Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

До Малиновського\~районного суду\~м.\~Одеси звернулось\~з позовом\~ [PERSON] до\~держави Україна\~в особі\~Малиновського РВ\~ОМУ ГУМВС\~України в\~Одеській області,\~за яким\~просить стягнути\~з Державного\~бюджету України\~шляхом списання\~коштів з\~Єдиного казначейського\~рахунку Державного\~бюджету України\~на користь\~ [PERSON] , [INFO] , у рахунок відшкодування шкоди, заподіяної незаконним притягненням до адміністративної (кримінальної) відповідальності суму 391986,00 грн, посилаючись на таке. Відповідно до існуючих фактів, встановлених рішенням Одеського апеляційного суду від 16 листопада 2020 року, держава Україна порушила право позивача, як людини і громадянина, гарантоване ст. 3 Конституції України, статтями 1,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Підставою звернення до суду з відповідною заявою є незаконне притягнення до адміністративної відповідальності і постановлення незаконного рішення суду першої інстанції, а саме рішення по адміністративній справі № 3-5716/10 у відношенні [PERSON] за ст. 173 КУпАП. Позивач надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, а саме: за номером телефону [NUMBER] , на сайті Малиновського районного суду м. Одеси було викладено оголошення, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив, відзиву на позов не подавав. Суд у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, який не з`явився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених представником позивача письмових доказів. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 31 серпня 2010 року припинено провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні [PERSON] за ст. 173 КУпАП України, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП України, у зв`язку з закінченням до моменту розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП України. Судове рішення від 31.08.2010 року було переглянуто Одеським апеляційним судом. Постановою Одеського апеляційного суду від 16 листопада 2020 постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 31 серпня 2010 року відносно [PERSON] , [INFO] , за ст. 173 КУпАП України скасовано, провадження по справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП. Постанова остаточна і оскарженню не підлягає. Факт завдання шкоди та наявність підстав для її відшкодування державою є встановлення чинною постановою апеляційного суду порушення законного порядку притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. У зв`язку з тим, що позивач вимушена була захищати свої порушені права в судах, що підтверджується тривалістю проходження справою всіх судових інстанцій, постійне психологічне напруження при фізичному болю травм, негативні емоції, вплинуло на спокій і загальний стан здоров`я та потягли наслідки у вигляді загострення хронічних захворювань (довідка до акту огляду МСЕК серія 12 ААГ № 233506 від 09 листопада 2022 року (а. с. 53). Згідно Довідки до акту огляду МСЕК серія 2-ОВ №050898 від 17 березня 2008 року позивач перебуває на обліку і амбулаторному лікуванні в медичній установі як інвалід III гр. (витяг з амбулаторної карти №1088 медичної установи. (а. с. 45). Згідно постанови Одеського апеляційного суду від 24 вересня 2019 року, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, провадження у справах про адміністративне правопорушення вважається кримінальним у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Оскільки, провадження у справах про адміністративне правопорушення вважається кримінальним, до нього застосовуються норми Кримінального процесуального кодексу України, які передбачають перегляд рішення за нововиявленими обставинами та містять перелік даних обставин. Рішенням суду від 11 грудня 2018 року у цивільній справі 521/18338/17 про задоволення адміністративного позову, на підставі ухвали від 25 січня 2017 року та інших належних доказів, визнано незаконними дії правоохоронних органів щодо притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] . Внаслідок незаконних дій в постанові від 31 серпня 2010 року не були в повному обсязі досліджені фактичні обставини, які призвели до помилкового висновку суду. Наявність причинного зв`язку між шкодою і незаконним діянням заподіювана визначено Одеським апеляційним судом та відображено у Постанові від 16 листопада 2020 року, за якою: оскільки уповноваженим на притягнення до адміністративної відповідальності органом надано офіційне підтвердження відсутності складання у передбаченому законом порядку протоколу про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] стосовно подій 17 травня 2010 року за адресою [ADDRESS] , тобто, відсутності у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод висунутого у передбаченому законом порядку обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, ці обставини дійсно є нововиявленими обставинами в розумінні ч. 2 ст. 459 КПК України, які не були відомі суду першої інстанції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення по суті. Оскільки за відсутності висунутого у передбаченому законом порядку обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення розгляд судом таких матеріалів не може тягнути за собою визнання особи винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, провадження у справах про адміністративне правопорушення, вважається кримінальним у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У такому провадженні [PERSON] притягнута до адміністративної відповідальності та визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, однак пізніше рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 11.12.2018 року про задоволення адміністративного позову [PERSON] визнано незаконними дії правоохоронних органів щодо притягнення її до адміністративної відповідальності і встановлено порушення її прав, як людини і громадянина у зв`язку з незаконним притягненням її до адміністративної відповідальності. Відповідно до постанови Одеського апеляційного суду від 16 листопада 2020 р. встановлено порушення прав [PERSON] , як людини і громадянина у зв`язку з незаконним притягненням її до адміністративної відповідальності. Право на відшкодування державою шкоди гарантується Конституцією України (ст. ст. 56, 62). Статтею 62\~Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Згідно ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Держава бере участь у справі як відповідач через відповідний орган, діями якого завдано шкоду. Відшкодування проводиться за рахунок коштів державного бюджету відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 01.12.1994 року №266/94 - ВР. На виконання зазначеного Закону діє Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», затверджене наказом Міністерства юстиції Генеральної прокуратури та Міністерства фінансів України від 04.03.1996 року за №6/5/3/41. Право на відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі внаслідок її незаконного притягнення до адміністративної відповідальності, передбачене ст. 1176 Цивільного кодексу України. Відшкодування шкоди проводиться відповідно до вищезазначеного спеціального Закону, який передбачає можливість реалізації норми цивільного законодавства про відшкодування шкоди. Відповідно до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування державою шкоди внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим законом, виникає, зокрема, у випадку закриття справи про адміністративне правопорушення. Здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу - адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше), та підставою для відшкодування шкоди відповідно до норм статті 1176 ЦК України. Відшкодування шкоди проводиться незалежно від того, чи застосовувалися з боку держави будь-які заходи примусу, чи були понесені особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Відповідно п. 3 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягають поверненню суми, сплачені громадянином у зв`язку з незаконним притягненням до адміністративної відповідальності. Відповідно ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у разі ліквідації підприємств, установ, організацій або недостатності у них коштів для відшкодування шкоди, шкода відшкодовується за рахунок державного бюджету. Відповідно до п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року №460/2011, постановою Кабінету Міністрів України 15 квітня 2015 року №215 центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів па підставі рішення суду. Рішенням суду кошти стягуються не безпосередньо з Державної казначейської служби України, а з рахунку державного бюджету шляхом списання їх Державною казначейською службою України, що відповідає п.4 Положення про ДКСУ та п. 3 Порядку виконання рішень стягнення коштів державного га місцевого бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 листопада 2019 року у справі №242/4741/16-ц вказує, що залучення або незалучення до участі у таких категоріях спорів ДКСУ чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган. Таким чином, оскільки відповідачем у справі є держава, яка бере участь через спеціальний орган влади, кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України, а не за рахунок коштів на утримання державних органів. Перебування Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області в стані припинення не є перешкодою у задоволенні судом позовних вимог позивача. Правові позиції Верховного Суду викладені в постановах від 10 жовтня 2019 року, від 27 листопада 2019 року, від 02 лютого 2020 року, 09 червня 2021 року щодо застосування відповідних норм права, а саме ст. 1176 ЦК України та Закону України № 266/94-ВР згідно вимог ст. 263 ЦПК України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» повинні бути враховані іншими судами під час застосування таких норм. Згідно ст. 13 Закону України № 266/94-ВР відшкодування заподіяної шкоди за період червень 2010 - листопад 2020, включно, обраховано за час, починаючи з моменту вручення незаконної письмової повістки до набрання остаточного рішення суду у справі законної сили, виходячи з мінімального розміру неоподатковуваного доходу для категорії осіб віком від 70 років. Відповідно до положень ст. 4 Закону України № 266/94-ВР та з врахуванням обставин справи, ступеню адміністративного правопорушення, яке інкриміноване позивачу, незаконного перебування під судом, тривалості проходження всіх судових інстанцій через порушення прав, необхідності медичної реабілітації згідно Плану ВКК (21), визначений розмір який підлягатиме відшкодуванню позивачу за заподіяну моральну шкоду становитиме 391986,00 грн. Червень - грудень 2010 = 7 місяців; Січень 2011 - грудень 2019 = 108 місяців або 9 років; Січень 2020 - листопад 2020 =11 місяців. Всього: 7 + 108+ 11 = 126 місяців або 10 років та 6 місяців. Таким чином, розмір який підлягатиме відшкодуванню за заподіяну моральну шкоду в межах захисту своїх прав, становитиме 3111,00 грн х 126 місяців = 391986,00 грн (триста дев`яносто одна тисяча дев`ятсот вісімдесят шість грн 00 коп.). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі №686/23731/15-ц, вказала, що законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто, цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Єдиний дохід позивача це пенсія: (трудова книжка (а. с. 93-98); пенсійне посвідчення № [NUMBER] від 04.09.1998 (а. с. 99); відомості ПФУ в м. Одесі від 19.12.2022 (а. с. 100); відомості Податкової служби України №1552-22-05882 від 18.11.2022 (а. с. 101); довідка Департаменту праці і соціальної політики № 2605 від 22.11.2022 (а. с. 102). За викладених обставин суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до п. 13 ст. 2 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання: позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved