Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. [PERSON] звернувся до Олевського районного суду Житомирської області з позовом до [PERSON] , в якому на підставі статей 105,110-112 СК України просить розірвати шлюб. В обґрунтування позову зазначив, що він перебуває у шлюбі з відповідачкою з 17.02.2015 року. Від шлюбу мають не повнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачкою не склалося. У зв`язку з несумісністю характерів вони не знаходять порозуміння між собою, що призводить до частих конфліктів між ними, так як у них різні погляди на життя та побудову сімейних відносин. Шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 02.02.2023 року постановлено ухвалу про прийняття справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, призначено до судового розгляду. У судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги визнає. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав до суду заяву, в якій позов підтримує повністю, просить його задовольнити, справу просить розглядати у його відсутність. Заперечення стосовно розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Відзив на позов від відповідача до суду не надійшов. Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України,\~у\~разі\~неявки в\~судове\~засідання\~всіх учасників\~справи,\~чи\~в\~разі якщо\~розгляд\~справи\~здійснюється судом\~за\~відсутності\~учасників справи,\~фіксування\~судового\~процесу за\~допомогою\~звукозаписувального\~технічного засобу\~не\~здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Олевського районного управління юстиції у Житомирській області, 17.02.2015 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №19, прізвище дружини після реєстрації шлюбу: " [PERSON] ". Згідно зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] повторно виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції у Житомирській області 20.01.2023 року, сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Мотиви суду. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Суд вважає встановленою наявність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги позивача про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до положень ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. За правилом ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Як вбачається із змісту поданої позовної заяви, яка не заперечується відповідачкою, спільне життя у сторін не склалося, на даний час сім`я розпалася. Підставою для розпаду сім`ї стало те, що між позивачем та відповідачкою постійно виникали непорозуміння та суперечки через несумісність їхніх характерів. Примирення між сторонами неможливе, шлюбні відносини не підтримують, втратили повагу та почуття одне до одного в зв`язку з чим сім`я розпалася остаточно. Позивач обдумав своє рішення і остаточно визначився із серйозністю своїх намірів щодо розірвання шлюбу. Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що позивач скористався правом на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу, відповідачка позовні вимоги визнала та не подала у визначеному ЦПК України порядку жодного доказу на спростування доводів позивача, викладених ним у позовній заяві. Враховуючи зазначене, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки позивач не бажає перебувати у шлюбі, а примушування до збереження шлюбу не допускається та збереження шлюбу суперечить інтересам однієї із сторін. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved