Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

Позивачка звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою про розірвання шлюбу. На підставі ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12.10.2022 року цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передати до Дзержинського міського суду Донецької області за підсудністю. 24 січня 2023 року Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області відкрито провадження у цивільній справі №175/2702/22 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що 17 липня 1998 року вона уклала шлюб з відповідачем. Шлюб реєстрований у Виконкомі Чумаківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Актовий запис № 7. Від цього шлюбу неповнолітніх дітей у сторін немає. Позивачка зазначає про те, що з самого початку спільного життя її відносини з відповідачем були складними. В їх сім`ї виникали часті сварки, які влаштовувались з різних причин. З кожним днем нїх стосунки з відповідачем ставали все гіршими, відповідач проявляв подружню зраду та зловживав алкогольними напоями. Це призвело до того, що вже через місяць після одруження сторони припинили шлюбні відносини і більше їх не поновлювали. Позивачка вважає, що наш шлюб з відповідачем неможливо зберегти, він існує лише формально, між ними вже немає любові один до одного. Позивачка зазначає, що за ці 22 роки вони з відповідачем стали зовсім чужими людьми. У зв`язку з чим позивачка просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 17 липня 1998 року у Виконкомі Чумаківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 7. Крім того, просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». В судове засідання позивачка не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений шляхом надіслання судових повісток, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, про причини неявки суд не інформував. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. 17 липня 1998 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований шлюб Виконкомом Чумаківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис №7, що підтверджено копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 17.07.1998. Від спільного проживання сторони неповнолітніх дітей не мають. Інформації про наявність майнового спору між сторонами щодо розподілу майна набутого в шлюбі, матеріали справи не містять. Конституцією України проголошена охорона сім`ї державою, що полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно із ст.24 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. У ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зазначено, що «суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права». Так, ч.1 ст.8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» за практикою ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява №44647/98). Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Беручи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження даної сім`ї суперечить інтересам позивача, що має істотне значення; шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Спір про поділ майна відсутній. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. Позивачка просила у позовній заяві після розірвання шлюбу дошлюбне прізвище їй не відновлювати. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у зв`язку з задоволенням позовних вимог в повному обсязі, суд приходить до необхідності стягнення з відповідача понесених позивачкою витрат на оплату судового збору у розмірі 992,40 грн. На підставі ст.ст.110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved