Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 30892, вчинений 30.09.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 38\~117,13 грн. та 1\~100 ,00 грн. плати за вчинення виконавчого напису. В обґрунтування\~пред`явлених вимог\~зазначила\~наступне.\~З єдиного реєстру боржників позивач дізнався про те, що на примусовому виконанні приватного виконавця Овсієнко А.В., перебуває виконавче провадження № 67060419, відкрите на підставі виконавчого напису №30892 від 30.09.2021 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., на підставі якого здійснюється примусове стягнення з [PERSON] 01 червня 2020 року між позивачем та АТ «Банк Форвард» було укладено кредитний договір № 200270150. 30.09.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. було видано виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 38 117,13 грн. та 1 100,00 грн. плати за вчинення виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за № 30892. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку та може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з відстав неправомірності вимог стягувачи (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постановах Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559cв18), у справі № 308/11193/16-ц (провадження №61-7410св18) від 31 жовтня 2018 року. Вважає, що виконавчий напис №30892 від 30.09.2021 року, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 38 117,13 грн. та 1 100,00 грн. плати за вчинення виконавчого напису, вчинений нотаріусом з порушенням процедури його вчинення, тому є таким, що не підлягає виконанню з наступних підстав. На сьогоднішній день, редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» (чинного на момент вчиненого виконавчого напису нотаріуса) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконаних написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. 26 листопада 2014 року було прийнято постанову Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення провадиться у безопірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №662, якою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами та доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із значенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 126/20084/14, постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 pоку «Про внесення змін до переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безопірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826-2008414 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ КБ «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Отже, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Вчинення оспорюваного виконавчого напису здійснювалося з грубим порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» щодо безспірності заборгованості. Відповідно до ч. 1 статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчий напис, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минула не більше трьох років. Пунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 2965 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує. Згідно правової позиції ВП ВС, викладеній у постанові від 13 жовтня 2021 року по справі №554/6777/17-ц «У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2. пункту 2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку». Згідно правової позиції ВП ВС викладеної у постанові від 15 січня 2020 року по справі №305/2082/14-ц «Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірності заборгованості боржника згідно з Переліком». Слід зазначити, що відсутні будь- які докази на підтвердження того, що вимоги відповідача про усунення порушень за договором позивач отримував , у зв`язку з чим останній був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості за можливістю або оспорити вимоги, або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Тобто позивач не міг бути ознайомлений з сумою заборгованості та її розрахунком та не міг надати свої заперечення щодо заборгованості за кредитом, а тому сума боргу не може бути визнана безспірною, інакше це порушує права позичальника. Подані неналежні докази заборгованості позивача, що порушує вимоги Постанови КМУ «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 від 29 червня 1999 року». Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (надалі Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок) передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. При вчиненій виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує. Згідно правової позиції ВП ВС, викладеній у постанові від 15 січня 2020 року по справі №305/2082/14-ц, вирішуючи спір про визначення виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87,88 ЗУ «Про нотаріат», у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем тобто чи існувала узагалі , чи була заборгованість саме такого розміру , як зазначена у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. На підтвердження заборгованості позивача до заяви про вчинення виконавчого напису № 17/1-624/1/38 від 29.09.2021 року , поданої приватному нотаріусу КМНО Бригіді В.О. подано наступні документи: кредитний договір №200270150 від 01.02.2020 року, виписка з рахунку боржника, документи стягувача на представника за довіреністю, рішення єдиного акціонера про зміну найменування банку від 19.08.2014 року, рішення єдиного акціонера про зміну найменування банку №3 від 24.07.2018 року. Згідно правової позиції ВС КЦС, викладеній у постанові від 25 травня 2021 року по справі №554/4300/16-ц, незалежними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансовий звіт». У даній виписці з рахунку позивача зазначається, заборгованість за кредитним договором №200270150 від 01.06.2020 року за період з 06.05.2021 року по 04.08.2021 року складає 32\~117,13 грн.: заборгованість за сумою кредиту становить 25\~919, 65 грн., заборгованість за процентами становить 12\~197,48 грн. При цьому, незрозуміло це є загальною заборгованістю, яка достроково стягується чи строкова заборгованість за певний період. Отже виписка з рахунку боржника, надана відповідачем, не містить записи про операції, здійснені протягом кожного операційного дня за період з 06.05.2021 року по 04.08.2021 року, а містить лише загальні суми за вказаний період, що не відповідає вимогам чинного банківського законодавства України, а тому не можуть бути належними доказами наявності розміру заборгованості позивача. Таким чином, виконавчий напис №30892 від 30.09.2021 року , виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 38\~117,13 грн. та 1\~100,00 грн. плати за вчинення виконавчого напису, вчинений з грубим порушенням нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, оскільки: кредитний договір, за яким нотаріусом вчинено оскаржуваний виконавчий напис, не був посвідчений нотаріально, не дотримано вимоги вчинення виконавчих написів щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зазначене свідчить, що заборгованість за договором має спірний характер. Тому оспорюваний виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав клопотання, згідно якого позов підтримав повністю, просить розглянути справу без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавав, відзиву на подавав, у зв`язку з чим на підставі ст. ст. 223, 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Третя особа\~-\~приватний виконавець\~виконавчого округу\~м.\~Києва Овсієнко\~А.В.,\~ в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. У судовому засіданні досліджені наступні письмові докази: постанова про відкриття виконавчого провадження (а.с. 8), кредитний договір (а.с. 9), виконавчий напис (а.с. 10), заява про вчинення виконавчого напису (а.с. 10 зворот -11), види платежів за кредитом (а.с. 12 зворот -13), виписка з рахунку (а.с. 13 зворот). Згідно з висновками Європейського Суду з прав людини, викладеними у п.45 рішення у справі «Бочаров проти України» від 17 березня 2011 року та у рішенні по справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом. Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Суд,

Outcome: approved