Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області звернувся [PERSON] з позовом про зменшення розміру аліментів, стягуваних з нього на утримання неповнолітнього сина, на користь [PERSON] , в обґрунтування зазначивши наступне. 18.09.2010 року між сторонами було укладено шлюб, який було розірвано у судовому порядку 04.03.2021 року. Їх спільний син після розірвання шлюбу залишився проживати разом з колишньою дружиною, яка звернулася до суду з позовом про стягнення з нього аліментів на утримання сина. Отримавши позовну заяву, розуміючи необхідність сплати аліментів, він направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та зазначив, що позовні вимоги визнає повністю. За рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04.03.2021 року у цивільній справі № 705/689/21 за позовом [PERSON] з нього на користь відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму доходів громадян, починаючи з 09 лютого 2021 року і до досягнення сином повноліття. У цей час його матеріальний стан значно змінився. Він втратив роботу, тому деякий час перебував на обліку в Центрі зайнятості, але з початком повномасштабної війни, ніякої роботи не знайшов саме через брак такої. Зараз має лише тимчасові підробітки і його заробітна плата становить три-чотири тисячі гривень і за рішенням суду саме таку суму він і має сплачувати на утримання сина. Крім того, він не має власного житла, проживає в орендованій квартирі, тому сплачує не лише комунальні послуги, за які має заборгованість, а й орендну плату. Виїхати за кордон на заробітки він позбавлений можливості, саме через війну в Україні, та певні обмеження, у зв`язку з цим. Йому нараховуються аліменти у розмірі 4000,00 грн. Крім того, він єдиний син у своїх батьків, оскільки брат помер, батьки не працюють, досягли пенсійного віку, часто хворіють та потребують його підтримки та допомоги. Усі перелічені обставини призвели до скрутного матеріального становища, він не має коштів для існування і позбавлений можливості забезпечити себе необхідним. При цьому, він не відмовляється сплачувати аліменти на утримання своєї дитини, але на цей час позбавлений можливості сплачувати такі у розмірі 1/3 частини. У зв`язку з тим, що в цей час істотно змінилося його матеріальне становище, а також той факт, що відрахування аліментів перевищує 70 % його доходів, він змушений звертатися до суду з цим позовом. Просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього, [PERSON] , [INFO] , рнокпп [NUMBER] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , за рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04 березня 2021 року на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , до розміру 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму доходів громадян, встановленого законом для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 10.11.2022 року у справі відкрите провадження та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без виклику сторін, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Відповідачу за місцем реєстрації було направлено копію ухвали судді та примірник позовної заяви рекомендованим листом. Станом на день розгляду справи відзив на позовну заяву або зустрічну позовну заяву відповідач не подав. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що згідно рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04 березня 2021 року (судова справа № 705/1296/21), яке у відповідності до відмітки вступило в законну силу 06.04.2021 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 18 вересня 2010 року, розірвано. Цим же рішенням з позивача у цій справі [PERSON] , на користь відповідача у цій справі [PERSON] , стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09 лютого 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому листу № 705/1296/21, виданому 13.04.2021 року, складеному старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), боржником є [PERSON] , стягувачем - [PERSON] . Аліменти стягуються на утримання сина, [INFO] , заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.04.2021 року не існувало, а станом на 01.09.2022 року заборгованість становить 19189,82 грн. Згідно вказаного розрахунку з 01.04.2021 року до 01.02.2022 року [PERSON] був працевлаштований, отримував заробітну плату у розмірі приблизно 4000,00 грн. щомісяця, і йому нараховувалися суми до стягнення в середньому у межах 1200,00 - 1500,00 грн., що відповідає визначеному судом розміру стягуваних аліментів. Разом з тим, починаючи із 01.03.2022 року позивач не працює, по факту заробітну плату не отримує, але у графі «розмір доходу», його дохід вказаний 12009,00 грн., тобто середньомісячний розмір заробітної плати визначений по Черкаській області, і йому нараховується до сплати 4003,00 грн. із яких він добровільно сплачує щомісяця 1500,00 грн. Позивач [PERSON] не працює з 05.03.2021 року, з цього часу він отримував допомогу по безробіттю в Уманському міському Центрі зайнятості, але виплата була припинена 20.02.2022 року, що підтверджується відмітками у трудовій книжці [NUMBER] . Також [PERSON] орендує квартиру, за яку сплачує орендну плату, що підтверджується договором оренди квартири, укладеним 01.02.2022 року між позивачем та [PERSON] , строком до 01 лютого 2024 року. Крім того, батьки позивача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] , є пенсіонерами за віком, що підтверджується копіями пенсійних посвідчень (а.с. 9) і отримують пенсію за віком у розмірі 2992,69 грн. та 2880,44 грн., відповідно, що підтверджується довідками, виданими ГУ ПФУ в Черкаській області (Христинівський відділ обслуговування громадян) (а.с. 14, 15). Згідно з ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 180 Сімейного Кодексу України також передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на прав власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 141 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У ч.1 ст.12 Закону України« Про охорону дитинства» зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати ї їдо самостійного життя та праці. У відповідності до правових позицій, викладених у абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Також у п. 23 даної Постанови, зазначено, що відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже, при вирішенні вимог щодо зменшення розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і одержувача, у тому числі і враховувати стан здоров`я та потреби дитини в її розвитку. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. За результатом розгляду справи судом встановлено, що після ухвалення Уманським міськрайонним судом Черкаської області рішення від 04 березня 2021 року щодо стягнення аліментів у позивача суттєво змінився матеріальний стан, оскільки після втрати роботи він перебував на обліку Уманському міському Центрі зайнятості але через незалежні від позивача причини працевлаштований не був, через що виплати по безробіттю були припинені 27.02.2022 року і з цього часу розмір стягуваних з нього аліментів значно перевищує визначений можливий відсоток його мінливого доходу. Крім того, суд враховує, що позивач має батьків пенсійного віку, орендує житло, що потребує значних додаткових витрат та за встановлених обставин об`єктивно позбавляє його можливості сплачувати аліменти у раніше визначеному судом розмірі. Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки у позивача після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів у розмірі 1/3 частки його доходів на утримання дитини погіршилося матеріальне становище, розмір стягуваних з нього аліментів на цей час визначений у відповідності до загального показника про заробітну плату по області, а не його дійсних доходів, що не відповідає вимогам чинного законодавства щодо максимального розміру аліментів, тому суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та зменшити розмір стягуваних аліментів з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 1/3 частки до 1/4 частки всіх видів його доходів. Зменшення розміру аліментів саме в такій частині, на думку суду, не буде порушувати права дитини на належне матеріальне забезпечення і відповідатиме вимогам чинного законодавства щодо розміру аліментів, які мають стягуватись на утримання дитини. Згідно ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, але позивач у своєму позові питання про стягнення сплаченого ним судового збору не ставив. На підставі ст. ст. 141, 180, 182, 183, 192 СК України, ст.ст. 2, 4,10, 12-13, 17, 18, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 353-355 ЦПК України, суд -

Outcome: approved