Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

01.09.2022 позивач [PERSON] через свого представника адвоката Зіменко О.В. звернувся до Вільнянського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що сторони з 24.02.1998 перебували у шлюбі, який був зареєстрований Дружелюбівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області. 24.06.2021 шлюб розірвано, про що Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) складено актовий запис № 09 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Під час перебування сторін у шлюбі ними набуто у спільну сумісну власність подружжя житловий будинок [ADDRESS] , який підлягає поділу на підставі ст.ст. 69, 70 Сімейного кодексу України. На підставі викладеного, просив поділити майно, яке належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] , до складу якого входить житловий будинок [ADDRESS] з усіма господарськими будівлями та спорудами, шляхом припинення права спільної сумісної власності кожного на вказане домоволодіння та визнання за [PERSON] та [PERSON] (кожного окремо) право особистої приватної власності на 1/2 частину вищевказаного житлового будинку. Ухвалою суду від 08.09.2022 справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 24.11.2022 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач та його представник не з`явились, представник позивача звернулась до суду з клопотанням, у якому просила розглянути справу без участі позивача та його представника, на задоволенні позовних вимог наполягала на тих підставах, що зазначені в позові, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяв про розгляд справи за її відсутності, а також відзиву на позов до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи за відсутності учасників справи та ухвалити заочне рішення на підставі доказів, які є в матеріалах справи, без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 24.04.1998 сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому Дружелюбівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області. 24.06.2021 шлюб розірвано, про що Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) складено актовий запис № 09 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Під час перебування сторін у шлюбі ними набуто у власність житловий будинок [ADDRESS] , про що свідчить копія рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 04.11.2008 у цивільній справі № 2-1702/2008, а також Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 308170373 від 25.08.2002. Відповідно до висновку про вартість, складеного 25.08.2022 ТОВ "ВЛАСНІ ЗЕМЛІ", ринкова вартість житлового будинку літ "А", загальною площею 42,0 кв.м, житловою площею основна 31,7 кв.м, допоміжна (підсобна) 10,3 кв.м, розташованого за адресою: [ADDRESS] , станом на 25.08.2022 складає 89365,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Частиною 1 ст. 61 Сімейного кодексу України визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно зі ст. 63 Сімейного кодексу України, при здійснені подружжям права спільної сумісної власності дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтями 68, 69 Сімейного кодексу України встановлено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. А отже дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 71 Сімейного кодексу України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. В пунктах 22-25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" встановлено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного кодексу України та ст. 372 Цивільного кодексу України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Пунктом 23 наведеної Постанови Пленуму передбачено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 61 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що спірний будинок є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Підсумовуючи наведене вище, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню, а саме за позивачем та відповідачем слід визнати право власності на 1/2 частину кожному від спірного житлового будинку, припинивши при цьому право спільної сумісної власності подружжя. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved