Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-08 00:00:00

У липні 2020 року [PERSON] , як спадкоємець за заповітом після смерті [INFO] матері - [PERSON] та спадкоємець за заповітом після смерті [INFO] батька - [PERSON] звернувся до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з вимогами до [PERSON] , як спадкоємця за законом після смерті [PERSON] про визнання квартири [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , визнання за [PERSON] права власності на спадкове майно, що належало на момент смерті його матері [PERSON] , а саме на частину квартири [ADDRESS] , виключення зі спадкової маси, що залишилась після смерті його батька [PERSON] 1/2 частини квартири [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказує, що його батьки [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі сплатили пайові внески за квартиру [ADDRESS] в ЖБК Молодіжний-13 та отримали ордер на вселення. При цьому, право власності на вказану квартиру було оформлено лише на [PERSON] , за життя [PERSON] її частка виділена та оформлена не була. У 2007 році батьки позивача, кожен окремо, написали заповіти, відповідно до яких [PERSON] заповіли усе своє майно де б воно та з чого б воно не складалося. У 2008 році [PERSON] померла. [PERSON] , як єдиний спадкоємець за заповітом отримав Свідоцтво про право власності на спадкове майно, в яке не було включено частину квартири [ADDRESS] , що на думку позивача належала його матері. При цьому, на момент смерті [INFO] [PERSON] останній був одружений із [PERSON] , яка, відповідно, набула права на спадкове майно за законом як дружина спадкодавця. Таким чином, між [PERSON] , як спадкоємцем за заповітом та [PERSON] , як спадкоємцем за законом виник спір щодо розподілу часток спірної квартири, оскільки до спадкової маси, що залишилась після смерті спадкодавця - [PERSON] включена вся кватира [ADDRESS] , частина якої, на думку позивача, належала його матері. Позивач у судовому засіданні підтримав позов та просив задовольнити вимоги з підстав викладених у позовній заяві, при цьому підтвердив у судовому засіданні, що на час оформлення спадщини після смерті [INFO] матері - [PERSON] володів інформацією про не включення у спадкову масу частину квартири [ADDRESS] . За твердженням [PERSON] він не переймався з цього приводу, оскільки достовірно знав, що квартира [ADDRESS] перейде йому у спадщину за заповітом батька. Представник відповідача заперечував проти позовних вимог зазначаючи, що [PERSON] , як непрацездатна вдова спадкодавця має право на обов`язкову частку у спадщині. Крім того, [PERSON] при отриманні Свідоцтва про право власності на спадкове майно після смерті матері у 2008 році достовірно знав, що до спадкової маси не було включено частину квартири [ADDRESS] та не оскаржував рішень нотаріуса і не ініціював спорів з цього приводу. Таким чином, представник відповідача вказував про пропуск позивачем строків позовної давності щодо позовних вимог та просив застосувати наслідки спливу строків позовної давності і відмовити позивачу у задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення [PERSON] , представника [PERSON] , вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] з 04 грудня 1960 року перебували у зареєстрованому шлюбі. [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] і єдиним спадкоємцем за заповітами останніх. З матеріалів справи вбачається, що у 1985 році [PERSON] прийняли у члени ЖБК Молодіжний-13. В 1986 році будинок по [ADDRESS] був введений в експлуатацію, а у лютому 1987 року [PERSON] отримав ордер на вселення у квартиру [ADDRESS] до якого було включено 3 особи: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Після сплати пайових внесків право власності на квартиру [ADDRESS] було оформлено на [PERSON] . З матеріалів спадкової справи вбачається, що [PERSON] померла [INFO] . [PERSON] як непрацездатний вдівець відмовився від обов`язкової частки та права на частки в спільному майні подружжя після смерті дружини. Таким чином [PERSON] , як єдиний спадкоємець за заповітом у 2009 році отримав спадкове майно матері, яке складалося з грошового вкладу, при цьому у заповіті та Свідоцтві про право на спадщину відомості про квартиру були відсутні, оскільки єдиним власником квартири [ADDRESS] значився [PERSON] . У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У спадкову масу можуть входити тільки ті речі, права та обов`язки, які на момент смерті належали померлому. Як вбачається з матеріалів справи, за життя [PERSON] не зареєструвала право власності на частку квартири [ADDRESS] . Тому, якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для переходу права власності у встановленому законодавством порядку спадкодавець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття, реєстрації права власності на визначене нерухоме майно. Згідно зі ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. В судовому засіданні з`ясовано та підтверджено позивачем, що він знав про оформлення квартири [ADDRESS] лише на [PERSON] та не включення її частки у спадкову масу після смерті матері, більше того, погодився із таким розподілом. У відповідності до Свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . З матеріалів спадкової справи до майна померлого [PERSON] вбачається, що спадкоємцями які прийняли спадщину за заповітом - є син [PERSON] та за законом - дружина померлого [PERSON] . Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб 23.01.2010 року. Таким чином, на момент смерті [PERSON] був одружений з [PERSON] , яка на час відкриття спадщини є непрацездатною особою. Ч.1 ст. 1241 ЦК України передбачає, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). З огляду на зазначене, оскільки [PERSON] є непрацездатною особою, у зв`язку з досягненням пенсійного віку, відповідно має право на обов`язкову частку в спадщині після смерті [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст. 251ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252ЦК України). Ст.ст.256, 257 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Ч.1 ч.5 ст.261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З матеріалів справи вбачається, що з часу отримання спадщини [PERSON] після смерті [INFO] матері - [PERSON] пройшло 15 років, при цьому із вимогами про визнання квартири [ADDRESS] спільною сумісною власністю, визнання за [PERSON] права власності на спадкове майно, що належало на момент смерті його матері [PERSON] , а саме на частину квартири [ADDRESS] , позивач звернувся лише 06.07.2020 року, а отже не вчиняв активних дій задля захисту свого спадкового права з 2009 року. Таким чином, перебіг строку позовної давності для захисту своїх спадкових прав після смерті матері почався для [PERSON] з моменту отримання Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки позивачу було достеменно відомо про те, що до спадкової маси не включена частина квартири [ADDRESS] . Згідно зі ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Як вбачається з тексту позовної заяви та підтверджено [PERSON] у судовому засіданні, йому було відомо про факт відсутності у спадковій масі зазначеної частки нерухомого майна, однак він не переймався з цього приводу, оскільки був упевнений, що квартира [ADDRESS] перейде йому у спадщину за заповітом батька. Згідно з приписами ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Представником відповідача ініційовано в судовому засіданні заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності до вимог [PERSON] . Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, в судовому засіданні не надано обґрунтувань та не зазначено доказів на підтвердження причин поважності пропуску строку позовної давності вимог [PERSON] . За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмовити [PERSON] у задоволенні позову у зв`язку з пропуском строку позовної давності. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed