Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що перебував з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі, який рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 14.08.2019 року № 733/781/19 розірвано. Від даного шлюбу вони мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області № 733/983/19 від 07 жовтня 2019 року із нього на користь відповідачки стягуються аліменти на неповнолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 серпня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. 10 березня 2021 року він уклав шлюб з [PERSON] , від якого мають двох спільних малолітніх дітей - синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Його дружина на даний час ніде не працює та перебуває у декретній відпустці. У зв`язку зі зміною сімейного стану, матеріального становища, позивачу тяжко матеріально виплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] аліменти у визначеному рішенням суду розмірі, в зв`язку з чим він змушений звернутися до суду із даним позовом, в якому просить зменшити розмір стягуваних аліментів із 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця на 1/6 частину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання не з`явився, але надав заяву, в якій просить суд розглядати справу без його участі. Позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі. Проти позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст.ст.19, 274 ЦПК України дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити повністю, виходячи з фактичних обставин справи. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 14.08.2019 року № 733/781/19 розірвано (а.с. 5). Від даного шлюбу вони мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 12). На підставі рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області № 733/983/19 від 07 жовтня 2019 року із [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на неповнолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 серпня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 6). 10 березня 2021 року позивач [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується копією актового запису про шлюбу (а.с. 9). Від даного шлюбу останні мають двох малолітніх дітей - синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьком яких, відповідно до копій свідоцтв про народження останніх, є позивач по справі [PERSON] (а.с. 10,11). Як вбачається з довідки № 024/7-09 №344 від 02.02.2023 року, виданої комітетом самоорганізації населення №7 міськрайону 273 кварталу Прилуцької міської ради Чернігівської області (а.с. 4), разом з [PERSON] в [ADDRESS] проживають без реєстрації його дружина [PERSON] та малолітні діти [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до положень статті 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27 лютого 1991 року право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України). Відповідно до ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», розмір аліментів, які стягуються з боржника, не повинен перевищувати 50% заробітної плати цієї особи. Судом встановлено, що на даний час позивач має на утриманні двох малолітніх дітей та дружину, яка ніде не працює та перебуває у декретній відпустці по догляду за дітьми, в зв`язку з чим всі вони знаходяться на його утриманні та сімейний і матеріальний стан позивача змінився, а тому останній позбавлений фінансової можливості сплачувати аліменти на доньку у визначеному судом в позові розмірі. Таким чином, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Зменшення розміру аліментів з 1/4 частини до 1/6 на утримання неповнолітньої доньки, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом щодо захисту прав дитини. Враховуючи наведене, а також те, що відповідачка проти позову не заперечує, вимоги позивача підлягають задоволенню. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме, з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Outcome: approved