Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-02 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі - Позивач) звернувся в суд з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач), у якому просив стягнути з Відповідача на користь Позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 14.01.2011 року (далі - Кредитний договір, Договір), у розмірі 44651,83 грн. та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2481,00 грн. Позов мотивований наступним. 14.01.2011 року Відповідач звернулась до Позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н. На підставі цієї заяви Відповідачу відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі 500 грн. В подальшому, кредитний ліміт збільшено до 50000 грн. За умовами Кредитного договору, Відповідач зобов`язався повернути витрачену суму кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме згідно п. 2.1.1.12.3 Договору - поповнити картковий рахунок Держателя банківської картки шляхом внесення коштів у готівковому чи безготівковому порядку, а так само шляхом договірного списання коштів з інших рахунків Клієнта на підставі умов Договору. Відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту та його процентів шляхом внесення грошових коштів на кредитний рахунок у розмірі мінімального обов`язкового платежу, який розраховується в процентному співвідношенні від загальної суми заборгованості. Позивач свої зобов`язання за умовами Кредитного договору виконав, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах Договору в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач умови Договору порушив та станом на 07.12.2022 року має заборгованість у розмірі 44 651,83 грн., яка складається з: 37097,64 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 7554,19 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками. На підставі наведеного представник Позивача просить стягнути з Відповідача зазначену суму заборгованості за умовами Кредитного договору. Процесуальні дії 22.12.2022 року позовна заява надійшла до суду. Ухвалою суду від 27.12.2022 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Перше судове засідання призначене на 31.01.2023 року, за заявою Відповідача відкладене на 03.03.2023 року. Позиції сторін Позивач та його представник у судове засідання не з`явились. Разом з позовною заявою представник Позивача подав до суду заяву, у якій просив провести розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась. Подала до суду заяву, у якій просила провести розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнала у повному обсязі. Враховуючи вимог частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Встановлені судом обставини справи та застосовані норми права. Щодо стягнення суми заборгованості Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої). Так, відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли всіх істотних умов договору. За правилами ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як передбачено ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1055 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як передбачено ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві по зику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено наступне. 14.01.2011 року Відповідач звернулась до Позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н. На підставі поданої заяви Відповідачу відкрито кредитний рахунок, надано кредитну картку № [NUMBER] , терміном дії до грудня 2014 року та встановлено перший кредитний ліміт у розмірі 500 грн. Положеннями п. 1.1.3.2.3 Договору передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. Після закінчення терміну дії кредитної картки, 30.06.2015 року та 25.01.2018 року Відповідачу повторно надавались кредитні картки. Кредитний ліміт збільшувався, остаточна сума кредитного ліміту становила 50 000 грн., що підтверджується долученою до позовної заяви довідкою про зміну умова кредитування та обслуговування кредитної картки Відповідача. За умовами Кредитного договору, Відповідач зобов`язався повернути витрачену суму кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме згідно п. 2.1.1.12.3 Договору - поповнити картковий рахунок Держателя банківської картки шляхом внесення коштів у готівковому чи безготівковому порядку, а так само шляхом договірного списання коштів з інших рахунків Клієнта на підставі умов Договору. Відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту та його процентів шляхом внесення грошових коштів на кредитний рахунок у розмірі мінімального обов`язкового платежу, який розраховується в процентному співвідношенні від загальної суми заборгованості. Відповідно до розрахунків заборгованості за умовами Договору, заборгованість Відповідача перед Позивачем становила: 31.05.2015 року - 2840,75 грн.; 30.06.2019 року - 49641,48 грн.; 07.12.2022 року - 44651, 83 грн. З цих розрахунків також слідує, що Відповідач користувалась наданими їй кредитними коштами та періодично здійснювала погашення заборгованості за умовами Кредитного договору. З долучених до позовної заяви документів, достовірність яких ніким не оспорюється, вбачається, що Позивач свої зобов`язання за умовами Кредитного договору виконав, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах Договору в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач умови Договору порушив. Станом на 07.12.2022 року заборгованість Відповідача становить 44 651,83 грн., та складається з: 37097,64 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 7554,19 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками. Таким чином, з урахуванням встановлених обставин та наведених норм права, наданих представником Позивача доказів, а також визнання позову Відповідачем у повному обсязі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача суми заборгованості за Кредитним договором підлягають задоволенню. Судові витрати Позивачем сплачено 2481,00 грн. судового збору, що підтверджується наданим представником Позивача платіжним дорученням № BOJ69B3P74 від 09.12.2022 року. Відповідно до положень ч.1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд при вирішенні питання розподілу судових витрат, присуджує стягнути з Відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481,00 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved