Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

Позивач звернулась\~до суду\~з позовом, який згодом уточнила (а.с. 47-50), та\~в якому\~просить розірвати зареєстрований шлюб з відповідачем та визначити місце проживання малолітнього сина сторін [PERSON] з позивачем. В обґрунтування\~вимог вказано,\~що 21.04.2018\~року між\~сторонами був\~укладений шлюб,\~від якого\~вони мають\~малолітнього сина\~ [PERSON] ,\~ [INFO] .\~Протягом останньго\~часу спільне життя сторін не склалось, що призвело до припинення шлюбних стосунків та ведення спільного господарства. Оскільки питання проживання дитини сторонами не вирішено і є спірним, через що дуже часто виникають суперечки, просить суд визначити місце проживання [PERSON] з нею. 13.01.2023 року представником відповідача подано письмові пояснення, у яких просить позовну заяву задовольнити частково, а саме: розірвати шлюб сторін; дитину залишити проживати разом з матір`ю (а.с. 34-37). Зголом, 23.02.2023 року, представником відповідача та відповідачем подано заяву про розгляд справи без їх участі (а.с. 69); позов відповідачем визнано у повному обсязі (а.с. 69 звор стор.). Представником Березівської сільської ради Житомирської області подано клопотання про розгляд справи у його відсутності (а.с. 72). У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити у повному обсязі. Зазначили, що спір щодо визначення місця проживання дитини між сторонами існує до сих пір, оскільки з боку відповідача неодноразово виникали питання щодо місця проживання їх спільного сина: звертався до органу опіки та піклування, правоохоронних органів з метою позбавлення її батьківських прав, де вона була вимушена доводити протилежне. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 21.04.2018 року Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, що підтверджується змістом оригіналу свідоцтва про шлюб (а. с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Рішенням Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 17.02.2022 року (а.с. 55) затверджено висновок щодо визначення способу участі батька [PERSON] у вихованні малолітньої дитини [PERSON] (а.с. 55-56). Згідно статті 51 Конституції України та\~статті 24 Сімейного Кодексу України\~ шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до\~ ст. 55 СК України\~ дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч. 3\~ ст. 56 СК України\~ кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3\~ ст. 105 СК України\~ шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ ст. 110 цього Кодексу. Положеннями ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст.\~206\~ЦПК\~України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Беручи до уваги викладене, те, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад, оскільки позивач скористалась своїм правом та звернулась до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав, не заперечує щодо розірвання шлюбу, а тому суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву в цій частині. Відповідно до положень ст.\~ст. 8, 12\~Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 141 СК України\~передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 161\~СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи з об`єктивних обставин справи, а вже тільки потім - враховуються права батьків. При цьому, питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні того, що для дитини розлучення батьків - це завжди тяжке психологічне навантаження, пов`язане, зокрема, з кардинальними змінами в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Березівської сільської ради щодо визначення місця проживання дитини [PERSON] , затвердженого 16.02.2023 року рішенням Виконавчого комітету Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, позивач [PERSON] проживає разом з сином та батьками за адресою: [ADDRESS] . В помешканні створені належні умови для проживанні дитини; у хлопчика є окрема кімната; [PERSON] забезпечений всім необхідним: одягом, взуттям, іграшками, продуктами харчування. [PERSON] працює, має самостійний дохід. З її слів, батько дитини, [PERSON] , фінансової підтримки сім`ї не надає. [PERSON] відвідує Березівський заклад дошкільної освіти (ясла-садок) «Перлинка». Зі слів директора закладу, мати [PERSON] бере активну участь у вихованні дитини, відвідує батьківські збори, підтримує тісний зв`язок із вихователем та створює належні умови для розвитку дитини. Батько дитини на засіданні комісії не заперечував, щоб місце проживання дитини було визначено з матір`ю. Враховуючи вищенаведені факти, виходячи з інтересів дитини, орган опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання дитини разом з матір`ю (а.с. 74). Відтак, виходячи з того, що найкращі інтереси дитини мають першочергове значення; враховуючи, що матір`ю належно виконуються обов`язки щодо виховання та утримання дитини та створено всі умови для її гармонійного розвитку, а також те, що батько дитини позов визнав, однак мав місце спір у сторін з вирішення даного питання (а.с. 55-56), суд вважає за доцільне визначити місце проживання неповнолітнього сина з матір`ю, задовольнивши дану позовну вимогу. \~ \~ \~ \~Однак суд вважає занеобхідне звернути увагу сторін на вимоги діючого законодавства в частині ст. ст. 141, 150, 151, 152, 153, 154 та 155 Сімейного кодексу України, якими передбачено право на спілкування з дитиною як матері, так і батька дитини, а також право на виховання та піклування дитини: як рівність прав та обов`язків щодо дитини кожного з батьків. \~ \~ \~ \~Також, відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~50 % судових витрат, понесених позивачем при зверненні до суду, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved