Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на те, що 21 листопада 2013 року між нею, [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Виконавчим комітетом Пацканівської сільської ради, Ужгородського району. Від шлюбу вони з відповідачем мають двох малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] 2014 та 2017 року народження відповідно. Зазначає, що протягом останніх років відносини з відповідачем поступово погіршувались. В результаті чого, між ними зникло взаєморозуміння. Будь-які спроби в свій час примиритися не дали бажаних результатів, оскільки у них з відповідачем різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Таким чином, подружні відносини між ними припинилися більше, як пів року тому до дня подання позову. З цього часу вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Вказує, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам та інтересам їхніх дітей. Вважає, також, що відсутні підстави для застосування заходів примирення, оскільки спільні відносини між нею та відповідачем повністю припинені, а їх відновлення є неможливим. Спір між батьками про місце проживання дітей відсутній, за спільною домовленістю діти будуть проживати з матір`ю. З огляду на вищевикладене, просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Виконавчого комітетом Пацканівської сільської ради. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, клопотань та будь яких письмових заяв від останнього не надходило. Судове засідання у справі було призначене на 13.03.2023 року на 15 год. 50 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 21.11.2013 року Пацканівською сільською радою Ужгородського району Закарпатської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що 21.11.2013 року складено відповідний актовий запис №07, що підтверджується свідоцтвом про шлюб видане Виконавчим комітетом Пацканівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 21.11.2013 року серії [NUMBER] . Від шлюбу у позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON] народилися діти: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданого Виконавчим комітетом Пацканівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області серії [NUMBER] від 24.04.2014 року та [PERSON] , [INFO] що підтверджується свідоцтвом про народження виданого Виконавчим комітетом Пацканівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області серії [NUMBER] від 18.12.2017 року. Як стверджує позивачка, що протягом останніх років відносини з відповідачем поступово погіршувались. В результаті чого, між ними зникло взаєморозуміння. Будь-які спроби в свій час примиритися не дали бажаних результатів, оскільки у них з відповідачем різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 21\~СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності зі ст.\~110\~Сімейного Кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст.\~112\~Сімейного Кодексу\~України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч. 3 ст. 105\~Сімейного Кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] , слід розірвати. Питання щодо витрат зі сплати судового збору суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 56, 110, 112 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved