Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

позивач 14.06.2022 року звернувся до суду із позовом, у якому просив встановити факт його перебування у трудових відносинах з ТзОВ «Агенство Безпеки «Легіон-Київ» на посаді охоронника у період з 01.06.2021 р. по 30.03.2022 р., зобов`язати ТзОВ «Агенство Безпеки «Легіон-Київ» внести у трудову книжку запис про роботу на посаді охоронника у період з 01.06.2021 року по 30.03.2022 року, стягнути на його користь заборгованість по заробітній платі за період з 01.09.2021 р. по 30.03.2022 р. у розмірі 29 400 грн. 05.07.2022 року позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог, згідно яких він просить встановити факт його перебування у трудових відносинах з ТзОВ «Агенство Безпеки «Легіон-Київ» на посаді охоронника у період з 01.06.2021 р. по 30.03.2022 р., стягнути на його користь заборгованість по заробітній платі за період з 01.09.2021 р. по 30.03.2022 р. у розмірі 29\~400 грн., без урахування податків та зборів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він працював у ТзОВ «Стар Секюріті» на посаді охоронця з охорони приміщень ДП «Укргеофізика», за адресою м. Львів, вул. Данила Апостола, 9А. 30.05.2021 року його було звільнено. У зв`язку з укладенням між ДП «Укргеофізика» та ТзОВ «Агенство Безпеки «Легіон-Київ» 01.06.2021 року договору про надання охоронних послуг, зі слів позивача, [PERSON] директор ТзОВ «Агенство\~Безпеки «Легіон-Київ»\~запропонував йому роботу охоронцем на вказаному підприємстві. Позивач погодився, написав заяву про прийом та передав її [PERSON] разом із копією паспорту і довідкою про відсутність судимості. Разом з тим директор пообіцяв внести відомості про роботу у трудову книжку після оформлення наказу відділом кадрів, який розташований у головному офісі в Києві. Позивач зазначає, що приступив до роботи 01.06.2021 року на посаді охоронника, відповідач сплатив обумовлену заробітну плату за 3 місяці, однак в подальшому оплата припинилася. 21.03.2022 року позивач написав листа на ім`я керівника про припинення охорони з 01.04.2022 року, однак відповідач зазначив, що в нього відсутні будь-які зобов`язання перед позивачем, оскільки позивач не був працевлаштованим. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 29 червня 2022 року позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенство Безпеки «Легіон-Київ» про встановлення факту перебування у трудових відносинах, зобов`язання внесення відомостей про роботу до трудової книжки та стягнення заробітної плати залишено без руху та в подальшому недоліки усунено. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 26 липня 2022 року відкрито провадження у справі розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач,\~отримавши лист\~з зазначеною\~ухвалою та\~матеріалами позовної\~заяви 25.10.2022\~року,\~про що\~представник відповідача\~розписався в\~рекомендованому повідомленні\~про вручення, відзив не подав. 23.11.2022 року від представника відповідача ТзОВ «Агенство Безпеки «Легіон-Київ»- адвоката Яковлева Андрія Вікторовича через систему Електронний суд подано заяву про здійснення розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 15.12.2022 року постановлено розгляд справи за позовною заявою [PERSON] до ТзОВ «Агенство Безпеки «Легіон-Київ» проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судовому засіданні надав пояснення аналогічно наведеним у позовній заяві, просив позов задовольнити. Пояснив, що на пропозицію директора ТзОВ «АБ «Легіон-Київ» він зібрав необхідні документи заяву про прийняття на роботу, копію паспорта, довідку про несудимість та відправив такі поштою за адресою місця розташування відповідача в Києві для офіційного працевлаштування. Щодо трудової книжки, то директор повідомив, що таку непотрібно подавати, оскільки з цією метою використовують електронні трудові книжки. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи без участі представника відповідача, який повторно в судове засідання не з`явився, відзиву не подав, хоча належним чином повідомлявся про час і місце судових засідань повістками, котрі направлялися рекомендованими листами. Допитаний у судовому засіданні як свідок [PERSON] пояснив, що він працював в ТзОВ «АБ «Легіон-Київ» на посаді старшого охоронника та його заробітна плата становила 4700 грн. Разо із ним працювали також позивач [PERSON] та [PERSON] . Вони здійснювали охорону ДП «Укргеофізика» за адресою вул.Д.Апостола, 9а у місті Львові в режимі 1 доба через 3 доби. Для цього відповідач видав їм ліхтарики та шеврони із нашивкою, які вони використовували при здійсненні своїх обов`язків. Для укладення договору він також підготував необхідні документи та скерував такі поштою в Київ. Щодо трудової книжки, йому директор ТзОВ «АБ «Легіон-Київ» роз`яснив, що в даний час використовують електронні трудові книжки. Заробітну плату він отримав за три місяці, а за сім йому не виплатили. Про те, що він офіційно непрацевлаштований у відповідача, він дізнався, лише після того, як він звернувся до відповідача із заявою про звільнення та виплату йому заборгованості. Також додав, що він також звертався до суду із аналогічним позовом до відповідача та рішення суду його позовні вимоги було задоволено. Допитаний у судовому засіданні [PERSON] пояснив, що разом із позивачем [PERSON] та [PERSON] з 01.06.2021 року по 30.03.2022 року здійснювали охорону ДП «Укргеофізика» за адресою вул. Д.Апостола, 9а як представники ТзОВ «АБ «Легіон-Київ». Для укладення договору з відповідачем він скерував на адресу останнього документи заяву про прийняття на роботу, довідку про несудимість, копію паспорта. Директор відповідача надав йому та іншим охоронникам їх посадову інструкцію, де вони розписалися про ознайомлення з такою. Йому було виплачено кошти за три місяці, які перераховувалися на картку Приватбанку. Про те, що він офіційно непрацевлаштований у відповідача, він дізнався лише, після звернення до ТзОВ «АБ «Легіон-Київ» з приводу невиплаченої заробітної плати. Також пояснив, що звертався до суду із аналогічним позовом до відповідача та рішенням суду його позовні вимоги задоволено. Заслухавши позивача, свідків, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. У випадку порушення вказаних прав особа має право звернутися до суду за їх захистом. Відповідно до статті 2 КЗпП України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Згідно зі статтею 2 КЗпП України право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Згідно із частиною першою статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (стаття 21 КЗпП України). Відповідно до статті 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З аналізу вказаних норм права вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва. Таким чином, за трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо. Встановлення факту наявності трудових відносин між робітником і роботодавцем можливе при встановленні виконання робітником трудових функцій, підпорядкування робітника правилам внутрішнього трудового розпорядку, забезпечення робітнику умов праці та виплати винагороди за виконану роботу тощо. Подібні за змістом висновки містяться у постановах Верховного Суду від 06 квітня 2020 року у справі № 462/7621/15-ц, від 24 листопада 2021 року у справі №361/3422/19. Суд може визнати трудовий договір укладеним за відсутності наказу чи розпорядження, лише за умови дотримання інших умов, необхідних для його укладення, зокрема виконання працівником обов`язку щодо надання паспорта або іншого документу, що посвідчує особу, трудової книжки, а у випадках, передбачених законодавством, - також документу про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інших документів, за наявності письмових чи інших доказів дотримання цих умов, окрім показань свідків. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07 серпня 2019 року у справі № 522/4807/15-ц (провадження № 61-13454св18). Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилася за розпорядженням чи з відома власника або уповноваженого ним органу. Встановлення факту наявності трудових відносин між робітником і роботодавцем можливе при встановленні виконання робітником трудових функцій, підпорядкування робітника правилам внутрішнього трудового розпорядку, забезпечення робітнику умов праці та виплати винагороди за виконану роботу. Статтями 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Зі змісту ст.ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підтвердження своїх доводів [PERSON] було подано суду копію Договору з охорони №01-06-21 від 01.06.2021 року, укладеного між Західно-Українською геофізичною розвідувальною експедицією Державного геофізичного підприємства «Укргеофізика» в особі Гораля Юрія Богдановича та ТзОВ «Агенство Безпеки «Легіон-Київ» із додатком №1 до Договору, де зазначено розміщення постів охорони на об`єктах, в тому числі у [ADDRESS] (а.с.9-15). Відповідно до копії відповіді начальника Західно-Української геофізичної розвідувальної експедиції Державного геофізичного підприємства «Укргеофізика» Юрія Гораля №01/97 від 02.05.2022 року на адвокатський запит №37 від 26.04.2022, гр. [PERSON] в період з 01.06.2021 до 21.03.2022 року включно здійснювали охорону території та об`єктів Західно-Української геофізичної розвідувальної експедиції (пост охорони №1), за адресою вул.Данила Апостола, 9А м.Львів як представники Виконавця, оскільки між ЗУГРЕ ДГП «Укргеофізика» (Замовник) та ТОВ «Агенство Безпеки «Легіон-Київ» (Виконавець) було укладено договір з охорони №01-06-21 від 01.06.2021 року (а.с.17). Також [PERSON] подав суду копії посадової інструкції охоронника ТОВ «АБ «Легіон-Київ» та листок ознайомлення із посадовою інструкцією із підписами позивача, [PERSON] , [PERSON] (а.с.6-8), а також копію довідки серія ІІА №2433292, згідно якої за обліками МВС гр. України [PERSON] , [INFO] на території України станом на 21.04.2021 до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Довідку видано для пред`явлення за місцем вимоги (а.с.5-8). Згідно копії виписки АТ КБ Приватбанк від 26.04.2022 року по картці/рахунку [PERSON] , на його рахунок 24.09.2021 року було здійснено переказ у розмірі 8\~400 грн. від [PERSON] , та [INFO] переказ у розмірі 4\~200 грн. (а.с.18). Виходячи з копії заяви начальнику ЗУГРЕ Горалю Ю.Б. від 21.03.2022 року охоронники ТОВ «АБ «Легіон-Київ» [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] повідомили, що їм не виплачують заробітну плату сім місяців та вони з 1 квітня 2022 року припиняють охороняти ЗУГРЕ за адресою [ADDRESS] (а.с.19). На підставі вищевикладеного, оцінивши наявні у справі письмові докази, показання свідків, суд приходить до висновку про підтвердження того, що відповідач ТОВ «АБ «Легіон-Київ» допустив позивача [PERSON] до фактичного виконання трудових обов`язків за відсутності оформленого у встановленому порядку наказу чи розпорядження, укладення трудового договору іншим чином, а також про підтвердження того факту, що позивач у період з 01 червня 2021 року по 30 березня 2022 року здійснював охорону території та приміщень державного підприємства «Укргеофізика» на виконання укладеного договору про надання охоронних послуг. З показань свідків також випливає, що позивач підпорядковувався правилам внутрішнього трудового розпорядку відповідача, під підпис був ознайомлений з посадовою інструкцією охоронника та отримав її копію. Відповідач забезпечив позивача умовами праці, оскільки надав шеврон із назвою підприємства та спецзасоби, за три місяці виплатив заробітну плату. Відповідно до ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про оформлення трудових відносин з працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу, у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про нарахування та виплату такому працівникові заробітної плати у розмірі не нижче середньої заробітної плати за відповідним видом економічної діяльності у регіоні у відповідному періоді без урахування фактично виплаченої заробітної плати, про нарахування та сплату відповідно до законодавства податку на доходи фізичних осіб та суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за встановлений період роботи. Згідно з ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Статтею 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. Відповідно до абз. 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Розмір невиплаченої позивачу [PERSON] заробітної плати за 7 (сім) місяців становить: 4 200,00 грн. х 7 = 29 400,00 грн. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є підставним та таким, що підлягає до задоволення. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У випадку, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Із статті 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Враховуючи те, що позивач [PERSON] звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення заробітної плати, тому суд вважає, що з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. в дохід держави, а також 992 грн. 40 коп. в користь позивача за подання позовної вимоги про встановлення факту.

Outcome: approved