Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

У серпні 2022 року Томашівська сільська рада Фастівського району Київської області (далі по тексту - позивач) звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), в якому просила позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] .. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] відповідач народила дитину вдома. Згідно пояснень лікарів швидкої допомоги, що прибули на виклик, дитина знаходилась у відрі з фекаліями, послідом та рідиною, дівчинка знаходилась у критичному стані переохолодження. Дитину доправили до лікарні, де вона перебувала довгий час. До пологів відповідач на обліку у лікаря-гінеколога не перебувала. 15.02.2022 року [PERSON] написала заяву про відмову від дитини. До цього часу відповідач не цікавиться долею дитини, не забезпечує її жодним чином, не піклується про неї, а тому, має бути позбавлена батьківських прав. Відзиву на позовну заяву не надходило. У судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав. Розгляд справи відбувається в судовому засіданні (ч. 1 ст. 211 ЦК України). Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області Осаулової Н.А. від 15.11.2022 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Протокольною ухвалою суду від 22.02.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її судовий розгляд. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача ,дослідивши документи, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , що вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Її батьками, згідно свідоцтва про народження, є [PERSON] - батько, [PERSON] - мати (а.с. 7). Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 17.02.2022 року №00035106324, відомості про батька [PERSON] , [INFO] записані відповідно до ч. 2 ст. 135 СК України (за рішенням органу опіки та піклування) (а.с. 8). Згідно пояснень відповідача [PERSON] від 13.02.2022 року, о 04 год. 15 хв. 13.02.2022 року вона прокинулась від болю в животі, особливо з правого боку. У подальшому, зі статевих органів у неї почала іти кров, а згодом почалися потуги. Через кілька потуг наробилася дитина. Про те, що вона вагітна, [PERSON] не знала, у неї кожного місяця був менструальний цикл, живота округленого не було, болі, дискомфорту та рухи дитини не відчувала (а.с. 10-11). Згідно довідки від 13.02.2022 року, [PERSON] поступила до пологового відділення КНП ФМР «БЛІЛ» 13.02.2022 року о 05:53 год., доставлена у КШД. Пологи ІІ в 34-35 тиж., домашні, передчасні. Стан жінки задовільний. Стан дитини вкрай важкий. У дитини холодова травма, набряк головного мозку, гіпоксична ішемічна енцефалопатія, респіраторний дистрес синдром. Зі слів лікарів швидкої допомоги, по їх приїзду на виклик дитина, послід та екстременти матері знаходились у відрі (а.с. 12). 15.02.2022 року [PERSON] написала заяву, якою відмовилася від своєї новонародженої дитини (а.с. 14). Згідно акту від 15.02.2022 року, з 13.02.2022 року дитина перебувала у реанімаційному відділенні у критичному стані (а.с. 16). Наказом Томашівської сільської ради Фастівського району Київської області від 17.02.2022 року №49 «Про взяття на первинний облік новонароджену [PERSON] , [INFO] », постановлено на первинний облік за місцем походження, як дитину-сироту та дитину, позбавлену батьківського піклування (а.с. 18). На підставі рішення виконавчого комітету Томашівської сільської ради Фастівського району Київської області від 17.03.2022 року №3 «Про тимчасове влаштування дитини, яка залишилась без батьківського піклування, [PERSON] в сім`ю знайомих», тимчасово влаштовано дитину, яка залишилась без батьківського піклування, [PERSON] в сім`ю [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] до прийняття рішення про влаштування дитини (а.с. 19). 18.03.2022 року на підставі Акту про факт передачі дитини [PERSON] передано [PERSON] (а.с. 20). Відповідач [PERSON] має також доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 21), яку наказом Томашівської сільської ради Фастівського району Київської області від 18.04.2022 року №71 взято на обліку як дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах з 18.04.2022 року (а.с. 22). Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування. Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та ті, на яких ґрунтується позов органу опіки та піклування, суд вважає його достатньо обґрунтованим та таким, що містить в собі переконливі аргументи, які вказують на те, що відповідач відмовившись від дитини в пологовому будинку, не забрала її з нього та протягом більш як шести місяців не виявляла щодо неї батьківського піклування. У судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач, після того як вона відмовилась забрати дитину з лікарні, ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно своєї малолітньої дочки. При цьому, мати не відвідує своєї дочки, не цікавиться нею, не бере фінансової участі в догляді за нею, в її утриманні та вихованні. Сама ж відповідач не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно дочки, аргументуючи неможливістю її утримання та виховання, так як вже має малолітню дитину. Також судом при ухваленні даного рішення враховано, що відповідач, наражаючи дочку на небезпеку, безвідповідально поставилась до процесу вагітності та пологів, а у подальшому, самоусунулась від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дочки [PERSON] , не цікавилась нею та її станом, який після народження був вкрай тяжким, не допомагала дочці будь-яким чином. Проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що дійсно відповідач по справі, не забравши дитину з закладу о хорони здоров`я і протягом біль як шести місяців не виявила до неї материнського піклування, на даний час вихованням своєї дитини не займається, не проявляє до дитини щонайменшої турботи, тому вона повинна бути позбавлена батьківських прав відносно доньки [PERSON] . Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі. В порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved