Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

03 листопада 2022 року позивач звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача з вимогою про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 17 листопада 1995 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Стосунки між сторонами погіршились, зникло взаєморозуміння, взаємоповага, почали виникати сварки. З 2021 року подружжя проживає окремо один від одного, шлюб носить формальний характер, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, тому позивач просить розірвати шлюб. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2022 року цивільну справу було передано за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу. Ухвалою суду від 09 січня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду клопотання, в якому просить суд розглядати справу за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання, в якому просить суд розглядати справу за його відсутності та позов про розірвання шлюбу визнає в повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 17 листопада 1995 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого Маріупольським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис №1582. Від шлюбу подружжя мають двох дітей: повнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, видане Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №178. Із позовної заяви вбачається, що стосунки між сторонами погіршились, зникло взаєморозуміння, взаємоповага, спільне господарство подружжя не веде, шлюб носить формальний характер, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Задовольняючи позов, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, в той час як сторони не мають наміру зберегти шлюб. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України, охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст.110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, враховуючи обопільну згоду сторін на розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть. В силу вимог ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved