Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-23 00:00:00

Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення надміру виплаченої пенсії у зв`язку із втратою годувальника за період з 11.02.2021 по 28.02.2021 у розмірі 2670,47 грн. Ф В обґрунтування позовних вимог зазначили, що [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримує пенсію за вислугу років згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992 (далі по тексту Закон № 2262). Особи з числа військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби) рядового сержантського, старшинського та офіцерського складу, особи, які мають право на пенсію за Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» при наявності встановленої зазначеним Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішні: справ, Національної поліції та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і державній пожежній охороні, службі і Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років. Статтею 11 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, те. деяких інших осіб» визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених військової служби, та деяких інших осіб», Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів. Відповідно до витягу з наказу від 10.02.2021 №51 о/с [PERSON] прийнятий на службу до ТУ Служби судової охорони у Миколаївській області з 11.02.2021. Наказ разом з заявою надані 26.02.2021, в заяві відповідач надав згоду на погашення переплати. З 01.03.2021 відповідачу припинено виплату пенсії, а надміру виплачену суму пенсії за період з 11.02.2021 по 28.02.2021 в сумі 3170,47 грн. обліковано як переплату, яка підлягає утриманню. Пенсіонеру направлено Рішення від 29.03.2021 №8/1 про утримання надміру виплачених сум пенсії. У травні 2021 [PERSON] внесено на рахунок ГУ суму 500,00 грн. в рахунок погашення боргу. Таким чином, невідшкодованою залишилася сума у розмірі 2670,47 грн. 15.09.2021 громадянину [PERSON] з метою досудового врегулювання питання щодо відшкодування надміру виплачених коштів сумі 2670,47 грн. Управлінням на адресу відповідача було направлено листи, проте дані листі відповідачем проігноровані та безпідставно отримані бюджетні кошти повернуті відповідачем не були. Заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 09.12.2022 позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області задоволені в повному обсязі. 11.01.2023 [PERSON] подав заяву про перегляд заочного рішення. Ухвалою від 27.01.2023 заочне рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 09.12.2022 скасовано, призначено до розгляду справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 13.02.2023 відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, просив закрити провадження у справі за відсутністю предмета спору та в задоволенні позовних вимог відмовити. Зазначивши, що позивач просив суд стягнути з нього надмірно виплачену пенсію у зв`язку із втратою годувальника, яка йому ніколи не призначалась і не виплачувалась, йому з 23.08.2015 була призначена пенсія за вислугу років, це різні види пенсії, тому відсутній предмет спору. Позовні вимоги вважає є безпідставними, надуманими та необґрунтованими, оскільки не має боргу перед пенсійним органом. 23.08.2015 йому було призначено пенсію за вислугу років, яку він отримував до 11.02.2021 включно, та з 11.02.2021 був поновлений на службі ТУ Служби судової охорони у Миколаївській області, у зв`язку з чим ним була подана заява у встановленому порядку до пенсійного органу про зупинення виплати пенсії на період служби. Боргу перед позивачем у нього немає, навпаки позивач має перед ним заборгованість понад 103506,27 тис. грн., яка утворилася в наслідок не виконання пенсійним органом судових рішень щодо виплати йому заборгованості по пенсії. Позивачем не надано доказів та не доведено порушенням ним вимог ст.. 60 Закону №2262, за вказаним Законом обов`язковою умовою повернення виплаченої пенсії є зловживання з боку пенсіонера, що не доведене позивачем. 15.02.2023 ГУПФУ в Миколаївській області надало до суду клопотання про приєднання до матеріалів справи заяву, в якій зазначили, що просять стягнути з [PERSON] надміру виплаченої пенсії за період з 11.02.2021 по 28.02.2021 у розмірі 2670,47 грн. 15.02.2023 представник ГУПФУ в Миколаївській області надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності їхнього представника, позовні вимоги підтримали. 16.02.2023 ГУПФУ в Миколаївській області надало до суду уточнену позовну заяву в частині стягнення з [PERSON] на користь ГУПФУ в Миколаївській області надміру виплаченої пенсії за період з 11.02.2021 по 28.02.2021 у розмірі 2670,47 грн. 23.02.2023 [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив закрити провадження у справі за відсутністю предмета спору та в задоволенні позовних вимог відмовити, з підстав зазначених ним у відзиві на позов, позивачем пропущено термін звернення до суду із заявою про уточнення позовних вимог відповідно до ст.. 49 ЦПК України та вказана заява не є заявою про уточнення вимог. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримує пенсію за вислугу років згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09.04.1992 (далі по тексту Закон № 2262). Особи з числа військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби) рядового сержантського, старшинського та офіцерського складу, особи, які мають право на пенсію за Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» при наявності встановленої зазначеним Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішні: справ, Національної поліції та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і державній пожежній охороні, службі і Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років. Статтею 11 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, те. деяких інших осіб» визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених військової служби, та деяких інших осіб», Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів. 26.02.2021 відповідач звернувся до позивача із заявою про припинення виплату йому пенсії з 11.02.2021, у зв`язку з поновленням на службі, надавши до заяви витяг з наказу від 10.02.2021 №51 о/с прийнятий [PERSON] на службу до ТУ Служби судової охорони у Миколаївській області з 11.02.2021. З 01.03.2021 відповідачу припинено виплату пенсії, а надміру виплачену суму пенсії за період з 11.02.2021 по 28.02.2021 в сумі 3170,47 грн. обліковано як переплату. Відповідачу направлено Рішення від 29.03.2021 №8/1 про утримання надміру виплачених сум пенсії в сумі 3170,47 грн. У травні 2021 року [PERSON] внесено на рахунок ГУ суму 500 грн. в рахунок погашення боргу. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантує право на справедливий судовий розгляд. Кожна особа має право в порядку, встановленому\~ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1\~ст. 4 ЦПК). Положеннями частини першої\~статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~встановлено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера (подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі його сім`ї тощо), можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень органу, який призначає пенсію, чи суду. Відповідно до ч.2\~ст.19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Згідно\~ст.46 Конституції України\~громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Пенсійне забезпечення громадян України, порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються\~Законом України "Про пенсійне забезпечення",\~Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"\~та іншими нормативно-правовим актами. Згідно з ч.1\~ст.58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду. Згідно з приписами\~ст.101 Закону України «Про пенсійне забезпечення»\~органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її. За змістом частини першої\~статті 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Відповідно до\~статті 1215 ЦК України\~не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії,\~допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом. Згідно пункту 3 Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженого\~Постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року №6-4, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 року за № 374/7695, повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, проводиться відповідно до\~статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення»\~у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміни у складі сім`ї тощо. У відповідності до ч.1\~ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення»\~суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку про те, що механізм повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення таких сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме, через зловживання, зокрема, у випадку надання недостовірної інформації або ненадання інформації, обов`язковість подання якої передбачена законодавством. Закон встановлює два виключення з цього правила: по- перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по - друге, у разі недобросовісності з боку набувача. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Вказаний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі №711/3248/18, провадження №61-1761ск19 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №753/15556/15-ц, провадження №14-445цс18. Позивач не надав суду доказів на підтвердження зловживань з боку відповідача, а суб`єкт - ГУПФУ в Миколаївській області, приймаючи оскаржуване рішення, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області є необґрунтованими та безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою в задоволенні позову, судові витрати по справі віднести за рахунок позивача. .

Outcome: dismissed