Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

[PERSON] звернувся з вищеназваним позовом, мотивуючи його тим, що 10.02.1990 року він уклав шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований Виконавчим комітетом Іверської сільської ради Олександрівського району Донецької області, актовий запис №2. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . На даний час стосунки їхні погіршились, почали виникати непорозуміння та конфлікти, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Спільно не проживають, не ведуть спільного господарства. Відновлювати подружні стосунки та проживати однією сім`єю з відповідачкою позивач не бажає, просить шлюб розірвати. В суд позивач не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутність, заявлені позовні вимоги визнає. Відзив на позов суду не подавала. Згідно ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем; ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.206 цього Кодексу. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити в підготовчому судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , зареєстрованим Виконавчим комітетом Іверської сільської ради Олександрівського району Донецької області, актовий запис №2 (а.с.10). Від спільного шлюбу у сторін є неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] зареєстрованим Виконкомом Білозерської міської ради м.Добропілля Донецької області, спору щодо місця проживання якої у сторін не має (а.с.11). З пояснень позивача, викладених ним в позовній заяві, вбачається, що він з відповідачкою на даний час не підтримує сімейних відносин, і примирятись з нею та проживати однією сім`єю не бажає. Згідно зі статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. За таких обставин, враховуючи також визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до впевненості, що подальше збереження сім`ї сторін є неможливим, оскільки суперечить їхнім інтересам, а тому їхній шлюб суд розриває. Судові витрати позивач покладає на себе.

Outcome: approved