Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення належності правовстановлюючих документів. Заяву [PERSON] мотивує тим, що вона досягла пенсійного віку і за місцем проживання та реєстрації звернулася для призначення пенсії. Однак, в січні 2023 року отримала рішення Головного Пенсійного фонду в Львівській області №092250001324 від 14.12.2022 року, яким у призначенні пенсії за віком їй було відмовлено у зв?язку з відсутністю необхідного страхового стажу. За доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи з 19.01.1988 року по 18.01.1993 року згідно уточнюючої довідки від 04.09.2019 року №1/556, оскільки прізвище « [PERSON] » не відповідає прізвищу « [PERSON] » згідно паспортних даних. Окрім того, у отриманій нею 04.09.2019 року довідці за №1/557 її прізвище також вказано по різному: « [PERSON] » та « [PERSON] ». Вважає за необхідне встановити факт належності їй даних документів в судовому порядку. Заявниця в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує повністю та просить задоволити. Представник Головного управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області в судове засідання не з`явилася, від в.о. начальника Головного управління поступило пояснення по справі, в якій звертають увагу на те, що заявниці відмовлено у призначенні пенсії згідно рішення №092250001324 від 14.12.2022 року у зв?язку з відсутністю необхідного страхового стажу, та просять врахувати надані управлінням пояснення при розгляді справи, а справу розглядати без участі представника Головного управління. Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ч.1, ч.2 ст.293 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом - ч.3 ст.294 ЦПК України. Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення - ч.2 ст. 315 ЦПК України. [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності їй архівних довідок №1/556 від 04.09.2019 року та №1/557 від 04.09.2019 року виданих Трудовим архівом, оскільки як видно із копій вказаних довідок, вони видані згідно архівних документів Об?єднаного архівного фонду «Підприємства побутового обслуговування Вижницького району» м. Вижниця Вижницького району Чернівецької області, та містять дані відносно трудового стажу [PERSON] , прізвище і по батькові якої записано російською мовою з допущенням помилок при їх написанні. Зокрема, прізвище заявниці у довідках записано російською мовою одного разу згідно паспортних даних « [PERSON] », а іншого з опискою - « [PERSON] ». Так само, у вказаних довідках записано по різному по батькові заявниці: « [PERSON] », « [PERSON] » у відповідних відмінках (а.с.7, 8). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 25.12.1959 року видно, що [PERSON] народилася [INFO] , і прізвище заявниці у вказаному правовстановлюючому документі записано « [PERSON] » (а.с.12). Однак, як видно із копії паспорта [PERSON] виданого 22.06.2002 року, російською мовою її прізвище записано у паспорті « [PERSON] ». Проте, 07.10.2019 року заявниці взамін цього паспорта було видано паспорт громадянина України у вигляді ІD картки, в якому відсутній запис прізвища, імені та по батькові російською мовою (а.с.5). Згідно записів трудової книжки серії [NUMBER] виданої на ім?я [PERSON] , [INFO] (а.с.10-11), [PERSON] дійсно з січня 1988 року по січень 1993 року працювала у Вижницькому комбінаті побутового обслуговування населення, факт чого підтверджують архівні довідки №1/556 від 04.09.2019 року та №1/557 від 04.09.2019 року видані Трудовим архівом. Таким чином, аналіз вищенаведених доказів довів, що архівні довідки №1/556 від 04.09.2019 року та №1/557 від 04.09.2019 року видані Трудовим архівом, дійсно належить заявниці [PERSON] , в яких при внесенні відомостей до наказів з кадрових питань, записи велися російською мовою, і були допущені описки в прізвищі та по батькові заявниці, що дає суду підстави для задоволення заяви. Окрім цього, з заявниці на користь держави слід стягнути 536,80 грн. судового збору, оскільки на виконання вимог ч.2 ст.9 ЗУ «Про судовий збір», в ході перевірки Косівським районним судом зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, підтверджень платежів по сплаті судового збору саме по вказаній заяві, знайдено не було, хоча згідно доданої до заяви квитанції про сплату судового збору, [PERSON] було сплачено судовий збір у розмірі 536,80 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved