Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 06.12.2021 звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, поділ спільного\~майна подружжя. Позовна заява обґрунтована тим, що між позивачем та відповідачем 04.08.2002 було зареєстровано шлюб, мають сина [PERSON] , [INFO] . Зазначала, що фактичні шлюбні відносини припинено в січні 2021 року. За час перебування в шлюбі сторонами придбано квартиру [ADDRESS] , автомобіль CITROEN BERLINGO, 2010 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , а також 1/2 частину житлового будинку в [ADDRESS] . Зазначене майно вважає спільною сумісною власністю подружжя. В позовній заяві просила розірвати зареєстрований 04.08.2002 шлюб з відповідачем [PERSON] . Просила також визнати спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] ; автомобіль CITROEN BERLINGO, 2010 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , та 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Просила визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] та на 1/4 частину від житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] . Просила стягнути з [PERSON] на її користь вартість частини автомобіля в сумі 74306 грн та вирішити питання про понесені судові витрати. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 07.12.2021 відкрито провадження \~у справі\~за позовом\~ [PERSON] за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Відповідачем [PERSON] 29.12.2021 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що сторони разом не проживають з 26.06.2021, а не з січня 2021 року, як зазначила позивач. Вважає, що можливе збереження сім`ї, тому просив суд надати сторонам термін для примирення. Щодо поділу майна відповідач зазначив, що можливо розділити майно в позасудовому порядку, але жодних пропозицій від позивача йому не надходило. Вказував, що транспортний засіб ним було відчужено 22.12.2021, тому погоджується компенсувати позивачу половину вартості отриманих за нього коштів в розмірі 22500 грн. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог про поділ спільного майна. 31.12.2021 позивачем [PERSON] подано до суду відповідь на відзив, де зазначила, що дії відповідача з реалізації транспортного засобу вважає недобросовісними, такими, що свідчать про свідоме ухилення від поділу спільного майна. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 14.02.2022 в задоволенні клопотання [PERSON] про надання сторонам терміну для примирення відмовлено, закрито підготовче\~провадження в\~справі за\~позовом [PERSON] \~до\~ [PERSON] \~ про\~розірвання шлюбу, поділ спільного\~майна подружжя. Позивачем [PERSON] 27.01.2023 подано до суду заяву, в якій уточнила зміст позовних вимог в частині стягнення грошової компенсації належної їй частки транспортного засобу CITROEN BERLINGO, 2010 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , та просила стягнути на відшкодування вартості 1/2 частини автомобіля кошти в сумі 181200 грн. В судовому засіданні з розгляду справи по суті представник позивача повністю підтримав подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач [PERSON] в судовому не заперечував проти розірвання шлюбу. Погоджувався з тим, що майно, яке предметом позову, було придбане під час шлюбу та не заперечував про визнання за позивачем права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Не погоджувався з визначеним позивачем розміром компенсації вартості частки транспортного засобу CITROEN BERLINGO, 2010 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , який ним було реалізовано без згоди позивача та пояснив, що згоден сплатити грошову компенсацію в розмірі 22500 грн. Заперечував щодо визнання за позивачем права власності на 1/4 частину житлового будинку по [ADDRESS] . Представник відповідача в судовому засіданні не погоджувався з визначеною вартістю транспортного засобу CITROEN BERLINGO, 2010 року випуску, д.н.з. [NUMBER] . Суд, заслухавши думки учасників справи, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] , 1973 року народження, та [PERSON] , 1972 року народження, з 04.08.2002 перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд, враховуючи встановлені обставини, приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Також судом встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу від 16.10.2012 [PERSON] прийняв у власність двокімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 45,5 кв.м., житловою площею 28,7 кв.м. Пунктом 5. зазначеного договору купівлі-продажу передбачено, що дружина покупця подала заяву про свою згоду на купівлю чоловіком вищевказаної квартири. Також встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 06.09.2016 відповідач [PERSON] прийняв у власність в цілому 1/2 (3/10 та 1/5) частину житлового будинку [ADDRESS] . Зазначений договір відповідачем укладено зі згоди дружини [PERSON] . Матеріалами справи встановлено, що автомобіль CITROEN BERLINGO, 2010 року випуску, об`єм двигуна 1598 куб.см, д.н.з. [NUMBER] , 13.03.2020 було зареєстровано за відповідачем [PERSON] . Відповідно до ст. ст. 60 Сімейного кодексу України, ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Як встановлено судом, спірне майно, а саме: квартира, частина жилого будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд та транспортний засіб були придбані [PERSON] за час перебування в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , тому суд приходить до висновку про обґрунтованість твердження позивача про те, що таке майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Будь-які підстави вважати, що спірне майно було придбане виключно за особисті кошти відповідача, що на спірне майно не розповсюджується режим спільної сумісної власності подружжя відповідно до норм ст. 57 СК України, відсутні. Тому суд приходить до висновку, що квартира [ADDRESS] ; автомобіль CITROEN BERLINGO, 2010 року випуску, та 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] в розумінні норм ст. 60 СК України та ст. 368 ЦК є об`єктами спільної сумісної власності сторін по справі, як подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (ч. 4 ст. 65 СК України). Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, що мають істотне значення. На підставі викладеного, оскільки спірне майно набуте під час перебування у зареєстрованому шлюбі, частки майна дружини та чоловіка є рівними, між сторонами по справі [PERSON] та [PERSON] були відсутні жодні домовленості щодо поділу майна подружжя, а також шлюбний договір, суд приходить до висновку, про необхідність визнання за позивачем права власності на 1/2 частину спірного майна. З метою захисту прав позивача необхідно визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , та на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , як на частку в праві спільної сумісної власності подружжя. При вирішення справи суд виходить з того, що відповідно до ст. 16 ЦК України, ст. ст. 68-71 СК України належним способом захисту права позивача у зв`язку з заявленими нею позовними вимогами про поділ майна є визнання за нею права власності на частку в майні, яке є спільною сумісною власністю подружжя. Щодо позовних вимог про стягнення грошової компенсації вартості частки в праві власності на транспортний засіб суд виходить з такого. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша\~статті 16 ЦК України). Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої\~статті 2 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша\~статті 13 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша\~статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша\~статті 77 ЦПК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта\~статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц вказано, що: «визначаючи розмір грошової компенсації 1/2 вартості автомобіля та автобуса, суд першої інстанції виходив з того, що розмір компенсації за належну частку в майні, яке є спільною сумісною власністю подружжя та відчужене без згоди одного з подружжя, визначається із суми, за яку це майно було продано, а не із вартості аналогічних транспортних засобів на час поділу майна. Змінюючи рішення місцевого суду в частині розміру грошової компенсації, апеляційний суд дійшов висновку про те, що така компенсація підлягає стягненню з відповідача, виходячи з вартості транспортних засобів на час розгляду справи. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30\~постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. З урахуванням наведеного та відступаючи від правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі № 201/14044/16-ц, провадження № 61-189ск17, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.». В даній справі судом встановлено, що відповідач [PERSON] після пред`явлення позивачем позову до суду та без згоди позивача [PERSON] 22.12.2021 уклав договір купівлі-продажу автомобіля марки CITROEN BERLINGO, 2010 року випуску, колір червоний, номер кузова (шасі, рама) [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] . Той факт, що договір було укладено за відсутності згоди дружини [PERSON] визнавався відповідачем в судовому засіданні. Також відсутні підстави вважати, що спірний автомобіль відчужений в інтересах сім`ї, оскільки [PERSON] визнавав ту обставину, що автомобіль було відчужено після фактичного припинення шлюбних відносин з позивачем, останній погоджувався відшкодувати позивачу вартість часки автомобіля в розмірі 22500 грн. Разом з тим, відповідно до висновку експерта № 10062 від 13.01.2023 середня ринкова вартість подібного за своїми якостями автомобіля CITROEN BERLINGO, 2010 року випуску, колір червоний, кузов універсал-В, об`єм двигуна 1598 куб. см., д.н.з. [NUMBER] , станом на 13.01.2023, на час виконання дослідження, складає 362400 грн. На підставі викладеного, враховуючи відчуження відповідачем транспортного засобу проти волі іншого з подружжя, суд приходить до висновку, що розмір компенсації підлягає визначенню відповідно до ринкової вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. Тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобіля CITROEN BERLINGO, 2010 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , в розмірі 181200 грн. Позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Частиною 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір та інші судові витрати покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем [PERSON] понесені та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 8093,53 грн та на правову допомогу в розмірі 9000 грн, а також за проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 17000 грн. У зв`язку з задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відповідні понесені та документально підтверджені судові витрати всього в розмірі 34093,53 грн. При вирішенні питання про стягнення витрат на правову допомогу суд виходить з того, що документально підтверджено сплату суми в розмірі в 9000 грн, а не 15000 грн. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Outcome: approved