Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог: орган опіки та піклування Софіївської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо її дитини - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначила, що [PERSON] , [INFO] (далі-Відповідач), є матір`ю неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . На протязі тривалого часу Відповідачка не виявляє жодного інтересу до дитини, неодноразово лишала її без догляду, в тому числі у сторонніх людей, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення від виконання своїх обов`язків виражається насамперед тим, що Відповідачка взагалі не спілкується з дитиною, не проявляє інтересу до її життя, матеріальної допомоги будь-якої не надає. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . У судове засідання позивач не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позову та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилась, належним чином була повідомлена про дату та час слухання справи, причини своєї неявки суду не повідомила. Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила та не подала відзив, а позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до норм ст.ст. 280-281 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Представник третьої особи органу опіки та піклування Софіївської селищної ради у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, вважає є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Сімейним кодексом України та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (відповідач), що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис №114 (а.с. 6). Згідно розпорядження селищного голови Софіївської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області №133-од від 28 вересня 2022 року малолітню [PERSON] , [INFO] , тимчасово влаштовано у родину [PERSON] (тітки), [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , з 28 вересня 2022 року до влаштування дитини до сімейних форм виховання (а.с. 14). Висновком виконавчого комітету Софіївської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, як органу опіки та піклування, затвердженого рішенням №113 від 04 листопада 2022 року зазначено, що у ході вивчення матеріалів було встановлено, що 17 листопада 2008 року громадянка [PERSON] , [INFO] , народила доньку [PERSON] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 09.12.2008, вид. відділом РАЦС Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області). Відомості про батька записані відповідно до частини першої ст. 135 Сімейного кодексу України. Наприкінці вересня місяця 2022 року рідна тітка дівчинки, [PERSON] , [INFO] , привезла дитину до України з території Республіки Польща, де мати покинула дитину без батьківського піклування під наглядом власниці хостелу, де вони проживали з дівчинкою майже 2 роки, через бажання влаштувати своє особисте життя. Згідно постанови районного суду у м. Млаві Республіка Польща від 12.09.2022 було прийнято рішення про передачу малолітньої [PERSON] , [INFO] у прийомну, тобто неспорідненій сім`ї з тіткою [PERSON] (набрало законної сили 12.09.2022 року), номер справи III Nsm199/22). (а.с.15-16). Розпорядженням Софіївського селищного голови № 133-од від 28.09.2022 року [PERSON] влаштована на тимчасове перебування до сім`ї тітки [PERSON] . (а.с.16) Згідно пояснень, викладених у висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] від 04.11.2022 року: [PERSON] повідомила, що її сестра, [PERSON] , проживаючи з донькою [PERSON] на території України, зловживала спиртними напоями, не була офіційно працевлаштована, продала будинок, де мешкала із дитиною та співмешканцем, часто залишала дівчинку у бабусі та дідуся, витрачала кошти, які заробляла у Польщі на власні потреби. Сестра декілька разів влаштовувала її на роботу в Україні, але [PERSON] виганяли за прогули і вживання алкогольних напоїв. Декілька раз [PERSON] забирала племінницю до себе на тимчасове проживання. [PERSON] не має бажання проживати з матір`ю однією сім`єю (інформація психолога від 21.10.2022 року). [PERSON] відомо, де знаходиться її дитина, вона інколи телефонує доньці, але приїздити по дитину або до дитини, вона не збирається. Згідно висновку 28 вересня 2022 року було обстежено умови проживання дитини за адресою проживання у сім`ї тітки: [ADDRESS] . В ході обстеження встановлено, що у будинку є достатньо житлової площі для проживання сім`ї тітки та племінниці. Умови проживання відмінні, дитина забезпечена усім необхідним для комфортного проживання, навчання, розвитку та проведення дозвілля (акт обстеження умов проживання від 28 вересня 2022 року). Згідно з висновком виконавчого комітету Софіївської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, як органу опіки та піклування вбачається, що виконком вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідач самоусунулась від виконання батьківських обов`язків (а.с.18). Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року) (надалі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Так, статтею 23 Конвенції про права дитини, встановлено, що дитина має вести повноцінне і достойне життя в умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості в собі і полегшують її активну участь у житті суспільства. У силу ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як вбачається з роз`яснень, викладених в п. 16 постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 9 Конвенції про права дитини передбачено, що дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини. Таким чином, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд вважає, що винна поведінка матері щодо свідомого самоухилення від виконання батьківських обов`язків знайшла своє підтвердження в матеріалах справи. У судовому засіданні доведений факт, що відповідач долею своєї доньки не цікавиться, не приймає участі у її вихованні та матеріальному утриманні. Разом з цим, дитина потребує матеріальної допомоги та батьківської підтримки. Таким чином, аналізуючи здобуті у справі докази, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню та відповідач має бути позбавлена батьківських прав у відношенні до своєї дитини, оскільки не займається її вихованням, утриманням та не виконує свої батьківські обов`язки. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved