Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

27.01.2022 р. [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із позовною заявою у якій просить стягнути кошти із [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог до [PERSON] зазначає, що 01.02.2019 року виявив, що 07.11.2018 року він помилково перерахував на картковий банківський рахунок № [NUMBER] , який належить [PERSON] власні кошти у загальній сумі 27745,00 грн. Вказує, що відповідачка безпідставно набула грошові кошти без належної правової підстави, позивач неодноразово звертався до неї з проханням повернути помилково перераховані ним кошти, але остання не повернула їх в позасудовому порядку. Просить стягнути із [PERSON] 36765,00 грн. яка складається із основної суми боргу 27745,00 грн., суми інфляції - 6339,08 грн., 3% річних - 2681,76 грн. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 01.02.2022 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14.06.2022 р. роз`єднано позовні вимоги до [PERSON] та [PERSON] у різні провадження. 03.10.2022 р. на адресу суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача 43986,75 грн. грошових коштів та 9992,40 грн. судових витрат. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзиву не надав. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить наступного висновку. Судом встановлено, що 07.11.2018 р. було здійснено перерахунок коштів на рахунок одержувача [NUMBER] у сумі 13972,00 грн. та 13773, 00 грн. На підставі ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 14.06.2022 р. про витребування від АТ КБ «ПриватБанк» виписки про зарахування грошових коштів на картковий рахунок № [NUMBER] , отримано запитувану інформацію згідно якої 07.11.2018 року через авторизацію в терміналі за допомогою телефону, номер якого належить клієнту [PERSON] на карту № [NUMBER] здійснено два зарахування через термінал самообслуговування за адресою: [ADDRESS] на суму 13972,00 грн. та 13773, 00 грн. Вказана карта належить [PERSON] . Статтею 1212 Цивільного кодексу України врегульовано загальні положення про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Висловлюючи правову позицію щодо застосування ст. 1212 ЦК України, Верховний Суд у постанові від 06 лютого 2020 року (справа N 910/13271/18) зазначив наступне: "Отже, стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі N 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі N 918/47/18, від 01.04.2019 у справі N 904/2444/18. Враховуючи те, що позивач мав договірні відносини позики із відповідачем [PERSON] позовні вимоги щодо якого виділено в окреме провадження та те, що за словами позивача останній є чоловіком [PERSON] , суд виходить із висновку щодо високої вірогідності того, що позивач знав кому і за що він перераховує грошові кошти. Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 5 квітня 2001 року № 2346-III, який діяв на момент виникнення правовідносин, платник несе відповідальність за відповідність інформації, зазначеної ним в документі на переказ, суті операції, щодо якої здійснюється цей переказ. Відповідно до частин 1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Судом встановлено, що із моменту перерахування коштів, а саме з 07.11.2018 р. [PERSON] навіть не звертався до банку із повідомленням про факт помилкового перерахування грошових коштів та ініціювання процедури їх повернення. Позивач вказує, що неодноразово звертався до відповідача з метою мирного вирішення спору та повернення власних грошових коштів, проте жодних доказів на підтвердження цих обставин суду не надає. Оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позивачем не доведено помилкового перерахунку відповідачу грошей, що виключає безпідставне набуття відповідачем спірних грошових коштів. На підставі зазначеного, суд доходить висновку висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку з недоведенням позивачем обставин, на які він посилався в обґрунтування позовних вимог. З огляду на викладене,

Outcome: dismissed