Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява позивача ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» до відповідача [PERSON] , в якій позивач просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в порядку регресу у розмірі 12\~800,00 грн. та стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 2 481,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що ПрАТ «СГ «ТАС» було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів AO 6037118. Забезпеченим ТЗ за Полісом є BMW 530D, д.н. [NUMBER] . Однак 28.08.2019 року о 17:40 год. в м. Харкові, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого ТЗ BMW 530Dд.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та ТЗ Mazda 6, д.н. [NUMBER] . В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено ТЗ Mazda 6, д.н. [NUMBER] , що підтверджується постановою Київського районного суду м. Харкова від 06.11.2019 року (справа №953/20972/19), в якій було визнано винним у вчиненні зазначеного ДТП відповідача [PERSON] . Враховуючи наявність Полісу, водій пошкодженого ТЗ Mazda 6, д.н. [NUMBER] звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» з повідомленням про ДТП. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого Mazda 6, д.н. [NUMBER] було проведено його огляд, про що складено акт огляду ТЗ та ремонтну калькуляцію № 24833_08, відповідно до якої вартість ремонту пошкодженого ТЗ, внаслідок ДТП. Позивачем на підставі заяви власника пошкодженого ТЗ\~про страхове\~відшкодування та\~зібраних документів\~складено Страховий\~акт №01827/08/920\~від 27.01.2020\~року на\~суму 12\~800,00\~грн.,\~яку виплаченого\~в якості\~страхового відшкодування,\~що підтверджується\~платіжним дорученням\~№75957\~від 28.01.2020\~року.\~Постановою Київського\~районного суду\~м.\~Харкова від\~06.11.2019\~року (справа\~№953/20972/19),\~встановлено,\~що відповідач\~залишив місце\~ДТП. Відтак, позивач, посилаючись на положення чинного законодавства, вважає, що відповідач зобов`язаний відшкодувати йому шкоду в порядку регресу в розмірі 12 800,00 грн. У зв`язку з викладеним позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. \~ \~ \~ \~ Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.12.2022 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» до [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування. Призначено судове засідання. В судове засідання учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не надав, у зв`язку з чим на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.02.2023 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що між ПрАТ «СГ «ТАС» та страхувальником укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс № AO 6037118, строк дії договору з 16.07.2019 р. по 15.09.2019 року включно. Забезпечений транспортний засіб за полісом - BMW 530 тип В3, д.н. [NUMBER] (а.с. 18). 28.08.2019 року о 17:40 год. в м. Харкові відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого ТЗ BMW 530Dд.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та ТЗ Mazda 6, д.н. [NUMBER] . В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено ТЗ Mazda 6, д.н. [NUMBER] , що підтверджується постановою Київського районного суду м. Харкова від 06.11.2019 року (справа №953/20972/19). На підставі вищевказаної постанови Київського районного суду м. Харкова від 06.11.2019 року у адміністративній справі №953/20972/19 [PERSON] , [INFO] , визнано винним у вчинені правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП і призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 340 грн. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , в дохід держави судовий збір в сумі 384 грн. 20 коп. З мотивувальної частини зазначеної постанови судді вбачається, що 28.08.2019 о 17:40 год.\~ [PERSON] керуючи автомобілем «BMW 530D»,\~н.з. [NUMBER] , не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем «Mazda», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та з невідомих причин залишив місце пригоди. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Вина водія [PERSON] підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме відомостями, що містяться в протоколах про адміністративні правопорушення ДПР18 №354618, ДПР18 №354619 від 11.10.2019; схемою місця ДТП; письмовими поясненнями водіїв [PERSON] , [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до ч. ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже ті обставини, що в результаті незаконних дій [PERSON] сталася ДТП, під час якої пошкоджений автомобіль ТЗ Mazda 6, д.н. [NUMBER] ( під керуванням [PERSON] ), а також факт залишення [PERSON] місця пригоди - доказуванню не підлягають, оскільки встановлені постановою суду, яка набрала законної сили. Враховуючи наявність Полісу, водій пошкодженого ТЗ Mazda 6, д.н. [NUMBER] [PERSON] звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» з повідомленням про ДТП (а.с. 16-17). З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого Mazda 6, д.н. [NUMBER] було проведено його огляд, про що складено акт огляду ТЗ та ремонту калькуляцію №24833_08, відповідно до якої визначено вартість ремонту пошкодженого ТЗ та запчастин (а.с. 10-14). На підставі відповідної заяви власника пошкодженого ТЗ про страхове відшкодування, розмір якого складає 12800,00 грн., та зібраних документів складено Страховий акт №01827/08/920 від 27.01.2020 року на суму 12 800,00 грн., зазначену суму виплачено в якості страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням №75957 від 28.01.2020 року (а.с. 8, 15, 22, 23). Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1\~ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2\~статті 78 ЦПК України зазначено, що\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Пунктом 2.1. ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), потерпілі (стаття 4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно із абзацом 1 п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ч. 16 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування»). Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку, встановленому законодавством. В силу положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. За змістом ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З аналізу змісту гл. 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої ст. 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Така конструкція цивільно-правової відповідальності надає потерпілому можливість більш ефективно та оперативно захистити свої права та інтереси. Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою. Відповідно до\~ст. 993 ЦК України\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Положеннями\~ст. 1192 ЦК України\~передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Разом з тим, відповідно до абзацу «в» пп. 38.1.1. п.38.1. ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: «Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної\~пригоди за\~його участю\~самовільно залишив\~місце пригодичи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Цивільно-правова відповідальність юридичної або фізичної особи за завдану майнову шкоду на підставі\~ст. 1166 ЦК України\~настає за умови доведеності всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою та вина в заподіянні шкоди (постанова Верховного Суду України від 03.06.2015 у справі № 6-305 цс15). Пленум Верховного Суду України у роз`ясненнях, викладених у п. 2\~ постанови від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»\~звертає увагу судів на те, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Так, дослідивши надані позивачем письмові докази, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні є доведеними ті обставини, що відповідач [PERSON] винний у вчиненні ДТП, в результаті якого пошкоджено автомобіль Mazda 6, д.н. [NUMBER] , однак залишив місце ДТП, а позивачем відшкодована вартість ремонту вказаного автомобіля в розмірі 12 800,00 грн. власнику, отже вказані обставини відповідно до наведених вище законодавчих положень є підставою для відшкодування відповідачем позивачу в порядку регресу шкоди в розмірі 12 800,00 грн., що не спростовано в судовому засіданні відповідачем належними доказами. Відтак суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Окрім того, на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений відповідно до платіжної інструкції №4678 від 23.09.2022 року у сумі 2 481,00 грн., що підтверджується матеріалами справи (а.с. 26). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved