Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

У жовтні 2022 року [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із зазначеним позовом до [PERSON] , посилаючись на те, що з відповідачкою у справі він перебуває у шлюбі, зареєстрованому 12 жовтня 2012 року Виконавчим комітетом Молодіжненської селищної ради Сімферопольського району Автономної Республіки Крим, актовий запис № 49. В період шлюбу у подружжя народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначив, що сімейне життя з відповідачкою не склалося, однією сім`єю вони не проживають, шлюбні стосунки між ними припинені, спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сім`ї є відсутність між подружжям взаєморозуміння, різні погляди на життя, шлюб та сім`ю. На примирення він не згодний, вважає, що збереження сім`ї є неможливим. Посилаючись на дані обставини, позивач просив суд шлюб з відповідачкою розірвати. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 жовтня 2022 року вищевказану цивільну справу було передано до Малиновського районного суду м. Одеси за підсудністю (а.с. 21-22). Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 31 січня 2023 року було відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання(а.с. 50-51). Позивач та його представник. діюча на підставі ордеру від 10 жовтня 2022 в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце слухання справи повідомлялися судом відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, через канцелярію суду надали заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за їх відсутності (а.с. 53). Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце слухання справи повідомлялася судом відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, причини своєї неявки суду не повідомила (а.с. 17). Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, закріплено право кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Тобто зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названих Конвенції та Кодексу. Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку. З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду слідує, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом. У справах «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, рішення від 24 липня 2003 року, пункт 52) та «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 03 квітня 2008 року, пункт 40) Європейський суд з прав людини зазначив, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). У зв`язку з неявкою відповідачки та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідачки та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12 жовтня 2012 року Виконавчим комітетом Молодіжненської селищної ради Сімферопольського району Автономної Республіки Крим, актовий запис № 49, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 38). В період шлюбу у подружжя донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 13). Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причину позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сімейне життя між сторонами не склалося, шлюбні стосунки між ними припинені, спільного господарства вони не ведуть, проживають окремо. Причиною розпаду сім`ї є відсутність між подружжям взаєморозуміння, різні погляди на життя, шлюб та сім`ю. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачкою не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини немає потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір по справі складає 992,40 грн., які повністю сплачено позивачем при зверненні до суду (а.с. 6). На підставі ч. 3 ст. 105, ст. ст. 110, 112, 115 СК України,

Outcome: approved