Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-08 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача Представник позивачки адвокат Капля А.С. у грудні 2022 року звернулася до суду з указаним позовом в інтересах фізичної-особи підприємця [PERSON] , який мотивовано тим, що 23.09.2019 року в м. Суми по вул. Привокзальна, 25 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Volkswagen Passat, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу Mercedes, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок указаної пригоди було пошкоджено транспортний засіб Mercedes, державний номерний знак [NUMBER] з вини відповідача, цивільно-правова відповідальність, якого була застрахована у ТДВ СК «Ю.ЕС.АЙ.» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/0699044. Постановами Ковпаківського районного суду м.Суми від 03.10.2019 року у справах №592/15299/19, № 592/15303/19 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 122-4 КУпАП. ТДВ СК «Ю.ЕС.АЙ.» відшкодувало власнику Mercedes, державний номерний знак [NUMBER] , витрати на ремонт автомобіля у сумі 3 534,48 грн. У зв`язку з тим, що відповідач самовільно залишив місце ДТП, то ТДВ СК «Ю.ЕС.АЙ.» має право зворотної вимоги (регресу) до [PERSON] на суму 3 534,48 грн. Між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та ТДВ СК «Ю.ЕС.АЙ.» 01.12.2021 року укладено договір №1/Т про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого право грошової вимоги від ТДВ СК «Ю.ЕС.АЙ.» до [PERSON] перейшло до позивачки. На підставі указаного договору відбулось процесуальне правонаступництво у зв`язку зі зміною кредитора у зобов`язанні. [PERSON] не сплатив суму виплаченого [PERSON] страхового відшкодування. Посилаючись на указані обставини, представник позивача Капля А.С. просить суд стягнути з [PERSON] на користь фізичної особи-підприємця [PERSON] 3 534 грн. 48 коп. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, судовий збір у сумі 992,40 грн. та судові витрати, понесені позивачем, у сумі 3000 грн. Стислий виклад позиції відповідача Відповідач [PERSON] відзив не подав, в судове засідання повторно не з`явився, був повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, поважних причин не можливості явки в судове засідання суду останній не повідомив. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників Ухвалою суду від 06.01.2023 року було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду. Протокольною ухвалою суду від 08.02.2023 року було відкладено судовий розгляд у зв`язку з неявкою відповідача. Фактичні обставини, установлені судом та зміст спірних правовідносин Судом установлено, що постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 03.10.2019 у справі №592/15299/19 [PERSON] визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачено статтею 124 КУпАП (а.с. 5). За змістом указаної постанови суду 23.09.2019 о 09 год. 38 хв. у м. Суми вул. Привокзальна відповідач, керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat, номерний знак [NUMBER] , під час руху не витримав безпечної швидкості, дистанції та інтервалу, допустив наїзд на автомобіль Mercedes, номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті наїзду транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Крім того, відповідач постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 03.10.2019 у справі №592/15303/19 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, яке передбачено статтею 122-4 КУпАП, що полягало у тому, що [PERSON] 23.09.2019 о 09 год. 38 хв. у м. Суми вул. Привокзальна, керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat, номерний знак [NUMBER] , під час руху допустивши наїзд на автомобіль Mercedes, номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , залишив місце пригоди. За полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/0699044, який був чинним до 18.04.2020 року, цивільно-правова відповідальність водія Volkswagen Passat з державним номерним знаком [NUMBER] застрахована ТДВ СК «Ю.ЕС.АЙ.» (а.с. 16). [PERSON] 24.09.2019 подав заяву про страхове відшкодування до ТДВ СК «Ю.ЕС.АЙ.» та здійснено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 11, 12). Згідно розрахунку страхового відшкодування та страхового акту № 19.59.0699044-7878 від 18.11.2019 року, складених «ТДВ СК «Ю.ЕС.АЙ.» розмір страхового відшкодування складає 3 534,48 грн., яке було виплачено власнику пошкодженого з вини [PERSON] автомобіля «Mercedes» [PERSON] (а.с.9, 10, 13, 14). За Договором №1/Т про відступлення права вимоги від 01.12.2021 року від ТДВ СК «Ю.ЕС.АЙ.» до фізичної особи-підприємця [PERSON] перейшло право грошової вимоги до [PERSON] в розмірі 3 534,48 грн. (а.с.26-30). Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Статтями 1166, 1167 ЦК України визначено, що майнова та моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом вказаних норм зобов`язання з відшкодування шкоди - це такі цивільно-правові зобов`язання, в яких потерпіла сторона (кредитор) має право вимагати від боржника (заподіювача шкоди) повного відшкодування протиправно завданої шкоди шляхом надання відповідного майна в натурі або відшкодування збитків. При цьому нормами глави 82 ЦК України, крім прямого обов`язку винної особи відповідати за спричинену шкоду, визначені також певні випадки, коли залежно від обставин події, за яких її завдано, та особи заподіювача, потерпілому замість заподіювача шкоди або спільно із ним відшкодовує шкоду інша особа. Положеннями частин 2 - 5 статті 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та механізм забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України врегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961). Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону № 1961). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Відповідно до підпункту "в" підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Як установлено судом відповідач визнаний винним у дорожньо-транспортній пригоді, у результаті якої 23.09.2019 було пошкоджено автомобіль Mercedes, номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] . Крім того, [PERSON] самовільно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, що установлено постановою Ковпаківського районного суду м.Суми від 03.10.2019 у справі №592/15303/19, яка набрала законної сили 15.10.2019 року. Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, в силу приписів указаної норми процесуального закону постанова Ковпаківського районного суду м. Суми від 03.10.2019 у справі №592/15303/19, яка набрала законної сили 15.10.2019 року, є обов`язковою у питанні про те, що [PERSON] після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди і ця обставина не підлягає доказуванню у цій справі. Також позивачем доведено, що дорожньо-транспортна пригода, що сталась 23.09.2019 з вини [PERSON] і внаслідок якої відбулось пошкодження майна [PERSON] є страховим випадком. [PERSON] на момент керування 23.09.2019 автомобілем Volkswagen Passat з номерним знаком [NUMBER] був його законним володільцем (користувачем) в розумінні пункту 1.6 статті 1 Закону № 1961. З огляду на викладене, автомобіль Volkswagen Passat на момент дорожньо-транспортної пригоди був забезпеченим транспортним засобом, тобто відповідав вимогам пункту 1.7 Закону №1961, а тому оцінена шкода в розмірі 3 534,48 грн. заподіяна указаним транспортним засобом під керуванням [PERSON] була відшкодована потерпілому страховиком ТДВ СК «Ю.ЕС.АЙ.» на умовах Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Після виплати [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 3 534,48 грн. ТДВ СК «Ю.ЕС.АЙ.» на підставі підпункту "в" підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону № 1961-IV набуло право подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, тобто до [PERSON] , оскільки він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю 0. Статтею 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до вимог статей 512-514 ЦК України новий кредитор набуває права первісного кредитора у зобов`язанні, у тому числі і право вимоги за договором відступлення права вимоги. Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Ураховуючи укладений ТДВ СК «Ю.ЕС.АЙ.» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] . Договір №1/Т про відступлення права вимоги від 01.12.2021 року позивачка, як правонаступник страховика, який сплатив страхове відшкодування, має право зворотньої вимоги до відповідача, як водія забезпеченого транспортного засобу, з вини якого сталася дорожньо-транспортна пригода. Відтак, суд дійшов висновку, що позов про стягнення з відповідача на користь позивачки 3 534,48 грн. виплаченого страхового відшкодування у порядку регресу є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі. Висновки суду щодо розподілу судових витрат Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (статті 133 ЦПК України). Відповідно до частин першої-третьої, восьмої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачка при зверненні до суду сплатила судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп. (а.с.37), який у зв`язку із задоволенням позову підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі. Крім того, у позовній заяві йдеться про те, що фізичною особою-підприємцем [PERSON] у зв`язку із зверненням до суду з позовом до [PERSON] нею понесено витрати на професійну правничу допомогу адвоката Каплі А.С. в сумі 3000 грн. За приписами частини 2 статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. До позову в обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подано копію договору №2 про надання правової допомоги від 01.12.2021 року (а.с.32-33), акт приймання-передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги №2 від 01.12.2021 від 12.12.2022 року з описом наданих послуг вартістю 3000 грн. (а.с.34), квитанцію від 12.12.2022 року про перерахування позивачкою адвокату Каплі А.С. коштів в сумі 3000 грн. за підготовку та подання заяви до Тростянецького районного суду Сумської області (а.с.35). Указані докази підтверджують факт понесення позивачкою витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір в сумі 3000 грн. За таких обставин, оскільки позов підлягає задоволенню у повному обсязі, відповідач не подавав клопотання про зменшення витрат позивачки на професійну правничу допомогу, не довів неспівмірності та нерозумність судових витрат, відповідно до частини 6 статті 137 ЦПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved