Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-02 00:00:00

31.08.2022 позивач звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що відповідачка є його колишньою дружиною, шлюб між ними розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 20.04.2016. Причиною розірвання шлюбу були різні погляди, відсутнє взаєморозуміння та довіра. Згідно рішення Шевченківського районного суду Львівської області від 17.08.2016 місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] визначено разом з ним. Дитина знаходиться на повному його забезпеченні. Відповідачка [PERSON] свідомо ухиляється від виховання доньки, не піклується про фізичний та духовний розвиток, її навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, матеріально не забезпечує. Дитина відвідує танцювальні гуртки, які інколи по`вязані з виїздом за кордон. Матір в свою чергу, постійно чинить перешкоди для розвитку дочки [PERSON] , відмовляється надавати дозволи на виїзд дитини за кордон на змагання, що створює постійний психологічний тиск на малолітню дочку. Дівчинка позбавлена материнської любові, фактично обов`язки мами взяла на себе бабуся [PERSON] , яка проживає разом з ними. Відповідачка веде аморальний спосіб життя, до дитини не навідується. Та і сама дівчинка не виявляє бажання спілкуватись з нею. При тому виникають часті випадки образи доньки та позивача з боку [PERSON] , що також негативно впливає на стан психічного здоров`я дівчинки. Вищенаведене свідчить про те, що відповідачка умисно та свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України, що є підставою для позбавлення її батьківських прав. Позивач просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо дочки [PERSON] , [INFO] . Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідачка жодного разу в суд не з`явилася і не повідомила про причини своєї неявки, а також від неї не надходило відзиву на позовну заяви чи клопотання про відкладення розгляду справи, хоча про час і місце розгляду справи належним чином повідомлялась, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі «Судова влада України». Третя особа на стороні позивача [PERSON] в суді пояснила, що відповідачка вживає спиртні напої, веде непристойний спосіб життя, має багато боргів, в її будинку страшний безлад. Відповідачка з донькою [PERSON] бачилась дуже давно, казала, що дочка їй не потрібна, та погодилась з тим, щоб дитина проживала разом зі своїм батьком, та бабусею. 24.02.2023 представник органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради надав суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] за №260001-вих-21275 від 22.02.2023, [INFO] , та акт обстеження умов проживання від 14.02.2023 за адресою: [ADDRESS] (а.с.25-27). Згідно висновку в помешканні чисто та прибрано, наявні необхідні меблі та побутова техніка. Для дитини облаштовано місця для сну та навчання. Дитина забезпечена одягом та взуттям відповідно до сезону, шкільним приладдям, належним харчуванням. [PERSON] на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, підтримав доводи викладені у позовній заяві та додатково зазначив, що жодної участі у вихованні дитини матір не бере, не піклується про неї та не спілкується з нею. За останні шість років матір бачилась з донькою лише один раз, коли привіз [PERSON] до неї за місцем її проживання. [PERSON] на засідання комісії з питань захисту прав дитини Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради не з`явилася, однак про дату та час засідання повідомлялась належним чином. В телефонній розмові повідомила, що рішенням суду визначено місце проживання малолітньої [PERSON] з батьком, тому не цікавиться дитиною та не бере участі у її вихованні. Малолітня [PERSON] на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради повідомила, що востаннє спілкувалася з матір`ю близько двох років тому. Крім цього відвідує гурток танців. На конкурси та виступи до неї приходить батько та бабуся. Комісією з питань захисту прав дитини встановлено, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, контакту із школою не підтримує, успішністю дитини не цікавиться, батьківські збори не відвідує, під час проведення виступів та конкурсів з танцю, жодного разу не з`являлася. Таким чином, Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . 02.03.2023 представник третьої особи органу опіки та піклування подав до суду клопотання про проведення судового засідання без їхньої участі, попросив при ухваленні рішення врахувати висновок органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради № 260001-вих-21275 від 22.02.2023 (а.с. 28). Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, права та обов`язки сторін суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідачки і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] - сторони у справі, є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 20.04.2016 шлюб між сторонами у справі розірвано (а.с.9). Згідно рішення Шевченківського районного суду Львівської області від 17.08.2016 місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] визначено з разом з батьком [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Факт проживання [PERSON] з батьком - [PERSON] , стверджується актом ЛКП «Варшавське-407» № 47 від 04.08.2022, зі слів та свідчень сусідів (а.с. 15). Згідно довідки №17 від 05.07.2022, виданої Закладом дошкільної освіти №167, [PERSON] відвідувала відповідний заклад з вересня 2014 року по серпень 2018 року. Під час навчання в садочку [PERSON] опікувались і займались батько [PERSON] та бабуся [PERSON] (а.с. 12). Згідно довідки № 149 від 22.08.2022, виданої Львівською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 43 про те, що [PERSON] контакту зі школою не підтримує, не цікавиться успішністю дитини, з учителем не спілкується, не відвідує батьківські збори (а.с. 13). Згідно довідки №131 від 10.08.2022 виданої міським палацом культури ім.Гната Хоткевича, [PERSON] з 01.03.2017 по даний час дійсно займається в Зразковому ансамблі сучасного естрадного танцю «Данс-клуб». За час відвідування занять [PERSON] плату за навчання вносила бабуся [PERSON] . Допитана в судовому засідання в якості свідка [PERSON] суду показала, що відповідачка її сусідка, веде аморальний спосіб життя, вживає спиртні напої та дітьми взагалі не займається. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 Сімейного кодексу України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. В матеріалах справи є наявні докази винної поведінки відповідачки [PERSON] , які, безперечно, свідчать саме про безпідставне ухилення матері від виконання своїх батьківських обов`язків. Характер поведінки відповідачки, дані про її особу та інші конкретні обставини вимагають позбавлення батьківських прав і не свідчать про наявність підстав збереження батьківських прав з відмовою в позові і попередженням відповідачки про необхідність зміни її ставлення до виховання дітей, оскільки вона без вагомих на те підстав добровільно не виявляє бажання спілкуватися з дочкою, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, матеріально не забезпечує. Головною метою позбавлення батьківських прав при вирішенні цієї справи суд вважає захист саме інтересів дітей і стимулювання матері належно виконувати свої обов`язки, оскільки позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини і водночас санкція за протиправну винну поведінку. Таким чином позбавлення відповідачки батьківських прав на даний час, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, на думку суду є єдиним можливим засобом забезпечення дитині [PERSON] спокійного життя, гармонічного виховання в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, як того вимагає ст.150 СК України. При цьому судом не встановлено, що відповідачці [PERSON] перешкоджали будь яким чином виконувати свої батьківські обов`язки. Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно ст.ст. 12, 15 вказаного Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні. Відповідно до ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у тому разі, коли вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти, що знайшло повне відображення в поведінці відповідачки [PERSON] . Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми батьківськими обов`язками. Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Своїми процесуальними правами сторони розпорядились на власний розсуд. Згідно зі ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. На підставі вищенаведеного, враховуючи те, що у судовому засіданні встановлено, що відповідачка, маючи можливість виконувати свої обов`язки відносно своєї малолітньої дочки, не вчиняє відповідних дій, свідомо ухиляється від виконання обов`язків по її вихованню, а саме не проявляє ніякої материнської турботи, не займається вихованням та не спілкується з нею, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, що підтверджує умисне ухилення відповідачки від виконання обов`язків щодо [PERSON] , суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задоволити у повному обсязі. Крім того, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved