що за адресою: вул. Об`їзна, буд. 6а, м. Тернопіль. Під час руху водій [PERSON] не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб мати змогу своєчасно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, чим також порушив вимоги п. 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху України. У цей час з прилеглої території зазначеного вище магазину «Юник» виїжджав технічно справний автомобіль марки «KIA» моделі «Cerato 1.6 5 МТ», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який виїхав та зупинився в межах смуги руху автомобіля марки «Ford» моделі «Transit Connect», державний номерний знак [NUMBER] . У свою чергу, водій [PERSON] , реагуючи на небезпеку, застосував екстрене гальмування, намагаючись уникнути зіткнення з автомобілем марки «KIA» моделі «Cerato 1.6 5 МТ», державний номерний знак [NUMBER] , однак не зміг уникнути зіткнення, оскільки в даній дорожній ситуації не мав технічної можливості шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування зупинити керований ним транспортний засіб до місця зіткнення і тим самим уникнути його, хоча мав таку можливість при умові руху автомобіля марки «Ford» моделі «Transit Connect», державний номерний знак [NUMBER] , із дозволеною швидкістю 50 км/год. Таким чином дії водія [PERSON] не відповідали п. 12.4 Правил дорожнього руху та вказана невідповідність перебуває у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди. Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автомобіля марки «KIA» моделі «Cerato 1.6 5 МТ», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] отримала тілесні ушкодження у виді закритого перелому медіальної (внутрішньої) кісточки лівої великогомілкової кістки, який у своєму клінічному перебігу супроводжується тривалим (більше 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до середньої тяжкості - п.п. 2.2.1 (а, в), 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, Київ, 1995). Прокурор зазначає, що порушення водієм [PERSON] вимог п. 12.4 Правил дорожнього руху України перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням вказаної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілій [PERSON] . Згідно з інформацією КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» потерпіла [PERSON] з 01.08.2021 до 09.08.2021 перебувала на стаціонарному лікуванні у вказаному медичному закладі. Вартість затрат на її лікування та перебування становить 13546,48 грн. Статутом КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» визначено, що підприємство є об`єктом комунальної власності Тернопільської міської ради. Власником, засновником та органом управління підприємством виступає Тернопільська міська рада. Однак з дати надіслання кримінального провадження № 12021211040001093 до суду з обвинувальним актом до дня подання цього позову уповноважений орган не вжив жодних заходів щодо захисту інтересів держави. Саме бездіяльність Тернопільської міської ради як органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, та КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» зі звернення до суду з позовом про стягнення коштів до міського бюджету свідчить про неналежне здійснення захисту інтересів територіальної громади (великого числа громадян), що підтверджує наявність «виключного випадку» для звернення прокурора з даним позовом до суду. Таке звернення прокурора з позовом спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні питання наповнення бюджету коштами, які в подальшому спрямовуються на фінансування закладу охорони здоров`я. За таких підстав прокурор просить стягнути з [PERSON] на користь держави в особі Тернопільської міської ради кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення [PERSON] в закладі охорони здоров`я КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», у сумі 13546,48 грн. 20.10.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання у справі на 17.11.2022 та надано сторонам строк для подання заяв по суті справи. 08.11.2022 засобами поштового зв`язку до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшов відзив відповідача [PERSON] , в якому відповідач позов не визнав, заперечував проти задоволення позову та просив у позові відмовити. Відзив мотивований тим, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Ford» моделі «Transit Connect», державний номерний знак [NUMBER] , станом на 01.08.2021 була забезпечена згідно з полісом № 202286327 АТ «Страхова компанія «Мега-Гарант». Відповідач вважає, що вимоги про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мають пред`являтися до АТ «Страхова компанія «Мега-Гарант» як страховика цивільно-правової відповідальності. Крім цього, відповідач зазначає, що довідка КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» № 150 від 07.02.2022 є лише встановленою формою розрахунку понесених витрат, проте не є доказом їх понесення за відсутності належним чином посвідчених копій первинних бухгалтерських документів. Так само, на думку відповідача, необґрунтованим є розрахунок суми за 1 ліжко-день у розмірі 1396,52 грн. Одночасно з відзивом відповідач [PERSON] подав до суду клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] , [INFO] . 14.11.2022 засобами поштового зв`язку до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшла відповідь на відзив, в якій прокурор вказала, що обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам справи. Прокурор вважає, що витрати лікувального закладу на лікування потерпілої від злочину не можуть бути відшкодовані за договором обов`язкового страхування страховою компанією, оскільки договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам (потерпілим) унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участі забезпеченого транспортного засобу. При цьому прокурор звертає увагу, що відповідачем не надано доказів, які б свідчили про наявність страхового полісу у [PERSON] станом на 01.08.2021. Крім цього, прокурор вважає, що вартість витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілої, підтверджується довідкою КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» № 150 від 07.02.2022. 17.11.2022 через канцелярію Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області прокурор подала клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] , [INFO] . 17.11.2022 судове засідання відкладено на 08.12.2022 у зв`язку з неотриманням відповідачем відповіді на відзив. 08.12.2022 судове засідання відкладено на 17.01.2023 у зв`язку з неявкою відповідача. 17.01.2023 задоволено клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури про залучення [PERSON] , [INFO] , до участі у даній цивільній справі в якості співвідповідача. У задоволенні клопотання відповідача [PERSON] відмовлено повністю. Оголошено перерву у судовому засіданні до 14.02.2023. 14.02.2023 за клопотанням прокурора судове засідання відкладено на 06.03.2023. У судовому засіданні 06.03.2023 прокурор Тернопільської окружної прокуратури Околіт О.П. позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, та просила позов задовольнити повністю. Представники позивачів Тернопільської міської ради та комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» у судове засідання не з`явились. У судовому засіданні 06.03.2023 відповідач [PERSON] позов визнав частково. Не заперечував щодо обов`язку відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілої від кримінального правопорушення. Разом з тим зазначив, що незрозумілим та необґрунтованим є розрахунок цих витрат. Так само заперечував щодо кількості ліжко-днів, впродовж яких потерпіла [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у медичному закладі, зазначивши, що кількість таких ліжко-днів становить лише 8 днів, а не 9 днів, як вказано у довідці КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги». У судове засідання 06.03.2023 відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце цього судового засідання, не з`явився. Заяв чи клопотань на день розгляду справи від відповідача до суду не надходило. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.11.2021, постановленою у справі № 607/17685/21 (а.с. 14-15), встановлено, що 01.08.2021 приблизно о 17 год. 35 хв. водій [PERSON] керував технічно справним автомобілем марки «Ford» моделі «Transit Connect», державний номерний знак [NUMBER] , та всупереч вимогам п. 12.4 Правил дорожнього руху рухався в межах населеного пункту зі швидкістю 80-88 км/год на вул. Об`їзна в напрямку вул. С.Будного в м. Тернополі, наближаючись до прилеглої території магазину «Юник», що за адресою: вул. Об`їзна, буд. 6а, м. Тернопіль. Під час руху водій [PERSON] не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб мати змогу своєчасно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, чим також порушив вимоги п. 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху України. У цей час з прилеглої території зазначеного вище магазину «Юник» виїжджав технічно справний автомобіль марки «KIA» моделі «Cerato 1.6 5 МТ», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який виїхав та зупинився в межах смуги руху автомобіля марки «Ford» моделі «Transit Connect», державний номерний знак [NUMBER] . У свою чергу, водій [PERSON] реагуючи на небезпеку застосував екстрене гальмування, намагаючись уникнути зіткнення з автомобілем марки «KIA» моделі «Cerato 1.6 5 МТ», державний номерний знак [NUMBER] , однак не зміг уникнути зіткнення, оскільки в даній дорожній ситуації не мав технічної можливості шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування зупинити керований ним транспортний засіб до місця зіткнення і тим самим уникнути його, хоча мав таку можливість при умові руху автомобіля марки «Ford» моделі «Transit Connect», державний номерний знак [NUMBER] , із дозволеною швидкістю 50 км/год. Таким чином дії водія [PERSON] не відповідали п. 12.4 Правил дорожнього руху та вказана невідповідність перебуває у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди. Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автомобіля марки «KIA» моделі «Cerato 1.6 5 МТ», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] отримала тілесні ушкодження у виді закритого перелому медіальної (внутрішньої) кісточки лівої великогомілкової кістки, який у своєму клінічному перебігу супроводжується тривалим (більше 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до середньої тяжкості - п.п. 2.2.1 (а, в), 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, Київ, 1995). Порушення водієм [PERSON] вимог п. 12.4 Правил дорожнього руху перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням вказаної дорожньо-транспортної пригоди та заподіянням середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілій [PERSON] . Указаною ухвалою від 02.11.2021 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із примиренням обвинуваченого з потерпілою. Кримінальне провадження, внесене 01.08.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021211040001093, закрито. Дана ухвала суду 10.11.2021 набрала законної сили. Крім цього, ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.10.2021, постановленою у справі № 607/17683/21 (а.с. 68-69), встановлено, що 01.08.2021 приблизно о 17 год. 35 хв. водій [PERSON] керував технічно справним автомобілем марки «KIA» моделі «Cerato 1.6 5 МТ», державний номерний знак [NUMBER] , та знаходився на прилеглій території до магазину «Юник», що за адресою: вул. Об`їзна, буд. 6а, м. Тернопіль, маючи намір виїхати на проїзну частину дороги на вул. Об`їзну у м. Тернополі та виконати маневр повороту ліворуч. Під час руху водій [PERSON] не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб мати змогу своєчасно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, чим також порушив вимоги п. 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху України. У цей час на вул. Об`їзна в напрямку вул. С.Будного в м. Тернополі рухався технічно справний автомобіль марки «Ford» моделі «Transit Connect», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який всупереч вимогам п. 12.4 Правил дорожнього руху рухався в межах населеного пункту зі швидкістю 80-88 км/год, наближаючись до прилеглої території зазначеного вище магазину «Юник». Перед початком руху, а саме перед виїздом із прилеглої території магазину «Юник» на проїзну частину дороги на вул. Об`їзну в м. Тернополі водій [PERSON] всупереч вимогам п. 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, розпочав рух на вул. Об`їзну в м. Тернополі, виконуючи маневр повороту ліворуч, та виїхав на смугу руху автомобіля марки «Ford» моделі «Transit Connect», державний номерний знак [NUMBER] , тим самим створивши йому небезпеку для руху. У свою чергу водій [PERSON] , реагуючи на небезпеку, застосував екстрене гальмування, намагаючись уникнути зіткнення із автомобілем марки «KIA» моделі «Cerato 1.6 5 МТ», державний номерний знак [NUMBER] , однак не зміг уникнути зіткнення, оскільки в даній дорожній ситуації не мав технічної можливості шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування зупинити керований ним транспортний засіб до місця зіткнення і тим самим уникнути його, хоча мав таку можливість при умові руху автомобіля марки «Ford» моделі «Transit Connect», державний номерний знак [NUMBER] , із дозволеною швидкістю 50 км/год. Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автомобіля марки «KIA» моделі «Cerato 1.6 5 МТ», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] отримала тілесні ушкодження у виді закритого перелому медіальної (внутрішньої) кісточки лівої великогомілкової кістки, який у своєму клінічному перебігу супроводжується тривалим (більше 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до середньої тяжкості - п.п. 2.2.1 (а, в), 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, Київ, 1995). Порушення водієм [PERSON] вимог п. 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням вказаної дорожньо-транспортної пригоди та заподіянням середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілій [PERSON] . Указаною ухвалою від 22.10.2021 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із примиренням обвинуваченого з потерпілою. Кримінальне провадження, внесене 28.09.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021211040001335, закрито. Дана ухвала суду 01.11.2021 набрала законної сили. Пунктом 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абз. 2 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»). Відповідно до положень ч. 3, 4 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. Так, на запити керівника Тернопільської окружної прокуратури № 958ВИХ-22 від 31.01.2022, № 2332ВИХ-22 від 13.04.2022 та № 6883ВИХ-22 від 16.09.2022 адміністрація КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» повідомила, що не зверталася до суду з позовом про стягнення витрат на лікування потерпілої від злочину [PERSON] , оскільки дане питання не належить до їх компетенції. Указані обставини підтверджуються відповідями КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» № 149 від 07.02.2022, № 2903-22 від 02.05.2022 та № 7385-22 від 22.09.2022 (а.с. 20-21, 22, 29-30, 31, 35-36, 37). Так само на запити керівника Тернопільської окружної прокуратури № 957ВИХ-22 від 31.01.2022, № 2331ВИХ-22 від 13.04.2022 та № 6882ВИХ-22 від 16.09.2022 Тернопільська міська рада повідомила, що не зверталася до суду з позовом про стягнення витрат на лікування потерпілої від злочину [PERSON] . Указані обставини підтверджуються відповідями Тернопільської міської ради № 2915-Ф від 04.02.2022, № 3121-22 від 12.05.2022 та № 7257-22 від 20.09.2022 (а.с. 23-24, 25, 26-27, 28, 32-33, 34). Також з листів Тернопільської окружної прокуратури № 7032ВИХ-22 та № 7033ВИХ-22 від 22.09.2022 вбачається, що прокуратура зверталась до Тернопільського міського голови та директора КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» з повідомленнями про те, що прокуратурою будуть вживатися заходи представницького характеру шляхом подачі позовної заяви до Тернопільського міськрайонного суду про стягнення витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілої від злочину [PERSON] , на суму 13546,48 грн (а.с. 44,45). При цьому з зазначених вище судом відповідей Тернопільської міської ради та КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» також вбачається, що останні не заперечували щодо подання Тернопільською окружною прокуратурою позову в інтересах держави в особі Тернопільської міської ради, комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілої [PERSON] від кримінального правопорушення. Викладені обставини свідчать про наявність у керівника Тернопільської окружної прокуратури права на вжиття заходів представницького характеру на захист інтересів держави в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як визначено в ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч. 1 ст. 1191 ЦК України). Згідно з ч. 3 ст. 1206 ЦК України якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою КМУ № 545 від 16.07.1993 «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я». У п. 2 Порядку зазначається, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Відповідно до абз. 3 п. 3 Порядку термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Згідно з п. 4 Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Крім цього, методологія та порядок обліку фактичних витрат закладів охорони здоров`я у зв`язку з наданням послуг з медичного обслуговування, які враховуються під час розрахунку єдиних тарифів та коригувальних коефіцієнтів на медичні послуги, визначені Методикою розрахунку вартості послуги з медичного обслуговування, затвердженою постановою КМУ № 1075 від 27.12.2017. Ця Методика спрямована на забезпечення стандартизації та уніфікації підходів до обліку витрат у закладах охорони здоров`я та встановлення базових принципів універсальної національної системи розрахунку вартості послуг з медичного обслуговування, фінансування яких забезпечується за рахунок бюджетних коштів. Згідно з формулою розрахунку середньої вартості ліжко-дня у клінічному відділенні така вартість визначається шляхом ділення загальної вартості клінічного відділення після виконання покрокового розподілу витрат на загальну кількість ліжко-днів у клінічному відділенні. Так, вказаними вище ухвалами Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.10.2021 та від 02.11.2021 встановлено, що порушення Правил дорожнього руху України водіями [PERSON] та [PERSON] знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме заподіянням [PERSON] середньої тяжкості тілесних ушкоджень (а.с. 14-15, 68-69). З повідомлення КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» № 150 від 07.02.2023 вбачається, що потерпіла [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні даного медичного закладу з 01.08.201 до 09.08.2021 (9 ліжко-днів). Вартість затрат на її лікування та перебування становить 13546,48 грн (9 ліжко-днів х 1396,52 грн = 12568,68 грн + 961 грн за обстеження + 16,80 грн за медичні вироби = 13546,48 грн) (а.с. 19). При цьому суд відхиляє доводи відповідачів про те, що сума витрат, понесених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілої від кримінального правопорушення, є необґрунтованою. Так, прокурором долучено до позовної заяви вказану вище довідку-розрахунок, яка складена відповідно до положень Порядку та Методики. На противагу цьому відповідачами не надано жодних інших розрахунків, які б спростовували зазначений прокурором розмір витрат та свідчили б про необґрунтованість наданої прокурором довідки. Так само відповідачами не надано жодних доказів, які б підтверджували, що останні звертались до КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» з метою отримання інформації та повного розрахунку витрат, понесених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілої [PERSON] від кримінального правопорушення, а також що у надані такої інформації їм було відмовлено. Клопотань про витребування доказів відповідачі суду також не подавали. Крім цього, суд відхиляє доводи відповідача [PERSON] щодо зазначення у довідці КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» № 150 від 07.02.2023 невірної кількості ліжко-днів, упродовж яких потерпіла [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні даного медичного закладу, оскільки доказів на підтвердження іншої кількості днів відповідачем не надано. Також суд відхиляє доводи відповідача [PERSON] про те, що вимоги про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в тому числі витрати, понесені закладом охорони здоров`я на лікування потерпілої від кримінального правопорушення, мають пред`являтися до АТ «Страхова компанія «Мега-Гарант» як страховика цивільно-правової відповідальності транспортного засобу марки «Ford» моделі «Transit Connect», державний номерний знак [NUMBER] . Так, цивільно-правова відповідальність [PERSON] як власника наземного транспортного засобу була застрахована у АТ «Страхова група «ТАС» на підставі діючого полісу № 202285165. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (ст. 980 ЦК України). Відповідно до ст. 5 Закону України «Про страхування» розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування. Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону України «Про страхування». До них п. 9 ч. 1 вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за текстом - Закон). Згідно зі ст. 3 Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону). Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Закону його норми мають перевагу над нормами інших законів у цій сфері страхування. Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за цим законом є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону). Згідно зі ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Настання страхового випадку є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми, в порядку визначеному законом. Відповідно до п. 9.1 ст. 9 Закону України страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. За змістом п. 22.1 ст. 22, ст. 23 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. При цьому системний аналіз ст. 9, 22-31, 35, 36 Закону свідчить про те, що настання страхового випадку, зокрема, настання дорожньо-транспортної пригоди є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. У свою чергу, відповідно до п. 24.1 ст. 24 Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Так, деліктне зобов`язання - це первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди, натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Якщо потерпілий одержав відшкодування від завдавача шкоди у розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі ст. 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином. Разом з цим поняття витрат, понесених лікувальним закладом на лікування потерпілого від злочину, не є тотожним поняттю майнової шкоди особи, яка потерпіла від неправомірних дій винної особи. Більше того, враховуючи викладене та те, що сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик і такий договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам (потерпілим) внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу, суд приходить до переконання про те, що на спірні правовідносини не поширюються договірні відносини, які мали місце між відповідачем [PERSON] як страхувальником та АТ «Страхова група «ТАС» як страховиком, оскільки позивач КНП Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» не є потерпілою особою внаслідок спірної дорожньо-транспортної пригоди, де встановлена вина відповідачів, у розумінні Закону. Таким чином витрати, понесені закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, не можуть бути відшкодовані страховою компанією за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 у справі № 6-1343цс15. При цьому відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди, який хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. З урахуванням виклеєного суд доходить висновку, що відповідачем [PERSON] помилково не враховано, що КНП Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» не є потерпілою особою внаслідок спірної дорожньо-транспортної пригоди, відтак доводи відповідача є необґрунтованими та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону. Так, відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань комунальне некомерційне підприємство «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» є комунальним підприємством, засновником якого є Тернопільська міська рада (а.с. 42-43). Статутом КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», затвердженим рішенням Тернопільської міської ради № 7/39/131 від 25.10.2019, визначено, що підприємство є підприємством, що надає медичні послуги. Засновником і власником є Тернопільська міська рада. Підзвітне підприємство також Тернопільській міській раді (а.с. 17-18). Відтак, приймаючи до уваги, що між протиправними діями відповідачів та перебуванням потерпілої [PERSON] на лікуванні у медичному закладі є прямий причинний зв`язок, а надані суду докази доводять вартість витрат на лікування потерпілої, суд вважає, що прокурором доведено наявність правових підстав для стягнення у солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь держави в особі Тернопільської міської ради коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення [PERSON] , у сумі 13546,48 грн. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Приймаючи до уваги, що згідно з п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, з відповідачів на користь держави підлягає стягненню у рівних частинах судовий збір у сумі 2481 грн.

Outcome: approved