Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив (з врахуванням уточнень) стягнути з відповідача 287 539 грн.64 коп. матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП (різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП), 755 грн. - витрати на евакуацію авто з місця ДТП, 6\~500 грн. витрати на оплату автотоварознавчої експертизи та 50 000 грн. у відшкодування моральної шкоди та стягнути судові витрати ( 3382,94 грн. судовий збір за подання позову, 20\~000,00 грн. на оплату витрат на професійну правничу допомогу; 200,00 грн. витрати на відправку поштової кореспонденти. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 13.10.2021 року мала місце дорожньо-транспортна пригода у м. Житомирі на перехресті вулиць Перемоги та Лесі Українки за участю авто марки «Mitsubishi Lancer», р.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Audi A6» р.н.з. [NUMBER] , під керуванням позивача. Згідно висновку експерта відсутня економічна доцільність у проведенні ремонту авто позивача, оскільки вартість відновлюваного ремонту становить 821\~803 грн. 44 коп.,що не є меншою за ринкову вартість ідентичних не пошкоджених автомобілів 2011 року випуску, яка становила 622\~332,00 грн., тому позивач просить стягнути різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, що складає 287\~539,64 грн. та 755 грн. витрати на евакуацію авто з місця ДТП. В результаті ДТП позивач вказує на завдання йому моральної шкоди у зв`язку із пошкодженням належного позивачу майна, лишився засобу пересування, докладав додаткові зусилля для організації свого життя і членів родини, внаслідок отриманого стресу погіршився стан здоров`я та одночасно просить стягнути судові витрати. У відзиві на позов, відповідач заперечує щодо позову, вказує, що не погоджується з Постановою Житомирського апеляційного суду від 03.05.2022 року у справі №295/13727/21, якою його визнано винним у ДТП, та вказує, що його цивільно-правова відповідальність була застрахована ПрАТ «СК «Глобал гарант» і має бути відшкодовано страховиком в межах ліміту страхування, якого відповідач повідомив письмово 16.10.2021р. про настання ДТП. Одночасно вказує, що у постанові Великої Палати ВС від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц, ВС відступив від правового висновку зазначеного у постанові Верховного Суду України від 23.12.2015 року у справі № 6-2587цс15, та зазначив, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. У відповіді на відзив позивач вказав, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Mitsubishi Lancer», р.н.з. [NUMBER] [PERSON] була застрахована 05.02.2021р. згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за № 202742390, виданим ПрАТ «СК «Глобал гарант» з терміном дії з 05.02.2021 по 04.02.2022р., проте ПрАТ «СК «Глобал гарант» згідно даних сайту МТСБУ позбавлена права укладати договори страхування з 02.07.2021р. та перебуває в процесі припинення, тому позивач не може отримати відшкодування і стягує з особи, яка завдала шкоду. В останнє судове засідання сторони та їх представники не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить стягнути витрати на правову допомогу. Відповідачем подана заява про розгляд справи у його відсутність, просить розглянути справу на підставі письмових матеріалів, врахувати відзив на позов, відмовити в позові, стягнути витрати на правову допомогу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 13.10.2021 року мала місце дорожньо-транспортна пригода у м. Житомирі на перехресті вулиць Перемоги та Лесі Українки за участю авто марки «Mitsubishi Lancer», р.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Audi A6» р.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER] власником автомобіля «Audi A6» р.н.з. [NUMBER] , є [PERSON] . Постановою Житомирського апеляційного суду від 03.05.2022 року у справі №295/13727/21 скасовано постанову Богунського районного суду м. Житомира від 22.11.2022 року, та визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 124 КУпАП\~та закрито провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Як вбачається з постанови Житомирського апеляційного суду від 03.05.2022 року у справі №295/13727/21 апеляційний суд вважає доведеною вину\~\~ [PERSON] , в тому, що\~13.10.2021 об 11-40 год., у м. Житомирі на регульованому перехресті вулиць Перемоги та Лесі Українки, він, керуючи транспортним засобом «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер [NUMBER] , при повороті ліворуч на вул. Л. Українки на зелений сигнал основного світлофору не надав переваги в русі транспортному засобу «Audi A6», реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку прямо та скоїв з ним зіткнення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно висновку №2747 експертного автотоварознавчого дослідження від 02.11.2021 року відсутня економічна доцільність у проведенні ремонту авто позивача, оскільки вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Audi A6» р.н.з. [NUMBER] , станом на 13.10.2021 року, внаслідок пошкодження його в ДТП, яка мала місце 13.10.2021 року становила 622\~332,00 грн., вартість відновлювального ремонту авто станом на дату ДТП 821 803,44 грн., ринкова вартість у пошкодженому стані авто станом на дату ДТП 334 792,36 грн. Згідно п. 1.1. . висновку авто товарознавчої експертизи вбачається вартість відновлювального ремонту становила 821 803,44 грн., ринкова вартість ідентичних не пошкоджених автомобілів 2011 року випуску, становить 622\~332,00 грн. Різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди становить 287\~539 грн. 64 коп. (622\~332,00 грн. - 334 792,36 грн). Вартість проведеної авто товарознавчої експертизи 6\~500 грн., яку сплачено21.10.2021р., що підтверджується актом прийому-передачі роботи, фіскальним чеком (а.с. 43,44). Виходячи зі змісту п. 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом МУЮ та ФДМ України 24.11.2003 року за № 142/5/2092, за умови, якщо вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість ТЗ, вартість матеріального збитку визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ до ДТП. Відповідно до ч.1 ст. 30 Закону № 1961-IV - «Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди». Відповідно до п. 2, ст. 30 Закону № 1961-IV, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 15 своєї Постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 1 березня 2013 року № 4 зазначив наступне: «Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30\~Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8\~ЦК\~(аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Таким чином, постраждала сторона має самостійно визначитись щодо своєї згоди про визнання транспортного засобу фізично знищеним та зі способом щодо відшкодування. Згідно з роз`ясненнями пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду i якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так i при відшкодуванні заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку з заподіянням шкоди майну. У разі, коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості, перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Вказані орієнтири викладені також в багатьох постановах ВС, у яких зазначено, що якщо пошкоджений ТЗ не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. У разі, якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж ТЗ визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП, та витратам з евакуації транспортного засобу з місця ДТП (постанови від 14 березня 2018 року у справі № 337/5881/14-ц, від 15 березня 2018 року у справі № 564/2464/14-ц, від 4 квітня 2018 року у справі № 758/8578/15-ц, від 18 квітня 2018 року у справі № 361/3094/15-ц, від 13 червня 2018 року у справі № 444/577/16-ц, від 31 жовтня 2018 р справа № 343/2372/15-ц, від 12 грудня 2018 р, справа № 466/7010/16, від 18 грудня 2018 р, справа № 524/561/16-ц, від 30 січня 2019 року у справі № 753/21303/16-ц. Як встановлено судом, власник транспортного засобу автомобіля «Audi A6» р.н.з. [NUMBER] , позивач у справі, не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, пошкоджене авто знаходиться у позивача, і останній просить здійснити йому відшкодування різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Згідно квитанції Приватбанку від 13.10.2021р. позивачем за послуги евакуатора сплачено 755 грн. (а.с. 37) та згідно акту №2747 прийому передачі виконаної роботи та квитанції Приватбанку від 21.10.2021р. позивачем сплачено 6500 грн. на оплату авто товарознавчої експертизи (а.с. 43,44). Будь-яких доказів на спростування розміру шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, стороною відповідача не надавалось. Відповідно до вимог п. 3,\~\~4\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»\~із змінами та доповненнями, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, а шкода, заподіяна одному з володільців\~\~з вини іншого - відшкодовується винним. Встановивши, що в результаті ДТП з вини відповідача була заподіяна майнова шкода позивачу, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим на користь позивача з відповідача у відшкодування матеріальної шкоди слід стягнути: різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП у розмірі 287\~539,64 грн., витрати на евакуацію авто з місця ДТП у розмірі 755 грн. та 6\~500 грн. оплату автотоварознавчої експертизи. Суд не приймає доводи відповідача про необхідність застосування у даній справі правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати ВС від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц, згідно якої ВС відступив від правового висновку зазначеного у постанові Верховного Суду України від 23.12.2015 року у справі № 6-2587цс15, та вказав, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності, з наступних підстав: Підхід за якого потерпілий повинен звернутися із заявою (позовом) до страхової компанії, в якої застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди, по-перше, не розрахований на ті випадки, коли страхова компанія позбавлена ліцензії, виключена із МТСБУ, перебуває в стані припинення (банкрутства), фактично не здійснює діяльності. Очевидно, що потерпіла особа в ДТП, навіть стягнувши із страховика, який перебуває у стадії припинення, страхове відшкодування на підставі судового рішення, не отримає реального відшкодування завданої в ДТП шкоди та призведе до неможливості відновлення прав потерпілого. У зв`язку з чим, суд дійшов висновків про неможливість примушувати потерпілого звернутися із позовом до страхової компанії, в якої застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди, та така страхова компанія перебуває в стані припинення (банкрутства), фактично не здійснює діяльності та про неможливість застосування у даній справі правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати ВС від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц. Такий підхід, висловлений і в окремій думці судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Крата В.І. від 12.05.2022р. у справі №623/290/21 (провадження № 61-9224св21). В частині стягнення моральної шкоди, суд дійшов до наступного висновку. За ст. 23, ст.1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яке полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із пошкодженням майна. Позивач вказує, що в результаті протиправних дій відповідача було спричинено пошкодження майна позивача, що, безумовно, вплинуло на якість його повсякденно життя, в тому числі за рахунок того, що позивач не міг користуватися належним йому автомобілем, був вимушений докладати додаткові зусилля для організації свого життя і членів родини, звертатися за допомогою до юристів, пережив стрес, що вплинуло на його здоров`я. Згідно з ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, N 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Враховуючи викладене, з урахуванням обставин, встановлених під час судового розгляду, суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 10 000 грн., завданої останньому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, оскільки такий розмір моральної шкоди відповідає ступеню перенесених ним страждань внаслідок пошкодження його транспортного засобу, при визначенні якої враховувались вимоги розумності та справедливості. Враховує суд при цьому й те, що, хоча до практики Європейського Суду з прав людини, судом й визнано презумпцію моральної шкоди, що полягає у тому, що у разі порушення майнових або немайнових прав середня нормально реагуюча на протиправну щодо неї поведінку, людина відчуває страждання (моральну шкоду), однак у цій справі позивачем не надано жодного доказу в частині обґрунтування суми відшкодування моральної шкоди в розмірі 50\~000 грн.. Відповідно до положень ст.. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача, пропорційно до частини задоволених вимог (90,9% від загальної ціни заявленого позову) підлягають стягненню 3075 грн.09 коп. сплаченого судового збору. На підставі викладеного,\~\~

Outcome: partial