Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

21.10.2022 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з [PERSON] , [INFO] , на її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 грн. щомісячно на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , на час його навчання в Івано-Франківському національному технічному університеті нафти і газу, починаючи з 08.11.2022 року і до закінчення навчання чи до досягнення сином двадцяти трьох років, а також стягнути з відповідача в її користь документально підтверджені судові витрати, пов`язані із наданням їй правничої допомоги. В судове засідання позивач та її представник не прибули, натомість останній надіслав на електронну адресу суду заяву, в якій просив проводити розгляд даної справи у їх відсутність, зазначивши, що позов [PERSON] підтримує та просить його задоволити в повному обсязі. Також вказав, що не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання аналогічно не прибув, однак подав до суду заяву, в якій зазначив, що не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина на час його навчання, проте просив суд визначити їх в розмірі не більшому ніж 2000 грн., оскільки стабільного заробітку він не має, і крім того на його утриманні перебуває малолітній син [PERSON] , [INFO] . Дослідивши матеріали справи, докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, однак згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 28.09.2010 року даний шлюб, актовий запис №255, між ними розірвано (а.с.6). За час перебування в шлюбі у них народилася одна дитина - син [PERSON] , [INFO] , який на даний час є повнолітнім, батьками якого є сторони по справі, що підтверджується свідоцтвом про його народження, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.5). Після розірвання шлюбу неповнолітня на той час дитина подружжя залишилась проживати з матір`ю. На даний час повнолітній син [PERSON] , [INFO] , навчається в Івано-Франківському національному технічному університеті нафти і газу, є студентом І курсу очної форми навчання, що підтверджується довідкою даного навчального закладу за №22-834 від 12.10.2022 року, яка долучена до матеріалів справи (а.с.7). Судом з`ясовано, що позивач не взмозі самостійно утримувати сина, який продовжує навчання. Відповідач добровільно не надає коштів на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , на час його навчання. Як встановлено в ході розгляду справи, позивач перебуває в скрутному матеріальному становищі, оскільки офіційно ніде не працює, а по тимчасових заробітках отримує незначні та мінливі кошти, які змушена витрачати на сім`ю. [PERSON] проживає разом із сином у будинку своїх батьків, підприємницькою діяльністю не займається, доходів від підсобного господарства не має. Вказані обставини стверджуються довідкою Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області за №1Б/851 від 13.10.2022 року та актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складеним старостою смт.Битків [PERSON] (а.с.8, 9). Разом з тим [PERSON] вживає заходів з метою продовження навчання сином у зазначеному навчальному закладі, однак забезпечити його всім необхідним вона не взмозі. Суд констатує, що правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України (ст.ст.198-201). Згідно із ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У п.20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання та зобов`язані утримувати повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Дитина має отримати освіту, направлену на її загальний культурний розвиток і завдячуючи якій дитина могла б, виходячи із рівності можливостей, розвивати свої здібності і особисте судження, а також усвідомлення моральної і соціальної відповідальності та стати корисним членом суспільства. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кого покладена відповідальність за її освіту та навчання; така відповідальність у першу чергу покладена на її батьків. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, передбачених ст.182 СК України. У відповідності до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. В ході розгляду даної справи, судом перевірено, що батько повнолітнього [PERSON] , який продовжує навчання - [PERSON] , тобто відповідач по справі, не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина на час його навчання, однак просить суд визначити їх в розмірі не більшому ніж 2000 грн., оскільки стабільного заробітку він не має, і крім того на його утриманні перебуває малолітній син [PERSON] , [INFO] . З врахуванням всіх обставин справи, матеріального становища повнолітньої дитини, а також матеріального стану платника аліментів, суд прийшов до висновку, що він взмозі працювати та утримувати свого сина, в розмірі, достатньому для його нормального фізичного та духовного розвитку, і належних та достатніх доказів свого важкого матеріального становища або важкого стану здоров`я, який перешкоджає йому заробляти кошти для прожиття, відповідач суду не надав. За вказаних обставин і з урахуванням того, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, суд вважає, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON] , [INFO] , на час його навчання, в твердій грошовій сумі, однак в меншому розмірі ніж просить позивач [PERSON] , а саме в сумі по 2000 грн. щомісячно, починаючи із 08.11.2022 року, тобто від досягнення [PERSON] повноліття і до закінчення ним навчання - до 30.06.2026 року. Що стосується вирішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд зазначає наступне. Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як перевірено судом, згідно наданої стороною позивача квитанції про сплату грошових коштів №015/2022 від 20.10.2022 року, витрати [PERSON] на правничу допомогу склали 3000 грн. 00 коп. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову [PERSON] , з відповідача в користь позивача, підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. 00 коп. згідно квитанції про сплату грошових коштів №015/2022 від 20.10.2022 року. Також, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За таких обставин позивач у справі про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини в зв`язку з продовженням навчання, звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141 ЦПК України - 1073 грн. 60 коп. судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст.182, 184, 191, 199, 200 СК України,

Outcome: approved