Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом та просить визнати [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Вимоги обґрунтовує тим, що з 24.06.1986 року він зареєстрований та проживає зі своєю сім`єю в квартирі [ADDRESS] . Дане житло ним не приватизоване та належить до комунальної власності. Згідно рішення Конотопської міської ради № 238/ від 09.07.2007 року даний будинок перебуває на обслуговуванні ТОВ ЖЕД «Південна». 01.12.2021 року ним було укладено з ТОВ ЖЕД «Південна» типовий договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду. Окрім нього, в даній квартирі прописані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , але [PERSON] з 10.09.2008 року в даній квартирі не проживає. У відповідачки є власна сім`я, вона народила дітей та проживає в Новій Зеландії. Відповідачка не проживає в даній квартирі, не користується нею, не сплачує за комунальні послуги, не бере участі в утриманні житла, її особистих речей в будинку немає. Перешкод в користуванні будинком відповідачці ніхто не чинив. Він пенсіонер, іншого доходу аніж пенсія у нього немає . Реєстрація відповідачки за вказаною адресою створює йому перешкоди в користуванні та розпорядженні нерухомим майном. За таких обставин прохає визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Позивач та представник позивача, кожен окремо, в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, відзив на позовну заяву до суду не подала, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлена належним чином в установленому законом порядку (а.с.44,59). Третя особа: [PERSON] в судовому засіданні проти позову не заперечувала, прохала його задовольнити. Треті особи: Конотопська міська рада, ТОВ ЖЕД «Південна» в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Згідно із ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року №17-рп/2011 згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази та оцінивши досліджені докази в сукупності, встановив наступні правовідносини. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч.1 ст. 4 та ч.1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно норм ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Судом встановлено, що відповідно типового договору найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду між ТОВ ЖЕД «Південна» та [PERSON] укладено договір про безстрокове користуванням житлом, а саме квартирою [ADDRESS] (а.с. 12-13). Згідно довідки № 4380 від 16.12.20212 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.4). З довідки ТОВ ЖЕД «Південна» від 30.08.2022 року № 265 вбачається що згідно рішення № 238 від 09.07.2007 року будинок за адресою: [ADDRESS] переданий ТОВ ЖЕД «Південна» на обслуговування (а.с.15) Відповідно до довідки Конотопської міської ради № 1 від 12.01.2022 року квартира [ADDRESS] станом на 12.01.2022 року не приватизована в приватну власність громадян. (а.с.6). Згідно з довідкою виданою Конотопським МБТІ № 481 від 19.07.2022 року право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстроване (а.с.8). Крім того, допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , підтвердили факт того, що [PERSON] за адресою [ADDRESS] не проживає з вересня 2008 року, оскільки виїхала на постійне місце проживання до іншої країни. У суду відсутні підстави ставити під сумнів пояснення свідків. Згідно з ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 71 ЖК України встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналіз статей 71, 72 ЖК України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин такого не проживання. У постанові Верховного Суду від 24.10.2018 у справі №490/12384/16 (провадження №61-37646св18) зроблено висновок щодо застосування статей 71, 72 ЖК УРСР, який полягає в тому, що саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК Української РСР строки у жилому приміщенні без поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Такий же висновок викладено у постанові Верховного Суду від 09.06.2020 у справі №279/4963/17 (провадження №61-4262св20). Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved