Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

До Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом звернувся виконувач обов`язків керівника Комінтернівської місцевої прокуратури до Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області , [PERSON] про визнання незаконним рішення сесії сільської ради, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування реєстрації права власності, зобов`язання повернути земельну ділянку до земель комунальної власності, кадастровий номер 5122783200:02:001:0840 площею 0,090 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] і вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку. В судовому засіданні прокурор підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити їх в повному обсязі з наступних підстав. У березні\~2017\~року\~прокурор\~Комінтернівського району Одеської області\~звернувся\~до\~Комінтернівського районного\~суду\~Одеської\~області до\~ Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області, [PERSON] ,\~в\~якій\~просив суд зобов`язати визнати незаконним рішення Крижанівської сільської ради від 30.09.2008 № 571-V, державний акт на право власності недійсним, реєстрацію права власності на земельну ділянку скасувати, а земельну ділянку повернути до земель комунальної власності, площею 0,090 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 20.03.2017 року було відкрито загальне позовне провадження та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 20.03.2017 року було накладено арешт на земельну ділянку за кадастровим номером 5122783200:02:001:0840, площею 0,090 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідач, який належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи до суду не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв та клопотань, пов`язаних із розглядом справи не надав, свою позицію не виклав, правом на подання відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк не скористався. За даних обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу, відповідно до ч.2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України. Так, п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України визначено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Одночасно, організація і порядок діяльності органів прокуратури України визначаються законом. Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» визначені підстави представництва прокурором інтересів держави в суді, а саме, у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно абзацу 2 ч. 5 ст. 56 ЦПК України у разі відсутності органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це у позові і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Як вбачається з матеріалів справи, прокурор звернувся із позовною заявою на захист інтересів держави саме як самостійного позивача через відсутність органу контролю за законністю рішень органів місцевого самоврядування. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.04.1999 № 3-рп/99 наголосив, що інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає, з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Таким чином, наведені вище норми законів та рішення Конституційного Суду України, надають прокурору право звертатися до суду з позовами про захист інтересів держави, обґрунтовуючи при цьому, в чому саме полягає таке порушення. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що якщо підставою для представництва інтересів держави прокурор зазначив відсутність органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, цей довід прокурора суд повинен перевірити незалежно від того, чи надав прокурор докази вчинення ним дій, спрямованих на встановлення відповідного органу. Тобто, суд самостійно перевіряє, чи справді відсутній орган, що мав би для захисту інтересів держави звернутися до суду з таким позовом як заявив прокурор. Процедура, передбачена абз. 3 і 4 ч. 4 ст.\~23\~Закону\~України\~ «Про\~прокуратуру» застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту (п. 70 постанови від 26.06.2019 року у справі № 587/430/16-ц). Іншими словами, прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта лише тоді, коли той має повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, але не здійснює чи неналежно їх здійснює. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду, прокурор зазначає про це в позовній заяві, і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Прокурор вказав, що є самостійним позивачем, оскільки Крижанівська сільська рада (повноваження якої щодо розпорядження земельною ділянкою прокуратурою не заперечуються) є одним із співвідповідачів, рішення якого оскаржуються через недотримання вимог законодавства стосовно повторного безкоштовного передання земельної ділянки у власність одній особі. Вказаними обставинами прокурор обґрунтовував відсутність органу, уповноваженого державою здійснювати функції захисту її інтересів саме у спірних правовідносинах, тобто, навів підстави для представництва інтересів держави саме у якості самостійного позивача. З огляду на те, що прокурор у позовній заяві навів підстави для представництва інтересів держави, обґрунтував, у чому полягає порушення цих інтересів, визначив Крижанівську сільську раду одним з співвідповідачів у справі та заявив вимогу про визнання незаконним і скасування її рішення, суд вважає обґрунтованим захист прокурором інтересів держави за вимогами, які заявив прокурор. Такі висновки зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15.01.2020 року у справі № 698/119/18. Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 15.01.2020 року у справі № 698/119/18, від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, від 15.01.2020 у справі № 698/119/18, від 11.02.2020 у справі № 922/614/19, які всупереч положень ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не враховані судом першої інстанції. Так, звертаючись у цій справі до суду із позовом як самостійний позивач, виконувач обов`язків керівника Комінтернівської місцевої прокуратури обґрунтував необхідність захисту інтересів держави, та зазначив, що оскаржуваним рішенням та виданим на його підставі державним актом на право власності на земельну ділянку Крижанівська сільська рада незаконно розпорядилася земельною ділянкою, яку [PERSON] вдруге отримав безкоштовно у приватну власність. Чинним законодавством України не визначено суб`єкта контролю за законністю прийнятих органом місцевого самоврядування рішень щодо розпорядження земельними ділянками з відповідними повноваженнями на звернення до суду з позовами про скасування рішень сільської ради, через що прокурор самостійно виступив у якості позивача у даній справі. Крім того, прокурором вказано, що за приписами ст. 1, п. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування» Крижанівська сільська рада наділена правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення, в тому числі розпоряджатися майном. При цьому, вона повинна діяти доцільно, економно, ефективно та в інтересах територіальної громади. Зі змісту ст. ст. 140, 142, 143 Конституції України, ст. ст. 1, 2, 4, 16, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вбачається, що державою гарантується належне функціонування місцевого самоврядування, матеріальною основою якого є, у тому числі земля, правомочності власника щодо якої від імені та виключно в інтересах територіальної громади виконує відповідна рада. Тобто, з наведеного вбачається, що обов`язок діяти в інтересах територіальної громади є запорукою державного регулювання на певній території. Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 11.10.2004 рішенням сесії Одеської міської ради №3776-IV від 11.10.2004 затверджено технічну документацію з інвентаризації земельної ділянки та передано безоплатно у спільну сумісну власність [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку площею 0, 0293 га за адресою: [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. На підставі вказаного рішення сесії міської ради на ім`я [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ОД № 046657. Згідно списку співвласників земельної ділянки, зазначеного у вказаному державному акті, [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/3 частини земельної ділянки площею 0, 0293га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель і споруд. Рішенням сесії Крижанівської сільської ради Комінтернівського (з 17.07.2020 Одеського) району Одеської області №571-V від 30.09.2008 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, в тому числі, [PERSON] з кадастровим номером 5122783200:02:001:0840 площею 0,090 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] . На підставі зазначеного рішення сесії сільської ради [PERSON] 11.12.2008 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 707367. Позивачем було встановлено, що на підставі вищевказаних державних актів [PERSON] було надано дві земельні ділянки одного й того ж самого цільового призначення, тобто фактично відповідач двічі скористався правом безоплатної приватизації земельних ділянок. Відповідно до ч. 4 ст. 116 Земельного Кодексу України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 № 20-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територіальних громад Одеської області» затверджено територію Фонтанської територіальної громади у складі: Фонтанської, Крижанівської, Новодофінівської, Олександрівської територіальних громад. Отже, на даний час земельна ділянка в [ADDRESS] відноситься до Фонтанської територіальної громади і повернути її слід до комунальної власності Фонтанської територіальної громади. Відповідно до ч.1 ст.83 Земельного Кодексу України - Землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю. У ч. 2 ст. 83 Земельного кодексу України зазначено, що у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності. Згідно зі\~ст.12\~Земельного\~кодексу\~України розпорядження землями територіальної громади, у тому числі передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян, є виключною компетенцією сільських, селищних та міських рад. Відповідно до\~ст. 373 ЦК України\~земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. У відповідності до\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до положень ст.\~125,\~126 Земельного Кодексу України\~право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності чи право користування на земельну ділянку посвідчується державним актом. Відповідно до ч. 2\~ст. 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Згідно\~\~ч.ч. 1-4\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.\~\~Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~\~Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій Відповідно до\~ст.76 ЦПК України\~\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~\~Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами;\~\~висновками експертів;\~\~показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.\~\~Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно\~ст. 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.\~\~Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1\~ст. 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~\~\~ст. 263\~\~ЦПК\~\~України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.\~\~Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.\~\~Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.\~\~При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду\~\~Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст.124,\~129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед\~законом\~і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Відповідно до п.1 ч.2\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи\~\~у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved