Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-08 00:00:00

Позивач 03.11.2022 року звернулась до Березівського районного суду Одеської області з позовними вимогами до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері у частці від заробітку (доходу). Ухвалою суду від 30.11.2022 року відкрито провадження по справі. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що 15 листопада 1980 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб. За час їх спільного проживання у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Позивач як мати не ухилялася від виконання своїх батьківських обов`язків, а всіляко сприяла належному вихованню сина (відповідача по справі). [INFO] помер її чоловік - [PERSON] . Як зазначила позивач, що з 2020 року вона поставлена на облік в Березівському об`єднаному управлінні ПФУ в Одеській області, де отримує пенсію за віком, яка на даний час становить 2300 грн. Жодних видів державних допомог від держави не отримує, проживає сама, самостійно сплачує комунальні послуги, купує продукти харчування та медичні ліки.. У зв`язку з цим їй не вистачає пенсії, яку вона отримує для свого існування. Також позивач зазначає, що відповідач аліменти нікому не сплачує, офіційно працевлаштований, отримує фіксовану щомісячну заробітну плату, тому спроможний сплачувати аліменти на її утримання, але цього в добровільному порядку не робить чим ухиляється від своїх обов`язків щодо її утримання. Також [PERSON] у власності має три земельні ділянки, які перебувають в оренді, за які він отримує орендну плату . На її багаточисленні прохання про грошову допомогу відповідач не реагує. Відповідно до наказу Березівського районного суду Одеської області №1-ОД від 04.01.2023 року( з подальшими змінами), постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (з відповідними змінами), Постанови КМУ №392 від 20 травня 2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» ( з подальшими змінам) та відповідно до статті 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, установлено з 12.03.2020 року до 30.04.2023 року на усій території України карантин. Згідно з рекомендаціями МОЗ України громадянам серед інших заходів запропоновано залишатися вдома, тримати дистанцію, дбати про власну безпеку. Також указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 20.05.2023 року. У судовому засіданні 09.03.2023 року представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі частини від його заробітної плати щомісячно, посилаючись на позовну заяву та відповідь на відзив. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнала частково та просила стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/16 частини від його заробітку (доходу). Посилалась на обґрунтування зазначені у відзиві на позовну заяву. Заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши відзив який надійшов від відповідача, проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд доходить висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с.10). На даний час [PERSON] , є пенсіонеркою (а.с.7) та отримує пенсію, що підтверджується довідкою Березівського об`єднаного управління ПФУ в Одеській області №9564515249341540 (с.13). Розмір пенсій, які позивач отримуює, не може у повній мірі забезпечити її мінімальні життєві потреби, а тому вона знаходяться у складному матеріальному становищі. Згідно зі ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. У відповідності до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Отримання непрацездатними батьками пенсій чи іншого доходу не можуть звільняти повнолітніх дочку, сина від обов`язків утримувати непрацездатних батьків. У відповідності до ч. 1 ст. 204 СК України, дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Як встановлено вище позивач є пенсіонеркою, та отримує лише пенсію. Іншого заробітку не має. У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року надано роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги не є абсолютним. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає. Проте, на даний час позивач є матір`ю свого сина, будь-яких доказів щодо порушень чи позбавлення батьківських прав відносно [PERSON] суду не надано. Так, у постанові від 05 вересня 2019 року Верховний Суд у справі № 212/1055/18-ц зробив висновок про застосування норм права та зазначив, що отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. При цьому вказав, що не відступає від висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 16.04.2018 р. у справі № 759/1315/17, оскільки в ній колегія суддів враховувала прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, який отримує позивачка як один із доводів у сукупності з іншими доказами для вирішення спору, а тому не посилалася на положення статті 75 СК України. Суд також враховує, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Частиною 1 ст. 205 СК України передбачено суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Майновий стан дитини впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. З матеріалів справи, не вбачається підстав передбачених ст.204 СК України для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання позивача. Оскільки позивач є непрацездатною через свій похилий вік, в зв`язку з чим потребує додаткових витрат, а отже вона потребує матеріальної допомоги від свого повнолітнього сина. Разом з тим, при визначенні розміру аліментів, суд враховує ту обставину, що у позивача є ще троє повнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які є працездатними та мають змогу надавати фінансову допомогу матері , проте, як зазначила позивач, остання не зверталась з вимогою щодо стягнення аліментів до інших дітей. Водночас, відповідач має власну сім`ю та неповнолітню дитину (а.с.36), однак останній фактично не сплачує ніяких аліментів, тому суд доходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме про стягнення з відповідача на користь позивачів аліментів у частці від заробітку у розмірі 1/8 частини, щомісячно. Відповідно до ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позовної заяви, тобто 03.11.2022 року. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України, суд присуджує стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 441,20 грн. з урахуванням частини задоволених вимог та звільнення від сплати судового збору позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial