Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

01 березня 2022 року позивач [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду міста Запоріжжя з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 04 жовтня 2013 року у Орджонікідзевському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №348. Позов мотивує\~тим,\~що позивач\~та відповідач\~перебувають у\~шлюбі з\~04.10.2013\~року.\~Шлюб зареєстровано\~у Орджонікідзевському\~відділі державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~реєстраційної служби\~Запорізького міського\~управління юстиції,\~про що\~в книзі\~реєстрації актів\~про одруження\~04.10.2013\~року зроблений\~відповідний актовий\~запис №\~348. Мають спільних\~дітей \~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~які проживають\~разом із\~позивачем та\~знаходяться на\~повному утриманні\~позивача. Спільне життя з відповідачем не склалось з причин несумісності поглядів на шлюб та сім`ю. Відповідач одразу після одруження почав нехтувати сімейнити цінностями, з його ініціативи постійно виникали сварки. Відповідач почав вести аморальний спосіб життя. Наразі сторони припинили вести спільне господарство та проживати разом. Примирення та збереження шлюбу вважає неможливим і таким, що суперечить її інтересам. Ухвалою суду від 20.09.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01.12.2022 р. Частково задоволено клопотання відповідача [PERSON] про надання строку для примирення, сторонам наданий тримісячний строк для примирення. Позивач в судове засідання 01.03.2023 року не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 01.03.2023 року на електронну пошту суду від представника позивача адвоката Рогозіна О.В. надійшла заява вх. № 994/23-Вх. про розгляд справи без участі позивача. В судове засідання 01.03.2023 відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином,причини неявки суду невідомі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Дані правовідносини регулюються ст. ст.110,112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб між сторонами в справі зареєстрований 04 жовтня 2013 року у Орджонікідзевському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №348, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). Від шлюбу мають двох дітей [PERSON] , [INFO] , про що свідчить Свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.5), та [PERSON] , [INFO] , про що свідчить Свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.6) Подружжя не підтримує шлюбних відносин і спільного господарства не ведуть. Спільне життя сторін не склалося в зв`язку з причин поглядів на шлюб та сім`ю. Відповідач одразу після одруження почав нехтувати сімейними цінностями, з його ініціативи постійно виникали сварки. Позивач та відповідач згідно матеріалів справи не примирились, про що зокрема свідчить заява представника позивача, яка була подана на електронну пошту суду 01.03.2023 року, в якій відсутні відомості щодо примирення сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно із постановою Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Судом було встановлено, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, в сім`ї втрачена взаємоповага та розуміння, шлюб існує лише формально й зберегти сім`ю неможливо, причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного, відсутнє взаєморозуміння. Сім`я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню, оскільки подальше життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Виходячи з викладеного, оскільки сім`я сторін фактично розпалася, існує лише формально і зберегти її неможливо, оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство й відносини між ним стали віддалені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач визнає позовні вимоги суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя подружжя неможливо, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Таким чином суд повно, всесторонньо та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ст.\~28\~ЦК України фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм іменем. Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається з прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із Закону, звичаю національної меншини, до якої вона належить. Зокрема, Законом України №2398-У1 «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», який набув чинності 27.07.2010р., внесено зміни до ст. 235 ЦК України, а саме було доповнено частиною другою, згідно якої у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час реєстрації шлюбу, що розривається. Статтею 295\~ЦК передбачено, що прізвище фізичної особи може бути змінене у разі реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу або визнання його недійсним. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач вимог щодо зміни прізвища не заявляла, суд вважає за необхідне залишити позивачу прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 2 ст.\~115\~Сімейного кодексу\~України після набрання рішенням законної сили необхідно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Враховуючи той факт, що позивач просила не проводити розподіл судових витрат, такі слід віднести на її рахунок.

Outcome: approved