Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-07 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою до Кам`янка-Бузького відділу Державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), третьої особи, яка не заявляє самостійних позовних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Кам`янка-Бузького нотаріального округу Приходько Н.М., в якій просить суд зняти арешт накладений на невизначене майна, все майно, що належить позивачу, що накладений реєстратором: приватним нотаріусом Кам`янка-Бузького нотаріального округу Приходько Н.М., 19.12.2006 за № 4247515, на підставі повідомлення 366, 31.01.2002 ВДВС Кам`янка-Бузького районного управління юстиції Львівської області. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що в жовтні 2022, він як власник земельної ділянки вирішив реалізувати своє право з розпорядження власністю, під час отримання відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 312515946 від 17.10.2022 позивачем було виявлено, що на невизначене майно, все нерухоме майно належне йому на праві власності накладено арешт. Вказане обтяження було зареєстроване 12.01.2011 приватним нотаріусом 19.12.2006 згідно повідомлення відділу ДВС Кам`янка-Бузького РУЮ від 31.01.2002 за № 366. Причин, з яких було накладено заборону на майно йому невідомо, проте її наявність перешкоджає позивачу реалізувати свої права на розпорядження його майно, у зв`язку з тим, змушений звернутись до суду з вказаним позовом. На підставі ухвали Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 18.11.2022 дана справа передана за підсудністю до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.02.2023 вищезазначену справу передано судді Костюк У.І.. Ухвалою судді від 13.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, та призначено судове засідання. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просить суд справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Кам`янка-Бузького відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в судове засідання не з`явився через канцелярію суду подав листа, згідно якого інформацію по даному виконавчому провадженні, в рамках якого накладено обтяження не можуть надати, так як ВП за 2002 знищено за терміном зберігання. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Приходько Н.М. в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала письмові пояснення, в яких просила розгляд справи проводити у її відсутності. Крім того додатково зазначила, що нею, як приватним нотаріусом 11.02.2002 згідно повідомлення відділу ДВС Кам`янка-Бузького РУЮ від 31.01.2002 за № 366 в електронному Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна було зареєстровано арешт на невизначене майно, все майно, власником якого зазначено [PERSON] .. У зв`язку із припиненням дії Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 19.12.2006 інформацію про оскаржуваний арешт було перенесено до бази даних модернізованого реєстру за реєстраційним номером № 4247515. Крім того повідомила, що документація. переписки по накладенню та зняття арештів та заборон на нерухоме майно та журнал реєстрації вхідної кореспонденції за 2002 знищені. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Згідно з Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП № 046310 від 24.06.2002, [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 4,4391 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Дружбівської сільської ради, яка передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.14-15). Звертаючись до суду з даним позовом позивач вказує, що він як власник вище зазначеної земельної ділянки вирішив реалізувати своє право на розпорядження власністю, в той момент дізнався про накладення арешту на його майно. Як видно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 312515946 від 17.10.2022 на майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] , є обтяження, арешт (архівний запис), за реєстраційним номером 4247486, яке зареєстроване 19.12.2006 року 14:36:02 за № 4247486, реєстратор Приватний нотаріус Приходько Н.М., 80408, Львівська область, Львівський район, м. Кам`янка-Бузька, вул Незалежності, 73, підстава обтяження:, 366,31.01.2022 [PERSON] , ВДС м. Кам-Бузька. Разом з тим, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 312515946 від 17.10.2022 на невизначене майно, все майно, власник якого [PERSON] , накладено обтяження арешт (архівний запис), за реєстраційним номером 4247515, яке зареєстроване 19.12.2006 року 14:37:49 за № 4247515, реєстратор Приватний нотаріус Приходько Н.М., 80408, Львівська область, Львівський район, м. Кам`янка-Бузька, вул Незалежності, 73, підстава обтяження:, 366,31.01.2022 [PERSON] , ВДС м. Кам-Бузька. Позивач вказує, що йому невідомо про причини накладення такого арешту на його майно, і що наявність такого арешту призводить до порушення його права власності, так як не може розпорядитися ним. Даний спір належить розглядати даному суду, так як згідно ч. 2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Вирішуючи дану справу суд виходив із наступних мотивів та положень закону. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у реалізації його права володіння користування та розпорядження належним йому майном. Як видно із матеріалів справи, а саме з інформації яка міститься у єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна належне [PERSON] майно містить обтяження, яке виникло 11.02. 2002 і існує до сьогоднішнього дня. Разом з тим, судовим розглядом не здобуто доказів того, що у позивача є будь-які майнові зобов`язання на забезпечення виконання яких може існувати таке обтяження, а тому існування заборони відчуження належного позивачці майна на підставі повідомлення від 31.01.2002 є надмірним втручанням у його право власності. Причому суд вважає, що з огляду на час, який минув з моменту виникнення зобов`язання, відсутність будь-яких доказів щодо розміру такого зобов`язання, а також особи кредитора, існування обтяження на майно позивача не узгоджується з такими загальними засадами цивільного законодавства як справедливість, добросовісність і розумність. Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази, а також враховуючи те, що за позивачем не рахується будь-яких невиконаних зобов`язань, підстав накладення арешту немає, а в Державному реєстрі наявна заборона на належне її нерухоме майно, що обмежує право власності позивача, унеможливлює розпорядження своєю власністю, а тому, суд дійшов до переконання, що даний позов є підставний, обґрунтованим та спрямований на реальний захист прав та інтересів позивачки. Вирішуючи питання про спосіб захисту порушеного права позивача, суд дійшов висновку, що сформульовані позовні вимоги не цілком узгоджуються з положеннями Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Так, аналіз статті 26 цього закону свідчить, що суд може скасувати рішення державного реєстратора зокрема і щодо обтяження, тоді як поняття «зняття заборони» вжито в законі (ст. 31-2) як повноваження нотаріуса відповідно до Закону України «Про нотаріат». Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відтак, з метою ефективного захисту порушених прав позивача, суд вважає за правильне скасувати обтяження на нерухоме майно, яке міститься у відповідному записі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Причому, на переконання суду, у даному випадку не має місця вихід за межі позовних вимог, оскільки сама зміна формулювання вжитого способу захисту не змінює мети, з якою позивач звертався до суду. Тому, позовні вимоги позивачки підлягають до часткового задоволення.

Outcome: partial