Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулось до суду з уточненим позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду завдану внаслідок залиття квартири в сумі - 47 839,64 гривень; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати зі сплати послуги за висновок судового експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі - 3 152,10 (три тисячі сто п`ятдесят дві гривні десять копійок) гривень; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати зі сплати послуги за діагностування побутової техніки в сумі - 2 250,00 (дві тисячі двісті п`ятдесят) гривень; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду завдану внаслідок залиття квартири в сумі - 20 000,00 (двадцять тисяч) гривень. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що вона, [PERSON] разом зі своєю матір`ю - [PERSON] , є співвласниками квартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. 22.05.2022 року в другій половині дня, приблизно о 17:00 годині прийшовши додому вона виявила, що квартира була залита водою. Згідно акту обстеження житлового приміщення від 23.05.2022 року виданого КП КМР «Добробут», який був складений комісією у складі інспектора Бутенко О.А., інспектора Біліченко О.А. на предмет залиття квартири виявлено наступне: на момент обстеження в кухні на стінах шпалери частково намокли та відстали на площі 3,6 м.кв., також була залита водою газова плита та газовий котел; в кухні навісні шафи на яких порозбухали двері: водою залита витяжка та електрична духовка. У ванній кімнаті намокла навісна стеля площею 4,4 м.кв. та маються жовті сліди залиття, залита пральна машина. На балконі на стелі площею 4,6 м.кв. відшарувалася шпаклівка та маються сліди залиття. Згідно висновків комісії, залиття відбулося з квартири [ADDRESS] , яка знаходиться поверхом вище. Для встановлення розміру завданої матеріальної шкоди житловій квартирі [ADDRESS] , внаслідок її залиття, вона звернулась до судового експерта Харченко Вадима Володимировича з проханням проведення судової будівельно-технічної експертизи. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи розмір завданої матеріальної шкоди житловій квартирі [ADDRESS] внаслідок її залиття складає - 13\~109,64 (тринадцять тисяч сто дев`ять гривень шістдесят чотири копійки) гривень. Витрати які поніс позивач з оплати послуги за висновок судового експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи становлять - 3 152,10 (три тисячі сто п`ятдесят дві гривні десять копійок) гривень. Також для встановлення розміру завданої матеріальної шкоди внаслідок залиття електричних приладів, позивач звернулась до ФОП [PERSON] . Відповідно до дефектного акту №33-491 від 01.06.2022 року мікрохвильова піч «Samsung» (CE2718NR) вартістю - 4 230,00 гривень не підлягає ремонту; електрична духова шафа «PYRAMIDA» F62TIX/N вартістю 6 900,00 гривень не підлягає ремонту; газовий котел «QUASAR 24F» частково підлягає ремонту, вартість ремонту становить - 15 000,00 гривень; пральна машина «ELEKTROLUX» EWT1262ISW частково підлягає ремонту, вартість ремонту - 3 000,00 гривень; газова поверхня «PYRAMIDA» вартістю 5 600,00 гривень не підлягає ремонту. Витрати які поніс позивач з оплати послуги за діагностування побутової техніки становлять -2 250,00 (дві тисячі двісті п`ятдесят) гривень. Крім того, внаслідок залиття квартири позивачу та її матері, яка являється пенсіонеркою похилого віку, було завдано моральну шкоду, яка виразилась у емоційному стресі, душевних стражданнях, негативних емоціях, переживаннях з приводу залиття та пошкодження квартири, через що остання стала непридатною для використання без проведення ремонту. Також через залиття було порушено звичний та розмірений спосіб їхнього життя, виникла необхідність докладання додаткових зусиль для його нормалізації та витрачання свого власного дорогоцінного часу для вирішення проблем пов`язаних з усуненням наслідків залиття. Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі та про відсутність заперечень проти проведення заочного розгляду справи. Позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився. Судом вживалися заходи щодо повідомлення про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Причини неявки суду невідомі. Відповідно до положень ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст. 280 та відповідно до ч.1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав: Судом встановлено, що [PERSON] разом зі своєю матір`ю - [PERSON] , є співвласниками квартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Згідно акту обстеження житлового приміщення від 23.05.2022 року виданого КП КМР «Добробут», який був складений комісією у складі інспектора Бутенко О.А., інспектора Біліченко О.А. на предмет залиття квартири виявлено наступне: на момент обстеження в кухні на стінах шпалери частково намокли та відстали на площі 3,6 м.кв., також була залита водою газова плита та газовий котел; в кухні навісні шафи на яких порозбухали двері: водою залита витяжка та електрична духовка. У ванній кімнаті намокла навісна стеля площею 4,4 м.кв. та маються жовті сліди залиття, залита пральна машина. На балконі на стелі площею 4,6 м.кв. відшарувалася шпаклівка та маються сліди залиття. Залиття відбулося з квартири [ADDRESS] , яка знаходиться поверхом вище. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи розмір завданої матеріальної шкоди житловій квартирі [ADDRESS] внаслідок її залиття складає - 13\~109,64 (тринадцять тисяч сто дев`ять гривень шістдесят чотири копійки) гривень. Витрати які поніс позивач з оплати послуги за висновок судового експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи становлять - 3 152,10 (три тисячі сто п`ятдесят дві гривні десять копійок) гривень. Згідно дефектного акту №33-491 від 01.06.2022 року мікрохвильова піч «Samsung» (CE2718NR) вартістю - 4 230,00 гривень не підлягає ремонту; електрична духова шафа «PYRAMIDA» F62TIX/N вартістю 6 900,00 гривень не підлягає ремонту; газовий котел «QUASAR 24F» частково підлягає ремонту, вартість ремонту становить - 15 000,00 гривень; пральна машина «ELEKTROLUX» EWT1262ISW частково підлягає ремонту, вартість ремонту - 3 000,00 гривень; газова поверхня «PYRAMIDA» вартістю 5 600,00 гривень не підлягає ремонту. Ст.16 ЦК України\~передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Способами захисту в тому числі є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної шкоди. У відповідності до ст.41 Конституції України, використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до ч.1 ст.379 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Згідно із ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. За правилом ч. 1, 2, 4 та 5 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Крім того, відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. Статтями 151,177,179 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) та статтями 322, 323 ЦК України передбачений обов`язок громадян забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно - технічного та іншого обладнання, дотримуватися Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року №572 (з наступними змінами). Згідно із пунктом 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 1992 року №572 (зі змінами затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року №45) власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством. Таким чином, тягар утримання майна, тобто обов`язок здійснювати за свій рахунок поточний та капітальний ремонти квартири, належить власнику квартири і саме власник приватизованого житла зобов`язаний забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень квартири, при наявності несправностей вживати заходів щодо їх усунення. Згідно з положеннями\~ст.22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, серед іншого, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому, такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Даний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 13.11.2019 у рамках розгляду цивільної справи 757/31418/15-ц, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи. Згідно із вимогами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч.4, 5 ст.319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Відповідно до\~ст. 151 ЖК України\~громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт. Положеннями\~ст. 177 ЖК України\~встановлено, що громадяни, зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання. 23.05.2022 року складено акт про залиття, у якому зазначено, що причиною залиття квартири [ADDRESS] сталося з квартири [ADDRESS] по стояку поверхом вище. Крім того, на підтвердження своїх позовних вимог, позивачем надано дефектний акт, локальний кошторис на будівельні роботи та підсумкову вартість ресурсів до локального кошторису. Суд приймає подані позивачем докази, тому що проведені розрахунки відповідають вимогам визначення вартості ремонту житла. Зазначені докази жодним чином не спростовані. Як зазначено вище збитками, серед іншого, є витрати, які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Тобто для визначення фахівцем розміру шкоди позивачем надані документи, зокрема дефектний акт, договірна ціна, локальний кошторис, довідка про вартість виконаних робіт та інші, які не підписані замовником та підрядником, не містять печатки підрядника та дати складання, відсутнє посилання на номер та дату договору підряду. Проте суд приймає такі докази на підтвердження розміру заподіяної майнової шкоди. З огляду на вищенаведені положення Цивільного\~Житлового кодексів України, суд вважає, що відповідач, як власник квартири несе обов`язок щодо забезпечення схоронності належного йому на праві власності житла, санітарно-технічного та іншого обладнання в квартирі, пошкодження якого в даному випадку стало причиною залиття квартири позивача, а тому суд приходить до висновку, що відповідальність за завдану шкоду позивачу має нести саме відповідач. Відповідач не спростував належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири [ADDRESS] , хоча це є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди. Враховуючи, що обставини, на які посилається позивач у позовній заяві, як на підставу для задоволення позову, в частині відшкодування майнової шкоди, знайшли своє підтвердження при розгляді справи, тому що ґрунтуються на наявних в матеріалах справи доказах, суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню завдана майнової шкода в сумі 47\~839,64 грн.. Щодо стягнення з відповідача [PERSON] завданої позивачеві [PERSON] моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з п.п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного суду № 5 від 25.05.2001р., № 1 від 27.02.2009р., відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної шкоди, зазначений у позовній заяві, вимогам розумності та справедливості не відповідає. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд погоджується з доводами позивача [PERSON] , що внаслідок залиття квартири [ADDRESS] , належної їй, вона зазнала душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача щодо неї, перенесла емоційне напруження, що тягне за собою в своїй сукупності психологічний дискомфорт і моральні переживання, які погіршили її звичний спосіб життя, призвели до порушення душевної рівноваги, що вимагає від неї додаткових витрат часу, залучення душевних та матеріальних зусиль. При визначенні розміру моральної шкоди яка підлягає відшкодуванню з відповідача на користь позивача, то суд враховує характер та обсяг фізичних, душевних страждань, які вона зазнала в результаті залиття квартири, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Слід зазначити, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Однак, виходячи із засад розумності, об`єктивності, виваженості і справедливості, суд приходить до переконання, що заявлена позивачем моральна шкода в розмірі 20\~000,00 грн. є надмірною, а тому дана вимога підлягає частковому задоволенню в частині розміру моральної шкоди у сумі 5\~000,00 грн.. У решті заявлених вимог, слід відмовити. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Стосовно відшкодування витрат зі сплати послуги за діагностування побутової техніки в сумі 2 250,00 грн. та проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 3\~152,10 грн., то суд враховує, що згідно\~ст.22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.\~\~Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Позивач для відновлення свого права зробив оцінку належного їй пошкодженого майна, за яку заплатила 2 250,00 грн. та 3\~152,10 грн., а всього на загальну суму 5 402,10 грн.. Таким чином це витрати, які позивач зробив для відновлення свого порушеного права, а тому і ці витрати суд стягує з відповідача на користь позивача. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Аналіз досліджених судом доказів, наданих позивачем, які є належними, допустимими та достатніми свідчить про обґрунтованість та доведеність позовних вимог на предмет існування права вимоги до відповідача, як особи відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~на користь позивача підлягають стягненню з відповідача витрати понесені позивачем за оплату судового збору у розмірі 3\~473,40 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial