Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

У жовтні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Павлоградської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Перша павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визначення частки у спільному сумісному майні та визнання права власності на частку у майні, що є спільною сумісною власністю подружжя, в якій просить суд визначити, що частка померлого [INFO] [PERSON] у праві спільної сумісної власності на житловий будинок [ADDRESS] , житловою площею 27,9 кв.м, загальною площею 45,0 кв.м, за життя становила частку; визначити, що частка померлого [INFO] [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,0429 га, розташовану по [ADDRESS] , кадастровий номер 1212400000:02:019:0058, цільове призначення: обслуговування жилого будинку і господарських будівель, за життя становила частку; визнати за [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , право власності на частку житлового будинку [ADDRESS] , житловою площею 27,9 кв.м, загальною площею 45,0 кв.м, у спільній сумісній власності подружжя; визнати за [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , право власності на частку земельної ділянки, площею 0,0429 га, розташованої по [ADDRESS] , кадастровий номер 1212400000:02:019:0058, цільове призначення: обслуговування жилого будинку і господарських будівель, у спільній сумісній власності подружжя. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що вона та\~ [PERSON] 26\~вересня 2003\~року уклали\~шлюб.\~Перебуваючи у\~шлюбі,\~ними було\~збудовано житловий\~будинок [ADDRESS] .\~Право власності\~на зазначений\~житловий будинок,\~а також\~земельну ділянку,\~на якій\~збудовано будинок,\~було оформлено\~на [PERSON] .\~ [INFO] [PERSON] \~помер. У зв`язку з тим, що її частка та частка померлого у спільній сумісній власності не визначена, вона не може належним чином оформили своє право власності на частину житлового будинку та земельної ділянки, вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. . У судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. \~ \~ \~ \~Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позов з наступних підстав. За\~ст.\~6\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13, - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Статтею 263\~ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним\~\~і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 26 вересня 2003 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що 26 вересня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Павлоградського міського управління юстиції Дніпропетровської області складено відповідний актовий запис № 644, та [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Згідно Витягу з рішення Виконавчого комітету Павлоградської міської ради від 14.04.2004 року за № 291 дозволено [PERSON] будівництво подвір`яних будівель на раніше виділеній земельній ділянці на [ADDRESS] . 23 січня 2008 року на підставі рішення серії Павлоградської міської ради від 31.07.2007 року за № 363-21/V [PERSON] Павлоградською міською радою було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0429 га, розташовану по [ADDRESS] , кадастровий номер 1212400000:02:019:0058, цільове призначення: обслуговування жилого будинку і господарських будівель. Згідно рішення Виконавчого комітету Павлоградської міської ради від 22.08.2007 року за № 934 [PERSON] дозволено будівництво житлового будинку по типовому проекту 184-24-182.84, житловою площею 50,32 кв.м, загальною площею 74,72 кв.м на місці старого будинку по [ADDRESS] . На підставі рішення Виконавчого комітету Павлоградської міської ради від 23.05.2012 року за № 395 «Про оформлення права власності [PERSON] » 01 червня 2012 року Виконавчим комітетом Павлоградської міської ради [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме: на житловий будинок [ADDRESS] . Згідно довідки КП «Павлоградське МБТІ» від 18.05.2022 року за № 7904 право власності на будинок [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 01.06.2012 року Виконавчим комітетом Павлоградської міської ради. [INFO] [PERSON] помер. Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41\~Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до вимог статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до статті 61 СК України, об`єктом спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до частини 1 статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно частини 2 статті 60 Сімейного кодексу вважається, що кожна річ,\~набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що на майно, набуте за час шлюбу, поширюється презумпція права спільної сумісної власності, що звільняє кожного з подружжя від обов`язку доводити право спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки за законом воно вважається таким, що належить подружжю. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором або законом. Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з частиною 1 статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно зі\~ст.\~368\~ЦК України майно, набуте подружжя за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що житловий будинок [ADDRESS] , а також земельна ділянка площею 0,0429 га, розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер 1212400000:02:019:0058, цільове призначення: обслуговування жилого будинку і господарських будівель, є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , так як зазначене нерухоме майно було придбано за час перебування у шлюбі. Згідно частини 1,2 стаття 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках, встановлених законом. Відповідно до\~ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. При цьому необхідно визначити якою є доля спадкодавця у праві спільної сумісної власності. Частина 1 статті 86 ЗК України визначає, що земельна ділянка може знаходитися у спільній власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Частина 5\~ст. 89 ЗК України\~вказує на те, що при визначенні розміру земельних часток в спільній сумісній власності, ці частки є рівними, якщо інше не передбачається законом або не встановлено судом. Відповідно до ч. 2\~ст. 370 ЦК України\~у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Пунктами 5, 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Чинне законодавство не надає нотаріусу права здійснювати виділ частки. Таким чином, у разі смерті одного з учасників права спільної сумісної власності, передусім необхідно визначити частку померлого у спільному майні, яка і буде об`єктом спадкування. Видачу нотаріусом свідоцтва про частку в спільному майні за заявою інших учасників спільної сумісної власності законодавство не передбачає. Таким чином, оскільки при спадкуванні частки в майні, розмір якої не визначено, істотне значення має встановлення її розміру, що може бути зроблено також після відкриття спадщини, спадкоємець не позбавлений законом такого права, і його право на визначення частки померлого витікає з поняття спадкування, яким відповідно до ст. 1216 ЦК України, є перехід права та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89\~ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, враховуючи, що будь-якої домовленості між подружжям щодо розміру їх часток не було, беручи до уваги презумпцію рівності часток, суд вважає, що частка кожного співвласника у спільній сумісній власності на спірний житловий будинок та спірну земельну ділянку є рівною і становить по 1/2 частці кожному. При цьому в судовому засіданні не було встановлено існування обставин, які б могли бути підставою для збільшення або зменшення часток співвласників житлового будинку та земельної ділянки. Аналізуючи вищевикладені\~доводи в\~їх сукупності,\~суд вважає\~обставини,\~зазначені у\~позовній заяві,\~такими,\~що відповідають\~дійсності та\~повністю доведеними,\~а позов\~таким,\~що підлягає\~задоволенню.

Outcome: approved