Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача [PERSON] (ділі позивач) звернувся з позовом до Державного підприємства «Сумська біологічна фабрика» (далі відповідача). Позивач просить визнати незаконними та скасувати накази №146/к від 03.10.2022 «Про трудову дисципліну», №177/к від 24.10.2022 «Про порушення трудову дисципліну», № 178/к від 24.10.2022 «Про звільнення», поновити на роботі на посаді старшого водія автотранспортних засобів 1 класу господарської частини адмінуправління, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 24.10.2022. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 25.10.1989 працював водієм у відповідача та до звільнення на посаді старшого водія. Мав середню заробітну плату у день у розмірі 695,88 грн., у місяць 15\~609,36 грн. Наказом №146/к від 03.10.2022 «Про трудову дисципліну» його безпідставно притягнуто до відповідальності за нібито відсутність на робочому місці 30.09.2022 без поважних причин. У той день пішов з роботи о 15-30 год. та о 15-40 год. йому зателефонував [PERSON] й спросив де він та повідомив, що кінець робочого дня о 16-00 год.. Він відразу повернувся о 15-50 год. до гаражів, однак там нікого не було, а о 16-00 год. пішов додому. За часи роботи попереднього керівника, водієм якого він був, його робота була ненормованою, а тому щоп`ятниці його робочий день закінчувався о 15-30 год.. Жодних претензій до нього не було. Окрім того з зазначений наказ позивач не отримав, а зміг ознайомитися 14.11.2022 після запиту адвоката. 24.10.2022 подав заяву про звільнення через порушення відповідачем трудового законодавства, а саме невиплату заробітної плати за період березня-вересня 2022 року. З 24.10.2022 по 01.11.2022 перебував на лікарняному. 01.11.2022 йому вручені трудова книжка та копія наказу № 178/к від 24.10.2022 «Про звільнення» на підставі п.3 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання трудових обов`язків підстава: накази про порушення трудової дисципліни №146/к від 03.10.2022 року та №177/к від 24.10.2022 року. Наказом №177/к від 24.10.2022 «Про порушення трудову дисципліну» його притягнуто до відповідальності за недбале ставлення до майна підприємства, що було встановлено на підставі службових записок бухгалтера [PERSON] та водія [PERSON] , а також протоколом засідання комісії з передачі матеріальних цінностей від 20.10.2022. Позивач зазначає, що йму про це нічого не відомо та з цими документами його не ознайомлювали. Позивач вважає, що його звільнено незаконно, до нього фактично застосовано два дисциплінарних стягнення за одне й те саме порушення. Представник відповідач надав відзив, позов не визнає. Свої заперечення мотивував тим, що відносно позивача були застосовані дисциплінарні стягнення зазначеними наказами та для цього були усі підстави. 30.09.2022 о 15-30 год. позивач залишив робоче місце незважаючи на те, що кінець робочого дня о 16-30 год. Про накладення стягнення 03.10.2022 позивачу доведено під підпис. 03.10.2022 водієм [PERSON] виявлено нестачу вузлів УАЗ 3163 ЗНГ, д.н. [NUMBER] . Згідно з наказом №40 від 28.09.2022 створено комісію для передачі матеріальних цінностей від [PERSON] до водія [PERSON] .. При роботі комісії встановлено нестачу матеріальних цінностей зазначеного автомобіля на суму 20\~310,60 грн. Відповідачу було запропоновано надати пояснення але він відмовився про, що складений акт. Наказом №177/к від 24.10.2022 на позивача накладене стягнення у виді догани. Наведені порушення становлять систему, а тому наказом №178/к від 24.10.2022 позивача звільнено за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків покладених трудовим договором. Третя особа без самостійних вимог зі сторони відповідача [PERSON] підтримав позицію відповідача. Позивач надав відповідь на відзив у якому зазначив, що робочий час позивача був ненормованим, а тому робочий час у п`ятницю закінчувався о 15-30 год. і з цього приводу жодних зауважень не було. Зазначені товарно-матеріальні цінності позивачу не передавалися. Надані відповідачем документи про створення комісії та акт нестачі не підтверджують винуватість позивача. Відповідач надав заперечення на відповідь на відзив та зазначив, що наказом №253/к від 21.12.2021 «Про режим роботи підприємства на 2022 рік» робочий час позивача становив з 08-00 год. до 16-30 год. щоденно. Позивач у своїй пояснювальній сам визнав, що порушив трудову дисципліну. Щодо збереження транспортного засобу то позивач як старший водій відповідає за збереження транспортних засобів. При їх отриманні за актом від 06.10.2021 про некомплектність позивач не згадував. Оскільки позивач двічі вчинив дисциплінарні проступки то його було звільнено за порушення трудової дисципліни. В судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали. Представник відповідача заперечував. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 28.11.2022 судом прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд за правилами загального позовного провадження. Цією ухвалою суду залучено третю особу без самостійних вимог зі сторони відповідача [PERSON] . Цією ухвалою суду відповідачу встановлений п`ятнадцятиденний строк для подачі відзиву і усіх доказів суду з дня отримання ухвали. Ухвалою суду від 19.01.2023 судом закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. Суд, заслухавши учасників розгляду, вивчивши матеріали справи, дійшов наступного. Фактичні обставини, встановлені судом З 25.10.1989 позивач працював у Державному підприємстві «Сумська біологічна фабрика» спочатку водієм, а з 05.10.2021 та до звільнення на посаді старшого водія, мав середню заробітну плату у день у розмірі 695,88 грн., у місяць 15 609,36 грн. Наказом № 253К від 20.12.2021 «Про режим роботи підприємства на 2022 рік» встановлений режим роботи підприємства з 08-30 год. до 16-30 год. з перервою на харчування 12-30 год. до 13-00 год. Проте доказів ознайомлення працівників з цим наказом не надано. Наказом №146/к від 03.10.2022 «Про трудову дисципліну» за підписом директора [PERSON] позивачу оголошено догану. У наказі зазначено, що 30.09.2022 водій автотранспортних засобів [PERSON] повідомив про відсутність на роботі в робочий час старшого водія автотранспортних засобів [PERSON] .. На вимогу повернися на робоче місце [PERSON] погодився, але на роботі так і не повернувся. Останній пояснив, що вважав, що робочий день закінчується о 15-30 год. Підставою для винесення наказу зазначено пояснювальна [PERSON] . Перед складанням наказу позивач надав письмові пояснення у яких зазначив, що 30.09.2022 залишив робоче місце на пів години раніше оскільки не знав що робочий день до 16-00 год. Відразу повернувся на роботу після дзвінку [PERSON] .. Також суд встановив, що 06.10.2021 складений акт приймання-передачі необоротних активів за яким [PERSON] передав, а позивач прийняв 15 транспортних засобів, зокрема автомобіля УАЗ 3163 ЗНГ реєстраційний номер [NUMBER] балансовою вартістю 6750 грн.. При цьому в акті не зазначено комплектність та стан транспортних засобів. 20.10.2022 комісією у складі головного механіка [PERSON] , бухгалтера [PERSON] , юрисконсульта [PERSON] , складений протокол по передачі матеріальних цінностей згідно наказу №40 від 28.09.2022 та № 51 від 17.10.2022. У протоколі зазначено, що комісією виявлено розукомплектування автомобіля УАЗ 3163 ЗНГ реєстраційний номер [NUMBER] , а саме відсутні вузли та агрегати згідно службової записки [PERSON] .. У протоколі зазначено, що позивач відмовився від пояснень, повернення деталей та відшкодування шкоди. Поряд з цим з акту вбачається, що точний перелік деталей та агрегатів не встановлений. 20.10.2022 комісією у складі головного механіка [PERSON] , головного технолога [PERSON] , провідного економіста [PERSON] , менеджера з постачання [PERSON] , складений протокол засідання по оцінці товарно-матеріальних цінностей у якому зазначено суму вартості вказаних деталей та агрегатів становить 20\~310,60 грн. Натомість переліку таких деталей та агрегатів не зазначено, не зазначено їх вартості окремо по кожній одиниці. 20.10.2022 о 10-00 комісією у складі головного бухгалтера [PERSON] , менеджера з персоналу [PERSON] , водія [PERSON] складений акт про порушення трудової дисципліни №2. У акті зазначено, що 20.10.2022 комісією з передачі матеріальних цінностей, згідно наказів № 40 від 28.09.2022 та № 51 від 17.10.2022, службових записок водія З класу [PERSON] від 03.10.2022 реєстр. № 333 від 20.10.2022 та 334 від 20.10.2022 бухгалтера [PERSON] було виявлено нестачі матеріальних цінностей, які обліковуються за старшим водієм автотранспортних засобів 1 класу ГЧ Адмінуправління [PERSON] , що вважається неналежним виконанням своїх трудових обов`язків, а саме недбайливе ставлення до майна власника, що порушує ст. 139 КЗпП України. Пояснення з приводу виявленої нестачі матеріальних цінностей старший водій [PERSON] надати відмовився. Наказом №177/к\~від 24.10.2022\~«Про порушення\~трудову дисципліну»\~за підписом\~директора [PERSON] \~позивачу оголошено\~догану.\~Зокрема в\~наказі зазначено,\~що згідно\~наказу №\~40\~від 28.09.2022\~та №\~51\~від 17.10.2022\~про передачу\~матеріальних цінностей\~на підприємстві\~була проведена\~процедура інвентаризації\~та передачі\~матеріальних цінностей\~з підзвіту\~старшого водія\~автотранспортних засобів\~1\~класу [PERSON] \~у підзвіт\~водія автотранспортних\~засобів 3\~класу [PERSON] .\~Відповідно до\~протоколу засідання\~комісії з\~передачі матеріальних\~цінностей від 20.20.2022 службових записок бухгалтера [PERSON] № 334 від 20.10.2022, водія [PERSON] від 03.10.2022, зареєстрованої за № 333 від 20.10.2022 було виявлено нестачу матеріальних цінностей, які обліковуються за старшим водієм [PERSON] . Цей факт вказує на неналежне виконання своїх трудових обов`язків [PERSON] та недбайливе ставлення до майна підприємства. Наказом № 178/к від 24.10.2022 «Про звільнення» позивача звільнено на підставі п.3 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання трудових обов`язків підстава. Як підстава зазначені накази про порушення трудової дисципліни №146/к від 03.10.2022 та №177/к від 24.10.2022. Встановлені факти визнаються сторонами та підтверджуються зазначеними документами, трудовою книжкою позивача копії яких додані до справи та довідкою про доходи від 11.11.2022 №20. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування З встановлених обставин справи вбачається, що спірні правовідносини є трудовими та врегульовані ст.ст. 40, 139,140, 147, 149 КЗпП України. Згідно з ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна роботодавця, з яким укладено трудовий договір. Згідно з ст. 140 КЗпП України трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю. Згідно з ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення роботодавець повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення роботодавець повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Згідно з\~ст.\~147\~КЗпП України\~за порушення\~трудової дисципліни\~до працівника\~може бути\~застосовано тільки\~один з\~таких заходів\~стягнення: 1)\~догана; 2) звільнення. Згідно п 3. ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення. Пунктами 22, 23\~Постанови пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів»\~передбачено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40, п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147 (1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. За передбаченими п.3\~ст.40 КЗпП\~підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. З встановлених обставин та положень закону вбачається, що №146/к від 03.10.2022 «Про трудову дисципліну» винесений з порушенням ст.ст. 140, 147 КЗпП України. Сам наказ не містить точних обставин порушення трудової дисциплін та вини позивача. Перед накладенням стягнення позивачем не зібрано належних й достатніх доказів такого порушення. Відповідач фактично обмежився поясненнями позивача. В поясненнях останнього було зазначено, що залишив місце роботи на пів години раніше оскільки не знав, що робочий час до 16-00 год. Доказів того, що позивач ознайомлений з наказом який встановлює робочий час на підприємстві, відповідачем не надано. Натомість зазначені обставини у поясненні позивача не спростовані відповідачем матеріалами службового розслідування, а тому немає підстав вважати, що порушення сталося з вини працівника, що також виключає відповідальність. Відтак зазначений наказ не відповідає закону, а тому підлягає скасуванню. Щодо наказу № 177/к від 24.10.2022 «Про порушення трудову дисципліну» то слід зазначити наступне. Документи відповідача у яких зазначена нібито нестача деталей та агрегатів є неконкретними та сумнівними. Відповідачем не надано будь-яких доказів того, що позивачу переданий зазначений автомобіль у відповідній комплектності. Виявлена нібито нестача має загальний характер. Номенклатуру, кількість й вартість нестачі перевірити неможливо. Надані відповідачем документи є також суперечливими. З акту про передачу автомобілів позивачу від 06.10.2021 вартість автомобілю становить 6750 грн, а вартість нестачі становить 20\~310,60 грн. тобто у тричі більше вартості автомобілю. На порушення ст. 81 ЦПК України відповідач не надав належних й допустимих доказів вчинення дисциплінарного проступку позивачем щодо не збереження комплектуючих УАЗ 3163 ЗНГ, д.н. [NUMBER] . Відповідачем не надано доказів, щодо стану та комплектації зазначеного транспортного засобу при передачі позивачу. Надана відповідачем копія акту передачі від 06.10.2021 містить лише перелік транспортних засобів переданих позивачу, проте в ньому не зазначено відомостей про їх стан. З наведеного вбачається, що наказ № 177/к від 24.10.2022 не відповідає ст.ст. 139, 140, 147, 149 КЗпП України, а відтак є незаконним та підлягає скасуванню. Щодо наказу № 178/к від 24.10.2022 «Про звільнення» слід зазначити наступне. Зі змісту цього наказу вбачається, що він є наслідком нібито вчинення позивачем дисциплінарних проступків за які його притягнуто до відповідальності наказами №146/к від 03.10.2022 «Про трудову дисципліну» та №177/к від 24.10.2022 «Про порушення трудову дисципліну». Проте зазначений наказ про звільнення позивача на момент винесення явно порушував положення ст.ст. 147, 149 КЗпП України у тому, що за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. За своєю природою звільнення з підстав передбачених п.3 ст.40 КЗпП України (за систематичне невиконання трудових обов`язків без поважних причин) є заходом дисциплінарного стягнення за систематичне невиконання трудових обов`язків. З огляду на положення ст. 147, 149 КЗпП України відповідач має дотримуватися порядку застосування такого стягнення, зокрема зажадати від працівника надати пояснення, встановити обставини за яких вчинено порушення, чи є вина працівника, чи є причина неповажною тощо. За наслідками провадження роботодавець має прийняти рішення. При цьому за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення (ст.ст. 147, 149 КЗпП). Проте з встановлених обставин вбачається, що після накладення стягнення за наказом №177/к від 24.10.2022 «Про порушення трудову дисципліну» відповідач проводить нову процедуру притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності без дотримання ст. 147 КЗпП, отримання пояснення від позивача тощо. Саме головне, відповідач порушив ст.ст. 147, 149 КЗпП та фактично застосував до позивача повторне стягнення, за яке останнього вже було піддано дисциплінарної відповідальності. Таким чином вбачається, що на момент винесення наказу № 178/к від 24.10.2022 «Про звільнення» був вочевидь незаконним, а тому підлягає скасуванню. Більше того з наведеного вище вбачається, що попередні накази якими позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності також є незаконними, що виключає системність порушень трудової дисципліни позивачем. Згідно ч.ч. 1 і 3 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Ураховуючи встановлені обставини та наведені норми закону вбачається, що зазначені накази не відповідають закону та підлягають скасуванню, позивач має бути поновлений на посаді з якої був незаконно звільнений та на його користь слід стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. Відтак заявлений позов підлягає задоволенню. На час ухвалення рішення з моменту незаконного звільнення позивача пройшло чотири місяці та сім робочих дні, відповідно сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 67\~308 грн 60 коп.( (15 609,36х4) + ( 695,88х7)). Інші доводи сторін не спростовують встановлених фактів та наведених висновків й не впливають на результат ухваленого рішення. Згідно ст. 141 ЦПК України підлягає розподілу судові витрати. У позовній заяві були об`єднані три вимоги немайнового характеру щодо оскарження наказів та поновлення на роботі й одна вимога майнового характеру про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. При подачі позову позивач був звільнений від сплати судового збору. Відтак з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 3\~969 грн 60 коп.(992,40.х4) На підставі викладеного і

Outcome: approved