Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 08.10.2021 року Турківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис №131, мотивуючи його тим, що подружнє життя у них не склалося і вони разом прожили всього два місяці. В січні 2022 року дружина його покинула та повернулася жити до свого попереднього чоловіка. Від шлюбу дітей вони не мають. Посилаючись на те, що подальше їхнє перебування у шлюбі суперечить його інтересам, просить шлюб між ними розірвати. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 11.01.2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду. Сторони, будучи належним чином повідомленими, про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив шлюб розірвати. Відповідачка про причини своєї неявки суду не повідомила, правом на подачц відзивом на позовну заяву не скористалася. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе справу розглянути у відсутності сторін. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши обставини справи, надані докази та надавши їм належну оцінку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що з 08.10.2021 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований Турківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис №131. Під час державної реєстрації шлюбу відповідачка змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] ", що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5). Від шлюбу сторони дітей не мають. Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловічка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). Частиною 3 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.4 ст.56 СК України). Згідно ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ч.1 ст.110 цього Кодексу позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідності до положень ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, почуття любові та поваги, внаслідок чого вони проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків та бажають розлучитися. З`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, суд вважає подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливим. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка не заперечує, визнавши заявлені позовні вимоги, шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача, понесені нею судові витрати по сплаті судового збору, в сумі 992 грн. 40 коп.

Outcome: approved