Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказує, що 26 березня 2019 року між сторонами у справі зареєстровано шлюб, від якого мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Однак, у зв`язку із різними поглядами на сімейне життя, відсутністю взаєморозуміння та поваги один до одного шлюбні відносини з відповідачем фактично припинено у листопаді 2022 року, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] . Відповідно до ухвали судді Диканського районного суду Полтавської області від 27.01.2023 вказаний позов прийнято до провадження і справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. У наданий в ухвалі час, від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідач [PERSON] надав суду заяву, в якій вказав, що згодний на розірвання шлюбу. З огляду на те, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без проведення судового засідання, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони по справі 26 березня 2019 року зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Великобудищанської сільської ради Диканського району Полтавської області, актовий запис № 3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб /а.с. 4/. Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про народження дитини /а.с. 5/. Судом встановлено, що подружнє життя сторін не склалося через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. Шлюбні стосунки між подружжям фактично припинені з листопада 2022 року, відновлювати їх позивач та відповідач наміру і бажання не мають, що підтверджується доводами позовної заяви та наданою відповідачем суду заявою про згоду на розірвання шлюбу. Спільне господарство сторони не ведуть. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. При цьому, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що прямо вказано в ст. 24 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлені судом обставини свідчать, що подальше спільне життя подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам кожного з них, а також інтересам їхньої малолітньої дитини, яка повинна виховуватись в атмосфері доброзичливості, комфорту та любові, а тому, відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вирішення судом питання про прізвище, яке бажає мати той з подружжя, який змінював його під час державної реєстрації шлюбу, залежить від зазначення відповідних вимог у поданих до суду заяві або позові. Питання про вибір прізвища не зазначено у позовних вимогах, позивачем будь-яких заяв щодо зміни прізвища після розірвання шлюбу також не подано, тому воно не було предметом судового розгляду. Враховуючи те, що позивачем [PERSON] не було заявлено позовних вимог щодо стягнення з відповідача понесених нею судових витрат у справі та не подано суду будь-яких заяв чи клопотань з цього приводу, питання щодо розподілу судових витрат у справі не було предметом судового розгляду. На підставі викладеного,

Outcome: approved