Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Орган опіки та піклування Попільнянської селищної ради Попільнянської ОТГ Житомирського району Житомирської області про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав, в обґрунтування якого вказує, що він проживав з [PERSON] , [INFO] , з січня 2018 року по червень місяць 2021 року включно. Спочатку вони проживали в будинку його матері в [ADDRESS] , з січня 2020 року проживали в будинку, який він придбав у власність в [ADDRESS] . Весь цей час проживали разом та перебували у близьких відносинах. Від даного сумісного проживання у них [INFO] народилася дочка, [PERSON] . Матір`ю дитини є відповідач, [PERSON] . [INFO] , а батьком дитини є, позивач [PERSON] , [INFO] , якого визнано батьком дитини на підставі рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 14.12.2021 року по справі № 288/1422/21. На даний час дочка проживає разом з позивачем, на повному його утриманні, він один виховує та утримує дитину. Відповідач [PERSON] , з ними не проживає, не відвідує їх та не приділяє ніякої уваги вихованню та утриманню дочки, а позивачу одному дуже тяжко утримувати дитину. Відповідач жодного разу не надала ніякої матеріальної допомоги. Між тим, позивач та [PERSON] не досягли згоди щодо розміру аліментів, які вона має систематично сплачувати на утримання дитини, так як вона виїхала і не спілкується з ними. Добровільно [PERSON] аліменти також не сплачує. Позивач просить суд стягнути аліменти на одну дитину у розмірі однієї третини, заробітків (доходів) платника аліментів, не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Мати дитини, відповідач, [PERSON] , [INFO] , самоусунулась від виховання та утримання дитини. З ними не проживає та не спілкується вже тривалий час, тобто з червня 2021 року. Місце її проживання та матері відповідача не відоме. На даний момент вони з матір`ю дитини, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, спільним побутом не пов`язані. З часу зникнення відповідача протягом останнього року і за весь час їхнього з відповідачем окремого проживання вона жодного разу не провідувала дитини і не цікавився її здоров`ям, розвитком і навчанням у дошкільному навчальному закладі. З червня 2021 року мати не бачила дитини жодного разу. Вона не піклується ні про фізичний, ні духовний розвиток дитини, не спілкується з дочкою взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, дитина не отримує від матері жодного подарунка, жодної іграшки на день народження або на свята. Відповідач не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та лікування дитини. Вихованням та фактичним утриманням дитини займається позивач один, допомагають йому в цьому його родичі та сусіди. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманням дитини, ніколи не цікавився її житіям, не відвідувала і не відвідує її ні вдома, ні в медичному закладі, ні в навчальному закладі ДНЗ «Лелека». Вважає, що за даних обставин суд має всі підстави позбавити [PERSON] , [INFO] , жительку [ADDRESS] , відносно дочки [PERSON] , [INFO] . Позивач просить стягувати з відповідача, [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] , на його користь аліменти в розмірі 1/4 всіх видів заробітків (доходів), але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; Позбавити батьківських прав відповідача, [PERSON] . [INFO] , жительку [ADDRESS] , відносно дочки [PERSON] . [INFO] . Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх в повному обсязі. Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та підтримала висновок про позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, відповідно до пункту 2 частини 7 статті 128 ЦПК України, що підтверджується оголошеннями на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суд не повідомила, що не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних в справі письмових доказів. Відповідно до пункту 2 частини 7 статті 128 ЦПК України, судова повістка направляється фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно частини 11 статті 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до інформації, розміщеної на офіційному сайті Державної судової адміністрації України 29.01.2018 року щодо оголошень про виклик у суд учасників процесу, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Частина 4 статті 223 ЦПК України передбачає, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Враховуючи неявку належним чином повідомленої відповідача в судове засідання, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою представника позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Ухвалою Попільнянського районного суду Житомирської області від 02 березня 2023 року постановлено провести заочний розгляд цивільної справи № 288/2512/22. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона працює старостою з 20 року, постійно відвідуває дану сім"ю, побачила, що матір дитини відсутня. Піклується про дитину тільки батько. Сільська рада допомогли влаштувати дитину в садочок. Дитиною цікавиться тільки [PERSON] . [PERSON] в житті дитини не присутня. Телефонували до її матері, намагаючись розшукати [PERSON] , але вона до матері не з"являлась, де зараз [PERSON] матері невідомо. Один раз в селі з`явилася в нетверезому стані, більше двох років тому. [PERSON] була неадекватна, пішла в невідомому напрямку і більше її ніхто не бачив. Матеріально [PERSON] не допомагає ніяк. В [PERSON] є сестра, вона також дуже допомагає, сільська рада влаштувала [PERSON] на роботу, матеріально допомагають. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши представника позивача та представника третьої особи, допитавши свідка, суд приходить до наступного висновку. У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановлену цим кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 14 грудня 2021 року, яке набрало законної сили 13 січня 2022 року, позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Попільнянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування Попільнянської селищної ради Попільнянської ОТГ Житомирського району Житомирської області про визнання батьківства - задоволено. Визнано [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , батьком дитини - [PERSON] , [INFO] . Виключено з актового запису № 2 від 25 червня 2021 року про народження дитини [PERSON] , [INFO] , відомості про батька дитини, іншу особу - [PERSON] . Зобов`язано Попільнянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) внести відомості до актового запису № 2 від 25 червня 2021 року про народження [PERSON] , [INFO] , зазначивши батьком - [PERSON] , [INFO] , громадянина України, жителя [ADDRESS] . /а.с.17-21/ Відповідно до копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Попільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 18 січня 2022 року, батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] . /а.с.8/ Як вбачається з довідки Попільнянського закладу дошкільної освіти «ЛЕЛЕКА» Попільнянської селищної ради Житомирської області від 20 вересня 2022 року № 10, [PERSON] , [INFO] відвідує Попільнянський заклад дошкільної освіти «ЛЕЛЕКА» з 02 серпня 2022 року. Приводить в заклад і забирає дитину лише батько, [PERSON] . /а.с.9/ Відповідно до характеристики на [PERSON] наданої відділом капітального будівництва, архітектури та житлового комунального господарства Попільнянської селищної ради від 22 грудня 2022 року № 112/01-10, [PERSON] , [INFO] працює у відділі по цивільно - правовому договору про надання послуг з 23 листопада 2022 року і по теперішній час. За час роботи зарекомендував себе як відповідальний і дисциплінований працівник. За характером спокійний та врівноважений, виховує доньку [PERSON] , [INFO] . /а.с.10/ Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності сформованого 17 січня 2020 року Попільнянською державною нотаріальною конторою, актуальна інформація про об`єкт нерухомого майна та про право власності, [PERSON] є власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , розмір частки: 1/1. /а.с. 16/ Відповідно до актів обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] від 21 липня 2021 року, 03 серпня 2021 року, 06 вересня 2022 року, комісійним обстеженням умов проживання малолітньої дитини встановлено, що для дитини створні належні умови проживання, дитина забезпечена всім необхідним для повноцінного розвитку. Дитина проживає з батьком за адресою: [ADDRESS] . Мати дитини з липня 2021 року не бере участі у вихованні дитини, не відвідує, не телефонує. /а.с. 13-15/ Рішенням виконавчого комітету Попільнянської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 21 жовтня 2022 року № 69, затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , 1984 року народження по відношенню до її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . /а.с.22-23/ Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Статтею 5 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначено, що держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї; створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство; забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини . Згідно приписів частини другої статті 150, частини другої статті 157 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно приписів статті 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу і допускається лише при наявності вини в діях батьків і належить до обов`язкових умов позбавлення батьківських прав. Пунктом 16 вищевказаної Постанови визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до статті 11 Закону України "Про охорону дитинства" предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Крім того, статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно статей 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11, батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків, в даному випадку позбавлення батьківських прав є самим крайнім заходом впливу стосовно Відповідача, але вона свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків: не приймає участі у вихованні дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не цікавиться її життям та здоров`ям, не виявляє ніякого інтересу до дитини. У статті 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (частина четверта статті 170 СК України). Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями частини другої статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно частини п`ятої статті 183 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до частини першої - третьої статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. За наведених обставин з Відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів, щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно приписів статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини другої статті 89 Цивільного Процесуального Кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Наведені позивачем обставини, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову та позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до її дитини. Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 35 Постанови Пленуму від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі п. 10 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнений від сплат судового збору, як потерпілий від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії, дана обставина підтверджується копією посвідчення потерпілого від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії серії [NUMBER] . /а.с.7/ Відповідно до частини 6статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір», то з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд вказаної цивільної справи.

Outcome: approved