Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою до Кагарлицького відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій просили суд зняти арешт, накладений на підставі постанови Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 10.06.2016 та зареєстрований 10.06.2016 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 14917778, на земельну ділянку, що розташована на території Верем`яцької сільської ради Обухівського району, кадастровий номер: 3223181000:04:005:0020, площею 2,7399 га. Позовні вимоги мотивують тим, що позивачі звернулись до Приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Клименко О.П. з заявами про прийняття спадщини після смерті їх батька. Приватним нотаріусом було їм надано відповідь, що відповідно до інформаційної довідки: 297042810 від 31.01.2022 року значиться арешт нерухомого майна, власником якого є [PERSON] .. Даний арешт був накладений державним реєстратором Кагарлицького РВДВС ГТУЮ у Київській області Качанок О.В. згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 4549 від 09.06.2016 року. Представник позивачів звернувся до відповідача з проханням про зняття арешту з майна в зв`язку з тим що при оформлення спадщини нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку батька позивачів, але йому було відмовлено. 10.02.2023 представником позивачів було подано уточнену позовну заяву, в якій він просивусунути перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження майном шляхом зняття арешту з усього нерухомого майна та виключення запису з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, номер запису про обтяження 14917778 (спецрозділ), зареєстроване 10.06.2016 року Кагарлицьким районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 10.06.2016 на підставі постанови про арешт майна №4549. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 25.11.2022 було прийнято до розгляду цивільну справу та дана справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні. В судове засідання представник позивачів не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причин неявки суд не повідомив, відзиву, заяв чи клопотань не надав. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, враховуючи інтереси позивача, даючи оцінку діям відповідача, які суд оцінює, як такі, що направлені на затягування розгляду справи по суті, суд вважає за можливе вирішити справу за відсутності відповідача на підставі наявних матеріалів справи та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ч.4 ст.223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 8). Позивачі [PERSON] та [PERSON] є доньками померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.9, 10, 11). Позивачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за законом після смерті свого батька [PERSON] , [INFO] та мають намір успадкувати належну покійному батькові земельну ділянку, що знаходяться на території с. Верем`я Обухівського району Київської області. Листом Державного нотаріуса Коваленко Л.О. №76/02-14 від 19.07.2022 року повідомлено, що на від 31.01.2022 року значиться арешт нерухомого майна, власником якого є [PERSON] , який помер [INFO] , накладено обтяження (арешт), що є підставою для відмови у видачі свідоцтв про право на спадщину до зняття арешту та рекомендовано звернутись з цього питання до суду за захистом своїх прав (а.с.12). 27.06.2016 Кагарлицьким ВДВС в Обухівському районі Київської області було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження відповідно до рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 10.08.2015 року. Згідно із інформації, що містить Автоматизована система виконавчого провадження, вищезазначений виконавчий документ перебував на виконанні періодом з 22.04.2016 року по 27.07.2016 року. 22.04.2016 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження 27.06.2016 року було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 27.07.2016 року на підставі п. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (від 21.04.1999 № 606-XIV в редакції від 04.11.2010 № 2677-VI) було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Окрім того, вищезазначений виконавчий документ повторно надійшов на виконання до ВДВС внаслідок чого, 16.02.2017 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про арешт всього майна боржника. АСВП № 53423858. 12.02.2018 року на підставі п. 2 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві. 25.07.2022 представник позивачів [PERSON] звернувся із заявою до Кагарлицького ВДВС про зняття арешті з усього майна боржника. Кагарлицьким відділом державної виконавчої служби Обухівського району Київської області відмовлено у знятті арешту у зв`язку з тим, що 12.02.2018 року на підставі п.2 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану, виконавчий лист на примусовому виконанні не перебуває, а матеріали виконавчих проваджень зберігаються не більше трьох років після чого знищуються , тому було рекомендовано звернутись для вирішення питання про звільнення майна з-під арешту до суду. Згідно ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено у статті 1 Першого Протоколу, зокрема, вказано на необхідність дотримання обґрунтованої пропорційності між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Європейський Суд з прав людини у ряді випадків вбачав порушення ст. 1 Протоколу навіть тоді, коли не було юридичного позбавлення права власності на майно, але через ті або інші обставини людина була позбавлена практичної можливості користуватися своєю власністю. В статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», вказано, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Згідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. На підставі ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності, або обмежене в його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається. У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження державним виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Положеннями ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника, арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Вимоги позивачів, що ґрунтуються на праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 15 травня 2013 року у справі № 6-26цс13 (підлягає обов`язковому врахуванню в розумінні ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу та в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини, арешт накладений на майно, яке належало на праві власності померлому [PERSON] , порушує можливості реалізації позивачам своїх прав власності на вищезазначене нерухоме майно, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, а порушене право позивачів підлягає судовому захисту, так як у матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивачі в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачів та необхідність захисту їх права шляхом зняття такого арешту, а відтак і про задоволення позову.

Outcome: approved