Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

Позивач у справі, [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 27.09.2022 року, приблизно об 08 год. 30 хвилин, знаходився в боксі на території Східної експлуатаційної дільниці Нікопольського міжрайонного управління водного господарства, що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, Нікопольський район, Мирівська територіальна громада, с.Вищетарасівка, вул.Центральна,57, та ремонтував колесо трактору. В цей час біля вхідних дверей перебував працівник вказаного підприємства [PERSON] , [INFO] , де між останніми виник словесний конфлікт, одразу після чого на ґрунті особистих неприязних відносин, у [PERSON] раптово виник кримінальний умисел, спрямований на заподіяння легких тілесних ушкоджень потерпілому [PERSON] , де у нього в ході розмови з позивачем стався конфлікт, одразу після чого, на ґрунті особистих неприязнених відносин раптово виник кримінальний умисел, спрямований на заподіяння позивачу легких тілесних ушкоджень. Реалізовуючи свій кримінальний умисел, направлений на заподіяння позивачу легких тілесних ушкоджень, в цей же день, тобто 27.09.2022 року, об 08год.45хвилин, [PERSON] , вийшов з боксу зазначеної території Східної експлуатаційної дільниці Нікопольського міжрайонного управління водного господарства, що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, Нікопольський район, Мирівська територіальна громада,с.Вищетарасівка, вул.Центральна,57, на ґрунті особистих неприязнених відносин, діючи умисно, протиправно, незаконно,усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, шляхом застосування власної фізичної сили,тримаючи в правій руці металеву трубу, якою лагодив колесо трактору, наніс один удар в область правої вушної раковини позивачу. Далі, [PERSON] , продовжуючи свої кримінальні дії, тримаючи в правій руці металеву трубу, наніс ще один удар металевою трубою в ліву лобно-скроневу область обличчя [PERSON] . В результаті своїх умисних дій [PERSON] заподіяв позивачу згідно висновку судово-медичної експертизи №185-е від 07.10.2021р. тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозгової травми струс головного мозку, забиту рану правої вушної раковини, синець в лівій лобно-скроневій області, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21 день). Органом досудового розслідування умисні дії [PERSON] кваліфіковано за ч.2 ст.125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. На досудовому розслідуванні обвинувачений [PERSON] беззаперечно визнав свою винуватість, був згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, дав згоду на розгляд обвинувального акту відносно нього у спрощеному провадженні. Обставиною, передбаченою ст.66 КК України, яка пом`якшила покарання [PERSON] за скоєння даного кримінального проступку, встановлена органом розслідування, є щире каяття. Позивачем під час ознайомлення з матеріалами провадження, 27.10.2022 р. була підписана заява про надання згоди на розгляд обвинувального акту відносно [PERSON] у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні, у відповідності до положень ч.1 ст.302 КПК України. На підставі вироку Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 03.11.2022року (справа №195/2024/22) [PERSON] визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст.125 КК України та засуджений до покарання у виді обмеження волі на строк 1(один) рік. Відповідно до частини 7 статті 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Так, в результаті протиправних дій [PERSON] , що виразилися в умисному нанесенні позивачу легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я, йому була завдана майнова та моральна шкода. Під час досудового розслідування відповідач у справі [PERSON] обіцяв позивачу компенсувати вартість ліків, затрати на обстеження та інші понесені ним кошти, пов`язані із фактом спричинення травми обвинуваченим та, при цьому, сплатити моральну шкоду, що підтверджується, зокрема, письмовими доказами: обставиною визнання ним у повному обсязі своєї вини та зазначеною у обвинувальному акті обставиною, встановленою органом розслідування, яка пом`якшує покарання за скоєне відносно позивача кримінальне правопорушення щире каяття. До даного часу відповідачем [PERSON] жодних коштів позивачу компенсовано не було, що і стало підставою його звернення до суду у порядку ст.128 КПК України. У зв`язку із протиправними по відношенню до позивача діями відповідача, позивачем були понесені матеріальні витрати, які мають бути відшкодовані йому відповідно до ст.1195 ЦК України. У період з 27.09.2022р. по 07.10.2022р. позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні КП «Томаківська ЦРЛ», що підтверджується випискою із історії хвороби № 2587. За період лікування позивачем були витрачені кошти на придбання ліків на суму 3331,7 грн. Також позивач поніс затрати за проведення магнітно-резонансної томографії головного мозку (921,50грн.), на проведення судово-медичної експертизи на суму 407,26 грн., та витрати на пальне у кількості 10 літрів на суму 480,00 грн., коли змушений був наймати автомобіль, щоб їхати до Томаківки у лікарню, з метою отримання за станом здоров`я невідкладної кваліфікованої медичної допомоги. В результаті протиправних дій відповідача, позивачу була завдана моральна шкода, що виразилася у перенесенні ним фізичного болю та душевних страждань, які він поніс у результаті отримання цієї травми від незаконних дій обвинуваченого. Так, позивач вимушено, за станом здоров`я мав стаціонарно лікуватися, їздити на обстеження за направленням лікаря, позивач частково втратив працездатність, перебуваючи на лікарняному. Після перенесеної травми він тепер має часті головні болі, втому, погіршення зору, а його пригнічений душевний стан з часу отримання травми до даного часу так і не поліпшився. Матеріальну шкоду позивач оцінює у загальній сумі 5 140,46 грн. (п`ять тисяч сто сорок гривень 46 копійок), моральну шкоду у розмірі 20 000 грн. (двадцять тисяч гривень), які вважає рівнозначними та справедливими. Представником відповідача надано суду відзив на позовну заяву, на підставі якого, просить у задоволенні позовних вимог позивача відмовити повністю, в якому зазначено, що він повністю не погоджується і не визнає розмір матеріальної та моральної шкоди, яку хоче отримати позивач. Тобто, на підтвердження придбання ліків на загальну суму 3 331,70 грн. позивачем надано, зокрема, копії фіскальних чеків на придбання ліків: від 03.10.2022 року ФН № 3000911230 на суму 1 106,40грн.; від 30.09.2022 ФН № 3000911230 на суму 632,80 грн.; від 27.09.2022 року ФН 3000941673 на суму 1 544,50 грн.; від 27.09.2022 року ФН 3000496328 на суму 48,00 грн. На підтвердження призначення ліків позивачем надано Виписку з історії хвороби №2587 за підписом та печаткою лікаря [PERSON] , яка зокрема містить призначене лікування. Згадані фіскальні чеки взагалі не засвідчують оплату ліків саме [PERSON] та саме на його лікування, а тому не можуть бути прийняті як докази витрат на ліки. Окрему увагу слід приділити переліку ліків у фіскальних чеках, що не відповідають призначенням у Виписці з історії хвороби № 2587. За фіскальним чеком від 03.10.2022 року ФН № 3000911230 про сплату в Аптеці 5 від Аптеці 41 ТОВ "Регіональна Аптечна Мережа Руан" на суму 1 106,40 грн., придбано Бетагистин- КВ та Елфунат зі шприцами на загальну суму 1 060,23 грн., що не призначалися лікарем (за вирахуванням призначеного Когнум на суму 46,17 грн.). За фіскальним чеком від 27.09.2022 року ФН 3000496328 про сплату в аптечному пункті № 1 аптеки № 20 ТОВ "Факультет-Ф" на суму 48,00 ірн., придбано Метоклопрамід-Д, Аскорбінка- КВ, Папір туалетний на загальну суму 48,00 грн., що не призначалися лікарем. За фіскальним чеком від 27.09.2022 року ФН 3000941673 про сплату в аптеці Дп№48П18 ТОВ "МЕД-СЕРВІС ДНЕПР" на суму 1 544,50 грн., придбано Дексалгін, Ноофен, Септил Плюс, [PERSON] , Система ПР з металевою голкою, [PERSON] , Цитрамон на загальну суму 929,72 грн., що не призначалися лікарем (за вирахуванням призначеного Нейроцитін та L- лізин на загальну суму 614,78 грн.). Отже, загальна сума придбаних за згаданими фіскальними чеками туалетного паперу та ліків, що не призначалися лікарем, складають: 1 060,23 грн. + 48,00 грн. + 929,72 грн. = 2 037,95 грн. Щодо витрат на придбання бензину А-92 на суму 480,00 грн. Наданий позивачем фіскальний чек від 27.09.2022 року ФН 3000896918 свідчить лише про придбання невідомою особою бензину А 92 в кількості 10 літрів на загальну суму 480,00 грн., та не є доказом наймання [PERSON] автомобіля для проїзду до смт.Томаківка, а тому сума відшкодуванню не підлягає. Витрати на загальну суму в розмірі 1 328,76 грн., що складаються з оплати послуг магнітно-резонансної томографії головного мозку в сумі 921,50 грн. та на оплату послуг висновку судово-медичного експерта на суму 407,26 грн., є підтвердженими. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди. За змістом ч.ч.1-3 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. З огляду на це, оскільки моральна шкода [PERSON] спричинена перш за все його протиправною винною поведінкою, внаслідок його умислу на заподіяння [PERSON] легких тілесних ушкоджень, ці обставини є визначальними для встановлення цивільно-правової відповідальності, а тому просимо в задоволені вимог стягнення моральної шкоди відмовити. Також, [PERSON] не надав жодних розрахунків розміру моральної шкоди, не навів міркувань, з яких позивач визначив саме такий розмір відшкодування, факт заподіяної моральної шкоди позивачу не підтверджено жодними документами чи іншими доказами, які б свідчили про характер страждань (душевних, психічних, тощо) характер немайнових витрат (їх тривалість, можливість відновлення, тощо) стан здоров`я, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Визначений позивачем розмір моральної школи у розмірі 20 000 є необґрунтованим і значно завищеним, оскільки розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більший за достатній та не повинен приводити до навіть неістотного збагачення стягувана. Представником позивача надано відповідь на відзив, в якій зазначено, що позиція відповідача , який повністю заперечує цивільний позов , свідчить про те, що щирого каяття його як обвинуваченого у кримінальному провадженні, який спричинив тілесні ушкодження потерпілому, не було, а це був лише намір уникнути справедливого покарання. І на даний час , саме ці необґрунтовані жодними доказами аргументи відповідача, викладені у відзиві на позов, у черговий раз, засвідчують факт намагання відповідача уникнути від цивільної відповідальності, передбаченої законодавством за спричинені кримінальним правопорушенням збитки. Отже, представник позивач просить суд, відзив відповідача на позовну заяву визнати безпідставним, необґрунтованим та відхилити, позовні вимоги позивача задовольнити у повному обсязі. Представник позивача у судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги [PERSON] , просила їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні прохала відмовити у задоволенні позову [PERSON] в повному обсязі. Вислухавши пояснення представників позивача, відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.\~15\~та п. 8 і 9 ч. 2 ст.\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч. 7\~ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до\~ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно зі\~ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до\~ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом. В силу положень\~ст. 1192 ЦК України\~з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказовий процес у цивільному судочинстві має велику значимість через його важливість для вирішення кожної справи і загальнообов`язковість, оскільки без належного підтвердження необхідних обставин особа не отримає бажаного результату та не зможе повною мірою використати надані державою юрисдикційні гарантії захисту прав, свобод та інтересів осіб у разі їх порушення, невизнання або їх оспорення. Належність та допустимість доказів визначають ст.ст.\~77,78 ЦПК України. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ст.263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Відповідно до вимог\~статей 76-79 ЦПК України\~доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що Вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 03.11.2022 року (справа №195/2024/22) [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст.125 КК України та засуджено до покарання у виді обмеження волі на строк 1(один) рік. Вирок суду набрав законної сили. Під час досудового розслідування, відповідач у справі, [PERSON] обіцяв позивачу компенсувати вартість ліків, затрати на обстеження та інші понесені ним кошти, пов`язані із фактом спричинення травми обвинуваченим та, при цьому, сплатити моральну шкоду, що підтверджується, зокрема, письмовими доказами: обставиною визнання ним у повному обсязі своєї вини та зазначеною у обвинувальному акті обставиною, встановленою органом розслідування, яка пом`якшує покарання за скоєне відносно позивача кримінальне правопорушення щире каяття. До даного часу відповідачем [PERSON] жодних коштів позивачу компенсовано не було, що і стало підставою його звернення до суду у порядку ст.128 КПК України. У зв`язку із протиправними по відношенню до позивача діями відповідача, позивачем були понесені матеріальні витрати, які мають бути відшкодовані йому відповідно до ст.1195 ЦК України. Як вбачається з матеріалів даної справи, у період з 27.09.2022р. по 07.10.2022р. позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні КП «Томаківська ЦРЛ», що підтверджується випискою із історії хвороби №2587. За період лікування позивачем були витрачені кошти на придбання ліків на суму 3331,7 грн. Також позивач поніс затрати за проведення магнітно-резонансної томографії головного мозку (921,50грн.), на проведення судово-медичної експертизи на суму 407,26 грн., та витрати на пальне у кількості 10 літрів на суму 480,00 грн., коли змушений був наймати автомобіль, щоб їхати до Томаківки у лікарню, з метою отримання за станом здоров`я невідкладної кваліфікованої медичної допомоги. В результаті протиправних дій відповідача, позивачу була завдана моральна шкода, що виразилася у перенесенні ним фізичного болю та душевних страждань, які він поніс у результаті отримання цієї травми від незаконних дій обвинуваченого. Так, позивач вимушено, за станом здоров`я мав стаціонарно лікуватися, їздити на обстеження за направленням лікаря, позивач частково втратив працездатність, перебуваючи на лікарняному. Після перенесеної травми він тепер має часті головні болі, втому, погіршення зору, а його пригнічений душевний стан з часу отримання травми до даного часу так і не поліпшився. Матеріальну шкоду позивач оцінює у загальній сумі 5 140,46 грн. (п`ять тисяч сто сорок гривень 46 копійок), моральну шкоду у розмірі 20 000 грн. (двадцять тисяч гривень), які вважає рівнозначними та справедливими. Зі змісту вироку вбачається, що при розгляді кримінального провадження стосовно відповідача цивільний позов не розглядався. Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Загальні положення відшкодування шкоди визначені\~ст.1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У п.2\~постанови Пленуму Верховного Суду України " Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 року № 6\~судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог в частині завдання позивачу матеріальної шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення відповідача, знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, тобто, позивачем доведено належними та допустимими доказами заподіяння позивачу відповідачем матеріальної шкоди у сумі 5 140,46 грн. (витрати на медичні послуги, ліки, проведення медичних досліджень, консультацій, оплати поїздок для проведення необхідних експерти), а відтак наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача завдану матеріальну шкоду в сумі 5 140 (п`ять тисяч сто сорок гривень) 46 копійок, в зв`язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню. Окрім того,\~суд дає\~критичну оцінку\~доводам представника\~відповідача,\~викладені ним\~у відзиві\~та у\~судовому засіданні\~щодо невизнання\~позовних вимог\~позивача,\~оскільки вони\~є голослівними,\~безпідставними та\~нічим не\~доведеними і\~спростовуються поясненнями\~сторони позивача,\~наданими ним\~письмовими доказами,\~матеріалами справи\~в їх\~сукупності. На даний час , саме ці необґрунтовані жодними доказами аргументи відповідача, викладені у відзиві на позов, засвідчують факт намагання відповідача уникнути від відповідальності, передбаченої законодавством за спричинені кримінальним правопорушенням збитки. Те, що позивачу була заподіяна матеріальна та моральна шкода внаслідок дій відповідача є доведеним фактом, і тому він має законне право на відшкодування заподіяної йому кримінальним правопорушенням матеріальної та моральної шкоди. В частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в сумі 20 000 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до положень ст.ст.23,1167 ЦК України, позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Як роз`яснено судам в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у принижені честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. В п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~судам роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Факт заподіяння моральної шкоди позивачу від протиправних дій відповідача знайшов повне підтвердження дослідженими обставинами кримінального правопорушення, зазначеними у вироку. Отже, вчиненим відповідачем кримінального правопорушення позивачу безумовно було завдано моральної шкоди. Однак, суд, визначаючи розмір шкоди, виходить з вищенаведених норм,

Outcome: partial