Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У червні 2022 року до суду надійшла вищевказана позовна заява [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що постановою Київського апеляційного суду від 19 липня 2019 року у справі № 361/7872/18 із віповідача [PERSON] на користь позивача стягнуто аліменти у розмірі частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , щомісяця, починаючи стягувати з 26 листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до розрахунку заборгованості у відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 101 193, 55 грн., а сума пені складає 599 159, 88 грн. Враховуючи те, що пеня не може бути більшою 100 відсотків заборгованості по аліментам, то у зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути із відповідача пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 101 193, 55 грн. Заяви, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 липня 2022 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 28). Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 січня 2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про місце, час та дату його проведення повідомлялась належним чином. До початку розгляду справи від представника позивача - адвоката Міщенко О.Г. надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про місце, час та дату його проведення повідомлявся належним чином. Відзив не подав, причини неявки суду не відомі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями ст. 280 ЦПК України. Обставини справи, що встановлені судом Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2018 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 27 жовтня 2016 року у Броварському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 907. Постановою Київського апеляційного суду від 19 липня 2019 року у справі № 361/7872/18 із віповідача [PERSON] на користь позивача стягнуто аліменти у розмірі частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , щомісяця, починаючи стягувати з 26 листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку заборгованості виданої державним виконавцем Лобко О.В., заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання дитини: [PERSON] станом на 01.06.2022 року становить 101 193, 55 грн. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 Передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №333/6020/16-ц від 03 квітня 2019 року, розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувались аліменти, до дня їх фактичної виплати та помножити на 1 відсоток. Із наведеного позивачем розрахунку, доданого до заяви, вбачається, що сума нарахованої пені із часу ухилення відповідачем від сплати аліментів, тобто із листопада 2018 року по травень 2022 року становить 599 159, 88 грн., проте враховуючи положення ч.1 ст. 196 СК України, стягненню підлягає пеня у розмірі заборгованості по аліментах, а саме: 101 193 (сто одна тисяча сто дев`яносто три) гривні 55 копійок. З огляду на викладені обставини, та враховуючи те, що у відповідача рахується заборгованість по сплаті аліментів, які стягнуті за рішенням суду, а будь-які докази, які б свідчили, що дана заборгованість утворилася з незалежних від відповідача причин, у матеріалах справи відсутні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення із відповідача неустойки (пені) підлягають задоволенню. Щодо судових витрат Як передбачено ч.1,2,3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно із ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як передбачено ч. 4 та 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмет спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторонни або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторонни під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Отже, виходячи із положення ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000, 00 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи ті обставини, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів, стягненню із відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: approved