Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

[PERSON] , звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що шлюб між нею та відповідачем [PERSON] укладено та зареєстровано 13 січня 2020 року у виконавчому комітеті Нижньоапшанської сільської ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом № 8. З відповідачем разом не проживають більше 8 місяців і на даний момент, в провадженні Тячівського районного суду Закарпатської області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Від даного шлюбу мають дочку, [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні та вихованні, що підтверджується довідкою виданою Глибокопотіцьким старостинським округом Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області від 14 листопада 2022 року за №762. Обґрунтовуючи, наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів позивачка зазначає, що відповідач жодних коштів чи іншої допомоги на утримання дочки не надає, не піклується про її фізичний розвиток, тобто, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, хоч і має таку можливість та зобов`язаний це робити. Відповідач постійного місця праці немає, однак працює в Чеській Республіці та дуже добре заробляє, його доходи мають мінливий характер, однак розмір доходу приховує. Стан його здоров`я задовільний, він молодий за віком та інших осіб на утриманні немає, тому вважає, що він спроможний сплачувати аліменти на утримання дочки, [PERSON] , [INFO] по 4000 гривень щомісячно до її повноліття. На підставі викладеного, просить ухвалити рішення суду, яким стягнути з [PERSON] , на її користь аліменти в розмірі по 4000 гривень щомісячно на утримання дочки, [PERSON] , [INFO] , з моменту звернення до суду з цим позовом і до її повноліття. Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 07.12.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Ствердила, що відповідач працює в Чеській Республіці та отримує добру заробітну плату. Вона ж працює в школі на посаді медсестри та розмір отримуваної нею заробітної плати складає 3500 гривень на місяць, що не забезпечує їй можливості належно матеріально утримувати дочку. Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи, що підтверджується результатом відстеження рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за штрих кодовим ідентифікатором за № 9050001538144, в судове засідання не з`явився та про причини неявки, не повідомив. У зв`язку з неявкою у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, суд відповідно до положень ч.1 ст.223 ЦПК України, розглянув справу за відсутності відповідача. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно п.5 ч.5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення [PERSON] , оцінивши докази, що надані позивачкою до позовної заяви, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 13.01.2020 року, який було зареєстровано у виконавчому комітеті Нижньоапшанської сілської ради Тячівського району Закарпатської області 13.01.2020 р. за актовим записом №8. (а.с. 4). Від шлюбу мають дочку - [PERSON] , [INFO] , батьками в свідоцтві про народження якої значаться сторони. (а.с. 5). Малолітня, [PERSON] перебуває на утриманні і вихованні у позивачки, що стверджується довідкою за №762 від 14.11.2022 виданою Солотвинською селищною радою Тячівського району Закарпатської області. (а.с. 9). Таким чином позивачці належить право вимоги за пред`явленим до відповідача позовом, про стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Під час судового розгляду встановлено, що відповідач не проживає разом з дочкою. Належну матеріальну допомогу на її утримання не надає, однак, виходячи з того, що він у свідоцтві про народження дочки зазначений батьком, він зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини на користь позивачки, з якою вона проживає. Вирішуючи спір та визначаючи розмір та порядок стягнення аліментів на утримання дитини, суд виходить з наступного. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини можуть бути присуджені у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 - 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» установлено у 2023 році прожитковий мінімум на одну дитину віком до 6 років з 1 січня - 2272 гривень. При визначенні розміру аліментів на утримання спільної дитини, суд враховує майновий стан позивачки, яка веде догляд за дочкою, наявність у неї постійного місця роботи та визнаний нею в судовому засіданні розмір отримуваного доходу, який становить 3500 гривень, вік малолітньої [PERSON] , майновий стан відповідача, який є особою молодого та працездатного віку, відсутність відомостей про наявність у нього постійного місця роботи та стабільного джерела доходу, відсутність у нього на утриманні інших утриманців, а також вимоги щодо розміру аліментів, який має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст. 182 СК України. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь\~ [PERSON] \~аліменти на\~утримання дочки\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~у твердій\~грошовій сумі\~у розмірі\~3000 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення нею повноліття, оскільки така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити дитину мінімальним та найнеобхіднішим. Доказів того, що відповідач [PERSON] має можливість сплачувати аліменти у розмірі 4000 грн. щомісячно на утримання дитини позивачка суду не надала, а відтак, суд вважає, що у решті позовних вимог слід відмовити. У відповідності із ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачка за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 992,40 гривень. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: partial