Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

29.08.2018 до Дзержинського районного суду міста Харкова звернулась [PERSON] з зазначеним позовом, який 22.06.2021 уточнила, в обґрунтування позову вказує, що 03.08.2005 уклала кредитний договір №88, згідно якого отримала грошові кошти у вигляді відзивної не відновлювальної лінії з лімітом у розмірі 210000 доларів США, терміном повернення кредиту до 03.08.2015, зі сплатою відсотків у розмірі 14% річних. В забезпечення виконання умов договору [PERSON] було укладено іпотечний договір, відповідно до якого передано нерухоме майно, а саме нежитлової будівлі літ. «А-1» загальною площею 165,1 кв. м., яка розташована за адресою [ADDRESS] . До відповідних реєстрів були внесені записи про обтяження майна іпотекою та забороною відчуження. Впродовж дії кредитного договору та відповідно до його умов позивачка належним чином сплачувала банку грошові кошти, повертала кредит та відсотки за користування кредитом. Згідно первинних касових документів [PERSON] погасила заборгованість за кредитним договором. Були сплачені значні суми як в доларах США так і в гривнях. При проведенні експертизи експерт також встановив, що згідно первинних касових документів, борг документально не підтверджується. Відсутність боргових зобов`язань також підтверджують квитанціями. Також позивач зазначає, що Московським районним судом м. Харкова розглядалась справа за позовом ВАТ «ВіЕйБі банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №88, рішенням суду від 21.10.2019 позовні вимоги банку залишені без задоволення. Окрім того, 06.01.2009 іпотекодерждатель\\кредитор Харківська філія ВАТ «ВіЕйБі банк» була ліквідована. Тобто, зобов`язання [PERSON] перед банком також є припиненими внаслідок ліквідації останньої. Оскільки основне зобов`язання припинене, то всі іпотечні правовідносини є припиненими. 17.07.2018 звернулась до державного реєстратора приватного нотаріуса ХМНО Самощенко О.А. із заявою про внесення до всіх державних реєстрів інформації про припинення іпотеки та заборони відчуження у зв`язку із припиненням Іпотекодержателя відносно нежитлової будівлі літ. «А-1» загальною площею 165,1 кв.м., яка розташована за адресою [ADDRESS] . Державний реєстратор відмовила у проведенні реєстраційної дії, у зв`язку з тим, що надані документи не дають державному реєстратору змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, а саме припинення іпотеки. У зв`язку чим [PERSON] просить визнати припиненим всі зобов`язання за кредитним договором №88 від 09.08.2005, укладений між [PERSON] та Харківською філією ВАТ «ВіЕйБі банк». Визнати припиненим всі зобов`язання за іпотечним договором, укладеним між Воргуль та Харківською філією ВАТ «ВіЕйБі банк». Вилучити (припинити) з державних реєстрів запис про іпотеку та заборону відчуження та зобов`язати державного реєстратора внести до відповідних реєстрів інформації про вилучення обтяження майна іпотекою та забороною відчуження (том 1 а.с. 2-5, том 2 а.с. 98-104). 11.09.2018 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження (том 1 а.с. 34-38). 22.08.2018 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова вжито заходів забезпечення позову, заборонено відчуження нежитлової будівлі літ. «А-1» загальною площею 165,1 кв.м., яка розташована за адресою [ADDRESS] . 27.08.2018 додатковою ухвалою суду доповнено резолютивну частину ухвали від 22.08.2018 наступним: заборонити будь-яким особам, у тому числі всім суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна: нежитлова будівля літ. «А-1» загальною площею 165,3кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , у тому числі, але не виключно, вносити будь-які зміни до загальних та спеціальних розділів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (том 1 а.с. 98-100,101-102). Розпорядженнями керівника апарату Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.03.2021 №02-06/530 та 02-06/531 призначено повторний автоматизований розподіл та протоколами повторного автоматизованого розподілу справ клопотання [PERSON] про скасування заходів забезпечення позову та цивільну справу за позовом [PERSON] до суб`єкта державної реєстрації ПН ХМНО Самощенко О.А. про визнання зобов`язань припиненими передано в провадження судді Семіряд І.В. (том 2 а.с. 90,91,92,93). 20.12.2021 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] (том 2 а.с. 210). 20.12.2021 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова заяву [PERSON] про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом [PERSON] до Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Самощенко Олени Анатоліївни, третя особа [PERSON] про визнання зобов`язання припиненим- задоволено. Скасувано заходи забезпечення позову, а саме відчуження нежитлової будівлі літ. «А-1» загальною площею 165,3 кв. м., яка розташована за адресою [ADDRESS] та заборону будь-яким особам, у тому числі всім суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна: нежитлова будівля літ. «А-1» загальною площею 165,3кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , у тому числі, але не виключно, вносити будь-які зміни до загальних та спеціальних розділів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, які вжито ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.08.2018 та додаткової ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.08.2018 у справі №638/12183/18 (том 2 а.с. 211-213). 19.09.2022 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова підготовче засідання у справі за позовом [PERSON] до суб`єкта державної реєстрації Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Самощенко О.А., ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», третя особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ТОВ «Фінанс проперті груп», [PERSON] про визнання зобов`язань припиненими- закрито. Призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи на 19 жовтня 2022 о 12-30 год. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином, уповноважила адвоката Коваля А.М. представляти її інтереси. Представник позивача [PERSON] - адвокат Коваль А.М. у судовому засіданні підтримав позов, просив його задовольнити, з підстав викладених в уточненому позові. Відповідач ПН ХМНО Самощенко О.А. у судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином, звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності (том 2 а.с. 201). Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти позову, просила відмовити у його задоволенні, зазначила, що квитанції, які надані представником позивача на підтвердження того, що [PERSON] виконала свої зобов`язання за кредитним договором, не можуть бути належним доказом, оскільки належним чином не посвідчені. Представники третіх осіб - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та ТОВ «Фінанс проперті групп» у судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістили. Суд, вислухавши представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Судом встановлено, що 03.08.2005 ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір №88 (том 1 а.с. 6-10). Предмет договору: кредитодавець надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти, на умовах, визначених цим договором та додатковими угодами до нього , що можуть бути укладені в майбутньому і що складатимуть невід`ємну частину цього договору. Кредит надається у сумі 210 000 доларів США. Термін користування кредитом до 16-00 год. 03.08.2015. Плата за користування кредитом 14% річних. Кредит надано на придбання нерухомості (п. 1.1 договору). У подальшому між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та [PERSON] були укладені додаткові угоди до кредитного договору №88 від 03.08.2005, а саме 08.09.2005, 27.06.2006, 24.04.2008, 24.07.2008, 01.12.2008 (том 3, а.с. 35, 36, 37, 38, 40, 42, 43, 44-53). 04.08.2005 ВАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк та [PERSON] уклали іпотечний договір, який посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Колядою Т.Г., зареєстрований в реєстрі за №1279 (том 1 а.с. 11-16). Відповідно до зазначеного іпотечного договору основним зобов`язанням [PERSON] є кредитний договір №88, укладений 03.08.2005. Предметом іпотеки є нежитлова будівля літ. «А-1» загальною площею 165,1 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка на праві знаходиться у власності іпотекодавця. 04.09.2009, 04.02.2011 між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та [PERSON] укладено договори №1 та №2 про внесення змін до іпотечного договору, укладеного 04.08.2005 (том 3 а.с. 64-65, 66-67). Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.07.2018 №130502163 підтверджується, що право власності [PERSON] на нежитлова будівля літ. «А-1» загальною площею 165,1 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] було зареєстровано 03.08.2005 та набуто на підставі договору купівлі- продажу №7653 (том 1 а.с. 17-26). 17.07.2018 [PERSON] звернулась до державного реєстратора - Приватного нотаріуса ХМНО Самощенко О.А. з заявою про внесення до всіх державних реєстрів інформації про припинення іпотеки та заборони відчуження у зв`язку із припиненням Іпотекодержателя відносно нежитлових будівель літ. «А-1» загальною площею 165,1 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] (том 1 а.с. 27). 17.07.2018 листом за №63/01-16 приватний нотаріус ХМНО Самощенко О.А. відмовила у внесення до всіх державних реєстрів інформації про припинення іпотеки, оскільки подані [PERSON] документи, не дають державному реєстратору змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, а саме припинення іпотеки (том 1 а.с. 28-29). 01.08.2018 між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ТОВ «Фінанс проперті групп» укладено договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором, посвідченим 04.08.2005. 02.08.2018 між ТОВ «Фінанс проперті групп» та [PERSON] укладено договір відступлення права вимоги за кредитним договором №88. 02.08.2018 між ТОВ «Фінанс проперті групп» та [PERSON] укладено договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО 04.08.2005 №1279 (том 2 а.с. 193,195-196,197-198). Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків. За правилом частини першої ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено в судовому засіданні ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» виконав свої зобов`язання перед [PERSON] надавши грошові кошти, відповідно до кредитного договору №88, який укладено 03.08.2005, що не заперечується позивачем. Окрім того, 03.09.2015 ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №88. Разом з тим, рішенням зазначеного суду від 21.10.2019 №643/15382/15 у задоволені позову [PERSON] , як правонаступнику ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», про стягнення заборгованості з [PERSON] було відмовлено. Рішення від 21.10.2019 №643/15382/15 набрало законної сили 20.02.2020 (том 3 а.с. 136-139, 120-122, 124-128). У частині другій статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилом статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За положеннями частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позивачем [PERSON] надано квитанції про сплату заборгованості за період 2005-2014 за кредитним договором №88 та меморіальні валютні ордери за 2009 рік за кредитним договором №88, які підтверджують те, що всі зобов`язання [PERSON] за кредитним договором №88 виконані (том 3 а.с. 187-247, том 4 а.с. 1-122 зокрема і зворотні сторони аркуша). Вказані квитанції подані представником позивача [PERSON] адвокатом Коваль А.М. на оптичному диску DVD у PDF форматі, завірені електронним підписом [PERSON] . За правилами ч. 2, 3 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом Ч. 1 ст. 100 ЦПК України передбачає, що електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Подані [PERSON] квитанції на оптичному диску DVD посвідчені нею електронним підписом. ЗУ «Про електронні довірчі послуги» передбачає, що електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис (п. 12 ст. 1). Судом було перевірено на легітимність електронний підпис [PERSON] через Центральний засвідчувальний орган Міністерство цифрової трансформації України (https://czo.gov.ua/verify) . Відповідно до протоколів створення та перевірки кваліфікаційного та удосконаленого електронного підпису всі квитанції, які надані позивачем, посвідчені саме [PERSON] (том 3 а.с. 197, 199, 247, том 4 а.с. 11, 16, 26, 38, 67, 94, 123, 127). Відповідно до ч. 6 ст. 95 ЦПК України - якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги Представником третьої особи [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні було заявлено клопотання про надання оригіналів [PERSON] квитанцій, які нею долучені до матеріалів справи. Проте, зазначене клопотання не було задоволено судом, оскільки представником третьої особи не зазначено, що саме викликає сумнів у достовірності посвідчених копій квитанцій та яка мета витребування оригіналів квитанцій, які надані суду належним чином посвідчені. Окрім того, як зазначив представник позивача [PERSON] - [PERSON] на теперішній час позивач перебуває за межами України, всі оригінали документів знаходяться у неї. Оскільки у суду немає сумнів відповідність поданих електронних копій оригіналу, а представником третьої особи не наведено суду жодного сумніву щодо достовірності копій квитанцій - такий доказ береться судом до уваги. Ч. 3 ст. 102 ЦПК України передбачає, що висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Згідно з ч. 1 ст. 106 ЦПК України - учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Матеріали справи містять висновок експерта за результатами проведення судово- економічної експертизи №14996 від 18.03.2021, який складено ТОВ «Київський експертно- дослідний центр» за заявою [PERSON] (том 2 а.с. 121-158). Відповідно до ч. 6 ст. 102 ЦПК України - у висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. Наданий позивачем [PERSON] висновок містить: дату виготовлення - 18.03.2021, місце виготовлення - ТОВ «Київський експертно- дослідний центр» м. Київ, пров. Рильський, 10, оф. 14, прізвище експерта - [PERSON] , з зазначенням освіти - вища економічна, спеціальність (кваліфікація) - дослідження документів бухгалтерського, податкового обліку і звітності. Окрім того, до висновку долучено свідоцтво №1939, видане 30.03.2018 [PERSON] про те, що їй рішенням Центральної експертно - кваліфікаційної комісії Міністерства юстиції України присвоєно кваліфікацію судового експерта з правом проведення економічних експертиз. Стаж експертної роботи [PERSON] - 26 років. Також у висновку експерта зазначено, що експертиза проведена за заявою [PERSON] , зазначені питання, які поставлені на експертизу та матеріали, які експерт використовував при проведенні експертизи. За правилами ч. 7 ст. 102 ЦПК України у висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Так, у висновку експерта зазначено, що він попереджений за ст. ст. 384,385 КК України. Згідно з зазначеним висновком експерта [PERSON] (позичальником) згідно наданих на дослідження квитанцій було сплачено значні суми як в доларах США (353 512,01 дол. США), так і в гривнях (209 077 ,97 грн), в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №88 від 03.08.2005 та додаткових угод до нього, які були значно більші, ніж платежі за графіком, то виходячи із розрахунків , та за умови повноти зарахування коштів, які були сплачено позичальником, станом на 13.12.2013 всі зобов`язання за кредитним договором (210 000 доларів США та 129 253,55 грн) з нарахованими відсотками на користування кредитними коштами, були повністю погашені. Переплата за кредитним договором №88 від 03.08.2005 та додаткових угод до нього за період з 13.12.2013 по 15.11.2014 розрахунково складає 5177 доларів США та 11 879,70 грн. За наданими на дослідження [PERSON] квитанціями про сплату заборгованості за кредитним договором №88 від 03.08.2005 та додаткових угод до нього, а також за умови повноти зарахування коштів за цими квитанціями, (в тому числі сплачені за червень - грудень 2013 року на картковий рахунок для подальшого погашення заборгованості за кредитом), всі зобов`язання за кредитним договором з нарахованими відсотками на користування кредитн6ими коштами , були погашені станом на 13.12.2013, у зв`язку з чим переплата за кредитним договором за період з 13.12.2013 по 15.11.2014 розрахунково складає 5177 доларів США та 11879,70 грн. Підстав, для визнання висновка експерта необґрунтованим, таким, що суперечить матеріалам справи, викликає сумнів у його правильності, у суду немає. Окрім того, відповідно до розділу ІІІ «Економічна експертиза» Інструкції про призначення та проведення експертиз та експертних досліджень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5) - для проведення дослідження необхідно надати оригінали документів або належним чином завірені їх якісні копії. Як зазначено у висновку експерта №14996 від 18.03.2021 експерту на дослідження надано копії документів, зокрема, квитанції про сплату [PERSON] грошових коштів. Також у висновку експерта вказано, що квитанції про внесення готівкових коштів, оформлені відповідно до вимог чинного законодавства. Вищезазначеною інструкцією передбачено, що для дослідження необхідні або оригінали документів, або належним чином завірені їх копії. Отже, аналізуючи зазначене можна дійти висновку, що експерт провів експертизу на підставі документів, які належним чином оформлені, як того вимагає Інструкція. Отже, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач [PERSON] виконала свої зобов`язання перед ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» відповідно до кредитного договору №88 від 03.08.2005. Відповідно до частини третьої статті 1049 ЦК України грошова позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалась, на банківський рахунок позикодавця. Згідно із статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статті 1 ЗУ «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Частиною п`ятою статті 2 ЗУ «Про іпотеку» встановлено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до положень частини першої статті 17 ЗУ «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Пунктом 9.2 Іпотечного договору передбачено, що договір діє до повного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором. Згідно із частиною першою статті 593 ЦК України право застави припиняється у разі: припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; реалізації предмета застави; набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом. Отже, на підставі доказів, поданих позивачем [PERSON] , які неспростовані відповідачем та третьою особою, суд приходить до висновку, про те, що позичальник [PERSON] належним чином виконали свої зобов`язання за кредитним договором №88 від 03.08.2005, сплативши 210 000 доларів США та 129 253,55 грн, з нарахованими відсотками за користування кредитними коштами, у зв`язку із чим таке зобов`язання припинилось на підставі статті 559 ЦК України, внаслідок чого припинилось зобов`язання за іпотечним договором, оскільки іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 308/10886/15-ц (провадження № 61-18734св18). Що стосується позовної вимоги [PERSON] про вилучення (припинення) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записи про іпотеки та заборону відчуження стосовно спірної будівлі. Відповідно до частини третьої статті 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Відповідно до статті 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Отже, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема, у разі надходження повідомлення про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); Дійсно записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами в реалізації власником права розпорядження відповідним майном. Проте у зазначеній справі ефективним способом захисту порушених прав позивача було пред`явлення позову про визнання припиненим всіх зобов`язань за кредитним та іпотечним договорами. Підстави для зобов`язання нотаріуса вчиняти певні дії відсутні, оскільки у випадку одержання відповідної заяви та підтверджуючих документів або за наявності рішення суду нотаріус сам повинен зняти заборону відчуження майна та провести державну реєстрацію припинення обтяження (заборони), а також - припинити інше речове право (іпотеку). Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволені позовних вимог [PERSON] у частині вилучення (припинення) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записи про іпотеки та заборону відчуження стосовно спірної будівлі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача, пропорційно до задоволених вимог. Так, при звернені до суду позивачем було заявлено три позовні вимоги немайнового характеру, за кожну було внесено судовий збір по 704,80 грн. Судом задоволено дві вимоги [PERSON] , у зв`язку з чим судовий збір підлягає стягненню у розмірі 1409,60 грн (704,8 грн*2). На підставі викладеного,

Outcome: partial