Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

10.01.2023 року позивачі звернулися до суду з позовом про скасування арешту з нерухомого майна, обґрунтувавши його наступним. Позивачі: [PERSON] (мати), [PERSON] (батько), [PERSON] (син) та [PERSON] (донька), на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12.07.1994 року, виданого Органом приватизації радгоспу «Первомайський», набули у спільну часткову власність (по 1/4 частки кожному) право власності на житловий будинок [ADDRESS] . В подальшому, даний будинок було зареєстровано Первомайським міжміським бюро технічної інвентаризації на праві спільної часткової власності, відповідно правовстановлюючого документа: свідоцтва про право власності на житло від 12.07.1994 року, виданого Органом приватизації радгоспу «Первомайський» і записано у реєстрову книгу за № 13013, дата реєстрації: 12 липня 1994 року. Після отримання будинку, всі члени родини [PERSON] зареєстрували своє місце проживання за вказаною адресою та до сьогоднішнього дня, батько і мати мешкають за даною адресою. Діти змінили місце проживання створивши свої сім`ї. Родина [PERSON] , на початку грудня місяця 2022 року, вирішила відчужити належне їм майно, яке перебуває у спільній частковій власності ( [ADDRESS] ) на користь своєї матері, позивачки по справі [PERSON] , для чого звернулись до нотаріуса, який відмовив у здійсненні дарування будинку (його частин) на підставі наявного обтяження нерухомого майна. Наявні актуальні відомості про обтяження: Тип обтяження: арешт (архівний запис); Реєстраційний номер обтяження: 3436713; Зареєстровано: 10.07.2006 09:08:34 за № 3436713 реєстратором: Друга первомайська державна нотаріальна контора, 55213, Миколаївська обл., Первомайський р., м. Первомайськ, вул. Грушевського, 1, (05161) 7-54-76; Підстава обтяження: ухвала, б/н, 05.03.1999, Народний суд Первомайського району; Об`єкт обтяження: будинок, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса: [ADDRESS] ; Власник: [PERSON] , Причина відсутності коду: архівний запис; Додаткові дані: Архівний номер: 1901306NIKOLAEV9, Архівна дата: 10.01.1997, Дата виникнення: 05.03.1999, № реєстра: 59003-65, внутр. № 4901412В22ЕЕ32372937, коментар: 13/18 1-аПЕрвом.нк. Так, у 1999 році, [PERSON] працювала на посаді головного бухгалтера в КСП «Первомайський» та допустила порушення норм чинного на той час законодавства, чим вчинила кримінальний злочин, передбачений ч. 2 ст. 148-2 КК України ухилення від сплати податків, зборів, інших обов`язкових платежів (Кримінальний кодекс України від 28.12.1960 року). За дане правопорушення її було притягнено до кримінальної відповідальності. Відповідно до вироку Первомайського міського суду Миколаївської області від 27.05.1999 року (справа № 1-140 від 1999 року) [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ст. 148-2 ч. 2 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 100 грн. в дохід держави. На запит до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, про ознайомлення з матеріалами вказаної справи, у рамках якої було винесено ухвалу б/н Народного суду Первомайського району про накладення арешту від 05.03.1999 року, отримано відповідь вих. № 3.18/137/2022 від 21.12.2022 року, згідно якої встановлено, що матеріали вказаної кримінальної справи знищені, у зв`язку з закінченням строків зберігання та наявний лише оригінал вироку № 1-140, який зберігається в книзі № Б списаних справ за 1999 рік. На час досудового розслідування вказаної справи на підставі звернення слідчого, Народним судом Первомайського району від 05.03.1999 року було накладено арешт на майно [PERSON] , що складалось з 1/4 частки будинку [ADDRESS] , у якості забезпечення можливого позову у справі та гарантії повернення майна. Але, судом не було взято до уваги, що частки у спільній власності на будинок виділені між співвласниками, тому арешт було накладено на будинок в цілому. Штраф, у розмірі 100 грн., відповідно до вироку Первомайського міського суду Миколаївської області від 27.05.1999 року, Позивачкою був сплачений у встановлений строк, але квитанція про його сплату не збереглась. Відсутність заборгованості та виконання вироку суду у частині сплати штрафу підтверджується відомостями з Автоматизованої системи виконавчого провадження (сайт: https://asvpweb.minjust.gov.ua/). У процесі заповнення відповідних граф «Прізвище», «Ім`я», «По-батькові», «Дата народження» зазначеними даними: « [PERSON] , [INFO] », будь-яких записів про відкриття виконавчих проваджень не знайдено. Також, варто наголосити, що вирок Первомайського міського суду Миколаївської області від 27.05.1999 року по справі № 1-140, не містить даних про зняття накладеного обтяження (арешту майна). У зв`язку з чим, [PERSON] вважала, що виконання вироку суду призводить до автоматичного зняття з неї накладених раніше заборон, тому не зважала на наявність обтяження та згадала про його дію тільки у кінці 2022 року, при відчуженні майна іншими співвласниками. Інші співвласники будинку взагалі не знали про наявність будь-яких накладених обтяжень на їх майно та дізнались про зазначене лише від нотаріуса. Фактично вищевказаний арешт нерухомого майна (архівний запис) було зареєстровано у реєстрі заборон "Феміда" (реєстр, який вже не використовується у роботі, так як втратив чинність, дію та програмне забезпечення, у зв`язку з створенням іншого реєстру) та 10.07.2006 року перереєстровано до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (архівна складова Державного реєстру речових прав на нерухоме майно діючий реєстр) за № 3436713, Другою Первомайською державною нотаріальною конторою. З часу винесення ухвали Народного суду Первомайського району про накладення арешту від 05.03.1999 року по теперішній час, минуло повних 23 роки. З цих підстав Позивачі вимушені звернутися до суду з позовною заявою про скасування арешту з вищезазначеного нерухомого майна, для подальшої реалізації права розпорядження власним майном. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно додержуючись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів. Також, на підставі вказаної Постанови Пленуму встановлено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику; відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Співвласниками будинку являються чотири особи, які виступають Позивачами. Також, наявна особа, в інтересах якої було накладено арешт на майно, це слідчий міліції, державна установа якого встановлюється як Відповідач по справі. На підставі ст. ст. 278-279 ЦПК України, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивачів в судове засідання надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, підтримав вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити. Від представника відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі. Відповідач вважає, що питання про скасування арешту майна, який накладений в межах кримінальної справи, що вирішена в порядку КПК України 1960 року ухваленням вироку, повинно вирішуватися судом, що постановив цей вирок в порядку, визначеному КПК України, а не судом в порядку цивільного судочинства. При цьому відповідач посилається на висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 569/4374/16-ц. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12.07.1994 року, виданого Органом приватизації радгоспу «Первомайський», позивачі набули у спільну часткову власність (по 1/4 частки кожному) право власності на житловий будинок [ADDRESS] . Ухвалою б/н від 05.03.1999, Народний суд Первомайського району наклав арешт на вказаний будинок, вірогідно в межах кримінальної справи порушеної відносно однієї з співвласників будинку [PERSON] , яка вироком Первомайського міського суду Миколаївської області від 27.05.1999 року була засуджена за ч. 2 ст. 148-2 КК України (1960 року) (ухилення від сплати податків, зборів, інших обов`язкових платежів) до штрафу у розмірі 100 грн. Суд вважає, що справа повинна розглядатися саме в порядку цивільного судочинства, оскільки такий висновок було зроблено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 727/2878/19. Відповідно до п. 2 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в правах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 р. позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи викладене, а також той факт, що позивачі на даний час не мають можливості вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, а з часу накладення арешту у межах кримінальної справи минуло понад 23 роки, об`єктивних причин для перебування під арештом для даного майна немає, а тому суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги про скасування арешту.

Outcome: approved