Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача Чернігівський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів у розмірі 3 568,34 грн, а також понесених судових витрат (а.с.1-2). Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що відповідач у травні 2022 звернувся до Чернігівського міського центру зайнятості із заявою про надання (поновлення) статусу безробітного. Під час внесення персональних даних та здійснення верифікації і моніторингу достовірності поданої інформації було встановлено, що [PERSON] перебував на обліку як безробітний з 15.09.2009 до 01.01.2011 та отримував соціальні послуги і забезпечення. Водночас він був зареєстрований як фізична особа-підприємець з 25.07.2001 до 03.01.2019, а тому не мав права перебувати на обліку як безробітний та отримувати допомогу по безробіттю. Проте він не повідомив про дані обставини центр зайнятості, перебував на обліку та отримав допомогу по безробіттю на загальну суму 6 568,34 грн, чим завдав майнової шкоди Чернігівському міському центру зайнятості. Зазначає, що відповідач добровільно сплатив 3 000,00 грн, однак 3 568,34 грн станом на день подання позову не відшкодовані. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 27 грудня 2022 року відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду від 01.02.2023 розгляд справи відкладено у зв`язку з неотриманням відповідачем позовної заяви з доданими документами. Відповідач у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін, відзиву на позовну заяву та письмових пояснень не надіслав. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань [PERSON] з 25.07.2001 до 03.01.2019 був зареєстрований як фізична особа-підприємець (а.с.5). 05 травня 2022 року відповідач звернувся до Чернігівського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного (а.с.3). Актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення №64 від 31.05.2022 встановлено, що [PERSON] перебував на обліку в Чернігівському міському центру зайнятості як безробітний з 15.09.2009 до 01.01.2011, йому виплачувалась допомога по безробіттю, брав участь у громадських роботах, водночас він був зареєстрований як ФОП з 25.07.2001 до 03.01.2019, про що своєчасно не повідомив центр зайнятості (а.с.4). З довідки-розрахунку позивача №06/675 від 07.06.2022 вбачається, що [PERSON] нараховано 6 568,34 грн матеріального забезпечення безробітному, в тому числі 6 444,66 грн допомоги по безробіттю з 04.10.2009 до 28.09.2010 та 123,68 грн громадських робіт з 04.11.2010 до 09.11.2010 (а.с.7). Відповідно до витягу з протоколу №15 від 07.06.2022 на засіданні комісії по розслідуванню страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним Чернігівського міського центру зайнятості вирішили повернути нараховане [PERSON] матеріальне забезпечення в сумі 6 568,34 грн (а.с.6), у зв`язку з чим директором Чернігівського міського центру зайнятості виданий наказ №47 про відшкодування коштів (а.с.8). Позивач звертався до відповідача з листом про повернення коштів у розмірі 6 568,34 грн, який останній отримав 09.06.2022 (а.с.9). [PERSON] добровільно повернуті 3 000,00 грн, залишок становить 3 568,34 грн. ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про зайнятість населення» від 01.03.1991 № 803-XII (в редакції на час виникнення спірних правовідносин - отримання відповідачем допомоги по безробіттю), безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу. В Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві, а також члени особистих селянських господарств, діяльність яких здійснюється відповідно до Закону України «Про особисте селянське господарство» (п. «б» ч. 3 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення»). Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних на час виникнення спірних правовідносин визначався постановою КМУ від 14.02.2007 №219 (далі - Порядок). Згідно п. 12 Порядку для одержання статусу безробітного громадянин особисто подає у день, що настає після закінчення встановленого строку для пошуку підходящої роботи, до центру зайнятості заяву із зазначенням у ній інформації про те, що він не займається видами діяльності, що визначені частиною третьою статті 1 Закону України «Про зайнятість населення», і не отримує пенсію на пільгових умовах, а також копію довідки про його ідентифікаційний номер. Відповідно до пп. 1 п. 20 Порядку громадяни, зареєстровані як такі, що шукають роботу, та безробітні, знімаються з обліку з дня працевлаштування, в тому числі на сезонні або загальнодержавні оплачувані громадські роботи, державної реєстрації фізичної особи-підприємця, укладення цивільно-правового договору, предметом якого є діяльність, спрямована на виконання власними силами робіт, надання послуг; виявлення факту подання недостовірних даних, що мав місце під час перебування особи на обліку як безробітної. Частиною 1 статті 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин передбачено), що видами забезпечення за цим Законом є, зокрема, допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Наказ Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13 лютого 2009 року №60/62, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 12.03.2009 за №232/16248, затверджує Порядок розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним. Так, пунктом 6 Порядку передбачено, що у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Будучи зареєстрованою як фізична особа-підприємець, відповідач належав до категорії зайнятих осіб, а тому не мав права перебувати на обліку як безробітний у період з 15.09.2009 до 01.01.2011 та отримувати матеріальне забезпечення, у зв`язку з чим сума виплаченої допомоги по безробіттю є незаконно отриманою та підлягає поверненню. Сума виплаченої допомоги по безробіттю є майном, збереженим без достатньої правової підстави. А тому на правовідносини з повернення цієї суми поширюються приписи глави 83 ЦК України. За положеннями ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем відзив на позов не подано, а також не надано доказів щодо наявності правових підстав для набуття та збереження спірних грошових коштів, а тому суд виходить з об`єму наданих позивачем доказів відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України. Ураховуючи, що допомога по безробіттю була виплачена у зв`язку з неповідомленням відповідачем обставин, які вплинули на її отримання, а також те, що на вимогу органу, що призначив допомогу, відповідач не повернув у повному обсязі незаконно отримане матеріальне забезпечення, а тому сума виплаченої допомоги по безробіттю, з урахуванням добровільно повернутих 3 000 грн, має бути повернута відповідачем у примусовому порядку, як така, що одержана без належної правової підстави. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. V. Розподіл судових витрат Позивачем понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 2 481 грн (а.с.10), які відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved