Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до ТзОВ «Волиньгаз збут» (далі відповідач 1), АТ «Волиньгаз» (далі відповідач 2) про стягнення коштів. Позовні вимоги,\~враховуючи відповідь\~на відзив,\~мотивує тим,\~що з метою повернення йому переплати за користування природним газом, звернувся до ТзОВ «Волиньгаз збут» із заявою про повернення надмірно сплачених грошових коштів в розмірі 60,20 грн. Із наданої відповіді йому стало відомо, що станом на 28.09.2022 року обліковується переплата в сумі 60,20 грн., однак, після проведення інвентаризації рахунків за його особовим рахунком, встановлено, що перед ТзОВ «Волиньгаз збут» заборгованість складає 26,83 грн., а заборгованість перед ним є у попереднього газопостачальника відповідача 2 в розмірі 87,03 грн., що надавав послуги до 01.07.2015 року. Вказує, що звернувся із заявою до АТ «Волиньгаз» з метою повернення йому заборгованості з врахуванням ч. 2 ст. 625 ЦК України із урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення повернення заборгованості, а також трьох процентів річних від простроченої суми. Із наданої відповіді йому стало відомо, що станом на 05.10.2022 року у АТ «Волиньгаз» за послугу розподілу природного газу переплата та заборгованість відсутня. На підставі наведеного, просить суд стягнути з відповідача 1 на свою користь помилково надмірно сплачені кошти за користування природним газом у розмірі 60,20 грн., стягнути з відповідача 2 на його користь заборгованість, яка утворилась в процесі користування природним газом до 01.07.2015 року із врахуванням індексу інфляції за весь час прострочення заборгованості суми, а також трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 206,87 грн. Відповідач ТзОВ «Волиньгаз збут» у відзиві на позовну заяву вказує, що у листі №437-Лв-1189-0922 повідомило позивача, що за адресою: [ADDRESS] обліковується переплата в сумі 60,20 грн. Разом з цим, у цьому ж листі позивачу було роз`яснено, що вказана сума виникла внаслідок складання суми переплати 87,03 грн., яка виникла до 01.07.2015 року перед АТ «Волиньгаз» та заборгованості перед ТзОВ «Волиньгаз збут» в сумі 26,83 грн. (87,03 26,83 = 60,20). Таким чином, вказує, що за особовим рахунком позивача обліковується заборгованість за постачання природного газу в сумі 26,83 грн. Будь-яких доказів переплати позивачем до позовної заяви не надано. Просив відмовити в задоволенні позову. Відповідач АТ «Волиньгаз» у відзиві на позовну заяву вважає, позовні вимоги позивача необґрунтованими, невмотивованими та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства, оскільки, станом на 17.01.2023 року у позивача відсутня як заборгованість так і переплата за послуги, надані АТ «Волиньгаз». Доказів протилежного [PERSON] не надано та не надано розрахунку суми трьох відсотків річних в сумі 206,87 грн., що унеможливлює перевірку правильності такого розрахунку. Просив відмовити в задоволенні позову. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 05 грудня 2022 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків у ній зазначених. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 19 грудня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. У відповідності до ст. 714 ЦК України,\~за договором\~постачання енергетичними\~та іншими\~ресурсами через\~приєднану мережу\~одна сторона\~(постачальник)\~зобов`язується\~надавати другій\~стороні (споживачеві,\~абонентові)\~енергетичні та\~інші ресурси,\~передбачені договором,\~а споживач\~(абонент)\~зобов`язується\~оплачувати вартість\~прийнятих ресурсів\~та дотримуватись\~передбаченого договором\~режиму її\~використання,\~а також\~забезпечити безпечну\~експлуатацію енергетичного\~та іншого\~обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Виходячи з положень статей 526, 626-631 ЦК України, укладений договір є обов`язковим для належного виконання сторонами відповідно до його умов вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Згідно зі статтею 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статей 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Споживач має право: 1) одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; 6) на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Пункт 39 частини першої статті 1 Закону України «Про ринок природного газу», визначив наступних суб`єктів ринку природного газу: оператор газотранспортної системи; оператор газорозподільної системи; оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач. Взаємовідносини постачальника із споживачем визначаються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП №2496 від 30 вересня 2015 року (далі Правила), та Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим постановою НКРЕКП №2500 від 30 вересня 2015 року (далі Типовий договір). Зокрема, згідно з пунктом 1 розділу І Правил, ці Правила регулюють відносини, що виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з оператором газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ). Пункт 1 розділу ІІІ Правил визначив, що підставами для постачання природного газу побутовому споживачу є в тому числі наявність у побутового споживача договору розподілу природного газу, укладеного з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого підключений об`єкт споживача. Відповідно до пункту 13 розділу ІІІ Правил розрахунки за послуги з газопостачання можуть проводитися на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та між опалювальний періоди. Аналогічні положення містить Типовий договір, згідно з пунктом 2.2 якого, обов`язковою умовою для постачання природного газу споживачу є наявність у споживача укладеного в установленому порядку з Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, на підставі якого споживач набуває право правомірно відбирати газ із газорозподільної системи. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 30). Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1650 від 28.05.2015 року ТзОВ «Волиньгаз Збут» було видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом на території Волинської області терміном дії з 01.07.2015 року. До 01.07.2015 року єдину послугу з продажу природнього газу, яка включала і постачання, і розподіл, здійснювало АТ «Волиньгаз». Згідно особового рахунку [NUMBER] [PERSON] є споживачем послуг ТзОВ «Волиньгаз Збут» з постачання природнього газу (а.с. 41). З 01.05.2022 року функції постачальника розпочало виконувати ТзОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України». 26.07.2022 року [PERSON] звернувся до відповідача 1 з вимогою про повернення помилково сплачених коштів в сумі 60,20 грн. (а.с. 25). Зазначена переплата обліковується по особовому рахунку позивача (а.с. 41). З відповіді ТзОВ «Волиньгаз Збут» від 28.09.2022 року № 437-Лв-1189-0922 вбачається, що станом на 28.09.2022 року за адресою: [ADDRESS] обліковується переплата у сумі 60,20 грн. За результатами інвентаризації розрахунків за особовим рахунком [NUMBER] встановлено, що перед ТзОВ «Волиньгаз Збут» заборгованість складає 26,83 грн., яку просять оплатити. Перед попереднім постачальником переплата складає 87,03 грн., яка сформувалася в процесі споживання природного газу до 01.07.2015 року та його оплати (а.с. 27). Таким чином, наявність переплати у сумі 60,20 грн. по особовому рахунку позивача, підтверджена наявними у справі доказами. Разом з тим, на підставі вищезазначеної відповіді відповідача 1, позивач 04.10.2022 року звернувся до РГК «Волиньгаз», що надавав послуги з продажу природного газу до 01.07.2015 року, із заявою про повернення йому 87,03 грн. переплати та відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, 3% річних у розмірі 198,84 грн. та 180,57 грн. інфляційних втрат за весь час прострочення (а.с. 29). У відповідь АТ «Волиньгаз» листом від 05.10.2022 року №430-Лв-5008-1022, повідомило позивача, що станом на 05.10.2022 року за адресою: [ADDRESS] , за послугу розподілу природного газу заборгованість відсутня (а.с. 30). Разом з тим, із довідки АТ «Волиньгаз» від 17.01.2023 року №43003.1-Сл-528-0123 вбачається, що за споживачем [PERSON] відсутній борг та переплата за газопостачання (а.с. 48). Будь-який доказів наявності переплати позивачем у АТ «Волиньгаз» за послугу розподілу природного газу до матеріалів справи не долучено та не здобуто під час розгляду справи. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що позов до відповідача 1 слід задовольнити, а саме стягнути з ТзОВ «Волиньгаз Збут» на корить позивача помилково сплачені кошти в сумі 60,20 грн. В позові до АТ «Волиньгаз» слід відмовити, оскільки, наявність переплати у відповідача 2 перед позивачем судом не встановлена і з матеріалів справи не вбачається, а відтак, і відсутні підстави для застосування ч. 2 ст. 625 ЦК України до даних правовідносин. Також, у зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", тому судовий збір в сумі 992,40 грн. слід стягнути з відповідача 1 на користь держави.

Outcome: partial