Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Альфа-банк» (12.08.2022 змінено назву на Акціонерне товариство «СЕНС-БАНК») звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 217 512 грн. 22 коп. та судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3262 грн. 68 коп. В обґрунтування позову посилається на те, що 02.09.2020 року між відповідачкою та Акціонерним товариством "Альфа -Банк" укладено кредитний договір № 500838955. Відповідно до умов договору позивач зобов`язався надати відповідачці кредит в сумі 148 907 грн.10 коп. Відповідачка зобов`язувалася повернути кредит в порядку та на умовах, що визначені договором, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати платежі в сумі та на умовах, що передбачені договором та додатком №1 до нього. Кінцевий термін повернення кредиту 03.09.2023 року. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачці кредит. Відповідачка свої зобов`язання по договору належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 05.07.2021 року має прострочену заборгованість 217 512 грн. 22 коп. (147 434 грн. 71 коп. - тіло кредиту, 70 077 грн. 51 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом). Зазначає, що оскільки відповідачка неналежно виконує умови договору, а тому позивач має право вимагати дострокового повернення кредиту та стягнення із відповідачки заборгованості по кредиту, відсоткам. Просить стягнути із відповідачки в користь позивача 217 512 грн. 22 коп. заборгованості за договором споживчого кредиту від 02.09.2020 року. Ухвалою судді Дунаєвецького районного суду Хмельницької області Шафікової Ю.Е. від 10 серпня 2021 року справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача Акціонерного товариства «СЕНС-БАНК» (змінене найменування Акціонерного товариства «Альфа-банк») в судове засідання не з`явився, до суду надав клопотання в якому просив розглянути справу у його відсутність, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, заяв, клопотань, відзиву до суду не направила. Представник відповідача адвокат Наталюк Н.М. в судовому засіданні надав пояснення, в яких позовні вимоги визнають частково, вказуючи, що між [PERSON] та позивачем 02.09.2020 року було укладено договір споживчого кредиту. Відповідно до умов договору вона отримала кредит в розмірі 148 907 грн. 10 коп., зі сплатою 63% річних, на строк до 03.09.2023 року. Також було укладено додаток №1 до Угоди про надання кредиту, котрий містить графік щомісячних платежів. З наданого АТ "Альфа -Банк" розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 05.07.2021 року утвориалсь заборгованість в сумі 217 512 грн. 22 коп. з яких: заборгованість за кредитом -147 434 грн.71 коп., заборгованість по відсотках - 70 077 грн. 51 коп.. Всупереч Закону України "Про споживче кредитування" позивач не звернувся до [PERSON] у письмовій формі із вимогою достроково повернути кредит, а тому у неї відсутній обов`язок достроково повертати кошти за договором споживчого кредиту, що є підставою для відмови у задоволенні вимоги в частині дострокового стягнення коштів. Таким чином на користь позивача слід стягнути заборгованість за угодою про надання кредиту №500838955 від 02.09.2020 року в розмірі 83610 грн.09 коп. станом на 19.07.2021 року з яких: 16403 грн. 52 коп. - заборгованість за кредитом; 67206 грн.57 коп. - заборгованість по нарахованих відсотках, з врахуванням сплачених коштів на погашення кредиту відповідно до наданого розрахунку заборгованості. Суд,\~ заслухавши\~представника відповідача,\~дослідивши матеріали\~справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява та встановивши відповідні до них правовідносини, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 02.09.2020 року [PERSON] звернулася до АТ «Альфа - Банк» із заявою про пропозицію (оферту) укласти споживчий кредит шляхом переказу коштів на рахунок на таких умовах: сума кредиту 148 907 грн. 10 коп., процентна ставка 63% річних, строк кредиту 36 місяців, тобто до 03.09.2023 року. Того ж дня, банк акцептував пропозицію відповідачки, відкривши їй рахунок та зарахував на нею кредитні кошти в розмірі 148 907 грн.10 коп., чим уклав з відповідачкою договір споживчого кредиту №500838955 на вищевказаних умовах. Крім того, 02.09.2020 року сторони у цій справі підписали додаток №1 до договору № 500838955, в якому визначено графік погашення кредиту, шляхом сплати щомісячних платежів. Таким чином, банк надавши відповідачці кредит, свої зобов`язання повністю виконав. Отримання відповідачкою кредитних коштів та користування ними визнаються відповідачкою, а тому відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України дана обставина не підлягає доказуванню. Між сторонами у цій справі виникли договірні зобов`язання, які випливають з договору споживчого кредиту, цей договір є укладеним, оскільки позивач, який одержав пропозицію відповідача укласти договір споживчого кредиту, вчинив дії відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, передача грошей відбулася і сторонами кредитного договору було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов. 12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «СЕНС-БАНК». Відповідно до частини першої\~статті 55 ЦПК України\~у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до\~статті 90 ЦК України\~юридична особа повинна мати своє найменування, яке містить інформацію про її організаційно-правову форму та назву. Назва юридичної особи є її необхідною ознакою, яка забезпечує участь у цивільному обороті від свого імені та слугує засобом її індивідуалізації, що дозволяє відокремити її від інших юридичних осіб. Назва юридичної особи у процесі її «життєдіяльності» може зазнати змін. Зміна назви юридичної особи проявляється в її зовнішній літеральній корекції. Така корекція впливає на ідентифікацію юридичної особи в цивільному обороті. У результаті зміни назви юридичної особи структура цивільних правовідносин не страждає. Зміна назви юридичної особи тягне тільки правовий наслідок проведення державної реєстрації змін, пов`язаних зі зміною назви, до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Таким чином, зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва у зв`язку з відсутністю нового учасника цивільних відносин, якому мають перейти права та обов`язки особи, яка вибула, та юридичної незмінності правопопередника - учасника цивільних відносин, який вибуває зі складу учасника цивільного відношення. Вказана позиція узгоджується з висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 25 березня 2019 року, від 01 листопада 2021 справа № 179/130/13-ц. Таким чином, підстав для залучення у справі правонаступника позивача немає. З наданого Банком розрахунку встановлено, що заборгованість [PERSON] за даним споживчим кредитом станом на 05.07.2021\~рокустановить 217 512 грн. 22 коп. і складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 147 434 грн. 71 коп., заборгованості за процентами за користування кредитними коштамив розмірі 70 077 грн. 51 коп.. Із наведеного розрахунку та змісту позовної заяви вбачається, що у зв`язку із неналежним виконанням відповідачкою умов договору, представник позивача просить стягнути дану заборгованість із відповідачки, шляхом достроково повернення кредиту. Однак, суд вважає, що вимога позивача підлягає до задоволення частково, виходячи з наступних мотивів та застосованих норм права. Відповідно до пункту 1 частини 2\~ст. 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною другою статті 642 ЦК України передбачено, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, протягом нормально необхідного для цього часу (частина другастатті 644 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). У статті 526ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимогвідповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (ч.1ст.530 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності зі\~статтею 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається зі змісту оферти на укладання угоди про надання кредиту від 02.09.2020 та акцепту пропозиції на укладання угоди на надання кредиту від 02.09.2020, кредитний договір №500838955 укладений між сторонами, за своєю правовою природою є договором споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування АТ «Альфа-Банк». 10 червня 2017 року набрав чинності Закону України "Про споживче кредитування", який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. Закон України "Про захист прав споживачів" застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". За змістом пункту 22 частини першої статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач - фізична особа, яка придбавляє, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Отже, регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів Закону України "Про захист прав споживачів". З 10 червня 2017 року на ці відносини поширюється Закон України "Про споживче кредитування", а у частині, що йому не суперечить, - також Закон України "Про захист прав споживачів". Відповідно до п.1-1, 11 ч.1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Положеннями ч. 3, 4 ст. 16 Закону України "Про споживче кредитування" визначено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. Із п. 4.3.16 Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб встановлено, що банк має право вимагати дострокового виконання зобов`язань у випадках та у порядку передбаченому договором. Відповідно до п. 4.2.18 Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб відповідач зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від банку інформації, у разі невиконання відповідачем будь-яких умов договору. Крім того, у п. 14.4 сторони погодили, що всі повідомлення за цим договором будуть вважатися належними у випадку, якщо вони здійсненні у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур`єром, телеграфом або вручені особисто за зазначеними адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатись дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділення зв`язку одержувача. У разі направлення повідомлення через пошту документом, що підтверджує відправлення стороною повідомлення за цим договором іншій стороні, є квитанція поштового відділення про відправлення рекомендованого листа за адресою відповідної сторони, що вказана в Анкеті-Заяві про акцепт. З аналізу наведених правових норм та публічної пропозиції позивача вбачається, що право кредитора на дострокове стягнення в судовому порядку заборгованості за кредитним договором, має передувати реалізація ним права вимоги дострокового виконання основного зобов`язання, відповідно до вимог статті 16 Закону України "Про споживче кредитування", котра повинна бути здійснена у письмовій формі та надіслана відповідачу рекомендованим листом, кур`єром, телеграфом або вручені особисто за зазначеними адресами сторін. За умовами п. 4.2.18 публічної пропозиції, обов`язок у відповідача достроково виконати всі боргові зобов`язання настає лише у випадку отримання ним інформації про дострокове виконання зобов`язання, у строк 30 днів з дня отримання такої вимоги. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте, позивач не надав суду доказів, які б підтверджували, що відповідачу відповідно до положень п. 4.2.18 договору направлялась письмова вимога про дострокове виконання зобов`язання рекомендованим листом, кур`єром, телеграфом або вручені особисто за зазначеними адресами сторін. Таким чином, дана обставина позивачем не доведена. Звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений вказаним Законом порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги ч. 3, 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором. Порушення позивачем визначеного Законом України «Про споживче кредитування» та умовами кредитного договору порядку направлення юридично значимих повідомлень, не може мати наслідком покладення на відповідача тягаря дострокового погашення заборгованості за кредитним договором. Вказане узгоджується з висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №638/13683/15-ц та від 02 лютого 2022 року у справі №755/11307/17. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що у [PERSON] не виник обов`язок дострокового повернення всієї суми грошових коштів за договором споживчого кредиту, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що банком було завчасно направлена вимога про дострокове повернення кредиту, а відповідачем таку вимогу було отримано і не виконано. Оскільки позивач не виконав наведені вимоги Закону та умов договору, а тому у нього не виникло право вимагати дострокового виконання зобов`язання. Із наданого суду позивачем розрахунку заборгованості станом на 05.07.2021 року встановлено, що на момент звернення до суду із даним позовом у відповідачки перед позивачем існує поточна заборгованість в розмірі 87 342 грн. 21 коп. (17264 грн. 70 коп. тіло кредиту, 70077 грн. 51 коп. проценти за користування кредитом). Таким чином, в ході розгляду справи встановлено, що станом на 05.07.2021 року у [PERSON] внаслідок порушення зобов`язання за умовами договору споживчого кредиту існувала заборгованість перед позивачем в розмірі 87342 грн. 21 коп., строк сплати якої настав згідно погодженого сторонами графіку платежів, який є невід`ємною частиною договору, тому така заборгованість підлягає стягненню на користь позивача. Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача підлягають до задоволення частково в межах вказаної суми. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволених вимог на 40,15 % (87342,21 грн х 100 % : 217512,22 грн) в розмірі 1309 грн. 96 коп. (3262,68 грн х 40,15 % : 100).

Outcome: partial