Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

У жовтні 2022 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «Фінфорс», третя особа приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. про повернення безпідставно набутих коштів. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 1 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис № 23322 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінфорс» кредитної заборгованості у розмірі 6 212 грн. 50 коп. Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 28 грудня 2021 року позов [PERSON] до ТОВ «Фінфорс», треті особи приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено. Визнано виконавчий напис № 23322, вчинений 1 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. таким, що не підлягає виконанню. У той же час, у порядку примусового виконання виконавчого напису № 23322 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. було безпідставно стягнуто з позивача на користь ТОВ «Фінфорс» грошові кошти в сумі 7 833 грн. 85 коп. Враховуючи те, що вказані кошти на користь відповідача були перераховані безпідставно позивач просив стягнути з ТОВ «Фінфорс» на її користь безпідставно отримані відповідачем кошти в сумі 7 833 грн. 85 коп., вирішити питання розподілу судових витрат. Ухвалою суду від 26 жовтня 2022 року у справі відкрито провадження за правилами позовного (спрощеного) провадження з повідомленням сторін на 16 грудня 2022 року на 12-30 год. (а.с. 44). Повідомленням суду від 26 жовтня 2022 року учасників справи повідомлено про розгляд справи за правилами позовного (спрощеного) провадження, яким одночасно роз`яснено їх процесуальні права на подання відповідних заяв по суті справи у встановлені строки (а.с. 45). Ухвалою суду від 16 грудня 2022 року клопотання позивача задоволено та витребувано докази у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. та ТОВ «Фінфорс» (а.с. 58). До судового засідання учасники справи не з`явились з невідомих причин. До суду надійшла заява позивача про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного рішення не заперечує (а.с. 55, 63). Тому, суд розглянув справу у відсутність учасників справи за правилами заочного провадження відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав. При цьому, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що 1 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис № 23322 про стягнення з [PERSON] на корить ТОВ «Фінфорс» кредитну заборгованості у розмірі 6 212 грн. 50 коп. (а.с. 16). 16 вересня 2020 року постановою приватного виконавця виконавчого м. Києва Дорошкевич В.Л. відкрито виконавче провадження № 63049182 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 1 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. за № 23322 (а.с. 17). 16 вересня 2020 року постановою приватного виконавця виконавчого м. Києва Дорошкевич В.Л. звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] у межах виконавчого провадження № 63049182, якою постановлено здійснювати відрахування з доходів боржника, які вона отримує в Управлінні освіти Ізюмської міської ради Харківської області (а.с. 18). Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. винесено постанову від 21 вересня 2021 року про закінчення виконавчого провадження № 63049182 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 20). Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 28 грудня 2021 року позов [PERSON] до ТОВ «Фінфорс», треті особи приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задоволено. Визнано виконавчий напис, вчинений 1 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., що зареєстрований за № 23322, таким, що не підлягає виконанню. Рішення набрало законної сили 28 січня 2022 року (а.с. 14-15). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як визначено у ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Главою 83 ЦК України визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Предметом регулювання цього інституту є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Як визначено у ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 30.08.2018 року у справі № 334/2517/16-ц під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого ст. 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Крім того, у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 910/1531/18 викладено висновок про те, що правові підстави набуття відповідачем коштів на виконання виконавчого напису, визнаного судом таким, що не підлягає виконанню, відсутні, у зв`язку з чим до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 1212 ЦК України. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20 (провадження № 61- 88св21) одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання, є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акта правова підстава вважається такою, що відпала. Зважаючи на те, що правовою підставою для набуття ТОВ «Фінфорс» грошових коштів став виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. № 23322 від 1 вересня 2020 року, який рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 28 грудня 2021 року визнано таким, що не підлягає виконанню, то правова підстава для отримання таких коштів відпадала. Отже, грошові кошти підлягають поверненню позивачу на підставі ст. 1212 ЦК України. Так, 21.09.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 63049182, відповідно до якої виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 23322 від 01.09.2020 року про стягнення заборгованості у розмірі 6 212 грн. 50 коп. закінчено, у зв`язку з погашенням боржником заборгованості за виконавчим документом у повному обсязі Як вбачається із листа приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. від 02.08.2022, в рамках виконавчого провадження № 63049182 стягнуто грошові кошти в розмірі 7 833 грн. 85 коп., з яких: -6 212 грн. 50 коп. сума боргу за виконавчим провадженням, яка перераховувалася на рахунок ТОВ «Фінфорс»; -1 000 грн. - витрати виконавчого провадження; -621 грн. 25 коп. - основна винагорода приватного виконавця (а.с. 19). Разом з тим, суд зауважує, що винагорода державного виконавця у розмірі 612 грн. 25 коп. та витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 1 000 грн., що були утримані із заробітної плати [PERSON] , на виконання постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. від 20 жовтня 2020 року у межах виконавчого провадження № 63049182, не підлягають стягненню з ТОВ «Фінфорс» з огляду на наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження», основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору. Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби передбачено Розділом X Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Враховуючи те, що чинним законодавством передбачений інший порядок оскарження дій приватного виконавця, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування ст. 1212 ЦК України до спірних правовідносин в частині стягнення з ТОВ «Фінфорс» винагороди державного виконавця у розмірі 621 грн. 25 коп. та витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 1 000 грн., що були утримані із заробітної плати позивача, на виконання постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. від 20 жовтня 2020 року у межах виконавчого провадження № 63049182. Отже, позовні вимоги [PERSON] про повернення безпідставно набутих грошових коштів є обґрунтованими, проте, підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 6 212 грн. 50 коп. У зв`язку із частковим задоволенням позову судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. (а.с. 5) відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача ТОВ «Фінфорс».

Outcome: partial