Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість по оплаті за надані послуги з постачання теплової енергії у нежитлове приміщення 4, розташоване за адресою: [ADDRESS] за період з листопада 2021 року по жовтень 2022 року у сумі 24 329,54 гривень. В обґрунтування позову зазначила, що відповідачці на праві власності належить вказане приміщення, у яке Концерн «МТМ» надає послуги з постачання теплової енергії. Позивачем за вказаною адресою за період з листопада 2021 року по жовтень 2022 року було надано послуги з постачання теплової енергії на загальну суму 24\~329,54 гривень. Відповідачкою за вказаний період нарахування не сплачувались взагалі, тому станом на 01.11.2022 сума накопиченої непогашеної заборгованості за вказаний період становить 24 329,54 гривень, яку представник позивача просить стягнути з відповідачки разом з понесеними судовими витратами у вигляді сплаченого судового збору у сумі 2684,00 гривні. Ухвалою суду від 06.01.2023 відкрите провадження у справі, розгляд справи призначений у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачка відзив на позов не подала. Представник позивача у судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідачці копія ухвали та копія позовної заяви з додатками направлялись поштою за її зареєстрованим місцем проживання. Поштове повідомлення повернулось до суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до положень п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України, вважається належним повідомленням особи про розгляд справи. З огляду на вказане, судом були здійснені дії (спроби) щодо своєчасного сповіщення відповідачки про наявність у суді вказаної справи. Відповідачка у визначений законодавством строк своїм правом подання до суду клопотання про відкладення розгляду справи чи наданням відзиву (заперечення) на позов не скористалася. У судові засідання не з`явилася. Враховуючи те, що судом були використані можливості щодо сповіщення відповідачки про розгляд справи (до того ж, остання не позбавлена можливості скористатись нормами ст.ст.280-283 ЦПК України для захисту свого права), а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідно до та частини першої статті 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки всі учасники справи не з`явились у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено частиною другою статті 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Договору купівлі-продажу нерухомості, посвідченого 22.01.2019 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Хамулою Наталією Григорівною, (зареєстровано в реєстрі за №68), відповідачці [PERSON] на праві власності належить нежиле приміщення №4, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 68,6 кв.м. Вказане також підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 166647309 від 15.05.2019. Відповідно до\~Листа Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради № 04-45/3/1350 від 27.12.2022, відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно із ч.7 ст.14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону. Частиною 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», 02.10.2021 року Позивач на офіційному сайті розмістив індивідуальні договори на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої Води. Вказані договори є публічними договорами приєднання та вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Умови вказаних договорів будуть застосовуватись до співвласників багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, які обрали форму індивідуального договору та до власників індивідуальних (садибних) житлових будинків. Відповідно до вищенаведеного, станом на 01.11.2021 є укладеним Типовий індивідуальний Договір № 73204061 про надання послуги з постачання теплової енергії (надалі - Договір) за адресою: [ADDRESS] , між Концерном «МТМ» та [PERSON] . З позову вбачається та не було спростовано відповідачкою, що житловий будинок [ADDRESS] оснащений приладом комерційного обліку теплової енергії, відповідно обсяг спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитловнх приміщень визначається за показаннями вузла комерційного обліку. Пунктом 5 Договору зазначено, що Виконавець (Позивач) зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Відповідно пункту 11 Договору обсяг, спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315. Згідно пункту 32 Договору, розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Пунктом 34 Договору визначено, що споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Відповідно до пункту 38 Договору, споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення цього Договору Згідно наданих позивачем рахунків, інформації щодо нарахувань та обсягів спожитих комунальних послуг, на виконання умов Договору №73204061, Теплопостачальна організація відпустила у нежиле приміщення №4 житлового будинку [ADDRESS] теплову енергію за період з листопада 2021 року по жовтень 2022 року на суму 24\~329,54 гривень, що підтверджується розрахунком суми заборгованості, який суд визнає належним та допустимим доказом. Відповідачкою за вказаний період вартість отриманих послуг не сплачувалась взагалі, а тому загальна заборгованість [PERSON] перед Концерном «МТМ» станом на 01.11.2022 складає 24 329,54 гривень. Факт надання Концерном «МТМ» послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку в якому знаходиться належне відповідачці приміщення підтверджується рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону відповідно до яких Концерном було розпочато і закінчено опалювальний сезон в м. Запоріжжі, знаходженням належного [PERSON] нежитлового приміщення у багатоквартирному житловому будинку. Згідно з ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України від 24.06.2004 № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон № 1875-IV), який діяв до 30.04.2019, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Відповідно до ст. 19 Закону № 1875-IV відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон № 2189-VIII), який діє з 01.05.2019, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. У ст. 1 Закону № 1875-IV зазначено, що для цілей цього закону власником є фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку, а споживачем - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Аналогічні норми містить ст. 1 Закону № 2189-VIII. Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України від 12.05.1991 № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі Закон №1023-XII) споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Згідно зі ст.13 Закону № 1875-IV, ст. 5 Закону № 2189-VIII, позивач надавав послуги, що за своїм функціональним призначенням є комунальними послугами, а саме - надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Згідно зі ст.19,25 Закону України «Про теплопостачання, споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Суд встановив, що на підставі вищевказаних норм права між сторонами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з постачання теплової енергії, на підставі Типового індивідуального Договору № 73204061, на підставі якого позивачем проводились нарахування. Відповідачкою після придбання у власність вищевказаного нежитлового приміщення, не було спростовано отримання послуг від Концерну, чи отримання послуг неналежної якості, як і не було визнано недійсним положення Типового індивідуального Договору №73204061, на підставі якого позивачем проводились нарахування та на підставі якого позивачем надавалися послуги у нежиле приміщення [ADDRESS] . Висновки суду узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховний Суд України по справі № 6-59цс13 від 30.10.2013 року, відповідно до якої відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Окрім того, частиною 4 ст. 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Свої зобов`язання щодо надання комунальних послуг з постачання теплової енергії, позивач виконує в повному обсязі, що не було спростовано відповідачкою. Відповідачка, у свою чергу, порушила свої зобов`язання та своєчасно не вносила оплату за спожиті комунальні послуги, у зв`язку з чим станом на 01.11.2022 має заборгованість у сумі 24\~329,54 гривень. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому позов необхідно задовольнити повністю. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2684 гривні.

Outcome: approved