Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

представник позивача [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 28 вересня 2013 року сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Дубриницької сільської ради Перечинського району Закарпатської області, актовий запис №11. Під час даного шлюбу у них народилося двоє дітей донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх років стосунки між подружжям поступово погіршувалися, що призвело до щоденних сварок, зникнення між ними любові, взаємопорозуміння та поваги одне до одного, які існували при укладанні шлюбу, що у свою чергу впливає на психічний стан дітей, спричиняє їм усім душевні страждання. Вважає, що надання строку для примирення не виправить ситуацію, оскільки спроби примирення не приносять жодного результату, тому це лише погіршить стан відносин та продовжить їх перебіг у часі. З початку року вони остаточно роз`їхалися, разом не проживають та не ведуть спільного господарства, в той час як діти залишилися проживати разом з позивачем за його місцем проживання, з приводу чого відповідач, яка до того ж самостійно не в змозі утримувати дітей та забезпечити їх всім необхідним, не заперечує. Оскільки позивач переконався, що має з дружиною різні характери, протилежні погляди на життя, обов`язки та захоплення, що у свою чергу виключає їх подальше спільне життя, враховуючи, що вони неодноразово проживали нарізно, а потім знову намагалися примиритися, однак безрезультатно, на даний час вони остаточно розійшлися, тому просить шлюб між ними розірвати, залишити доньку [PERSON] та сина [PERSON] на подальше проживання, виховання та утримання при ньому.\~\~\~\~\~ У судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися, однак останній подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить такі задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення, а також просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ».\~ Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 28 вересня 2013 року у виконкомі Дубриницької сільської ради Перечинського району Закарпатської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 11 (а. с. 5). Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей, а саме донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] (а. с. 8, 9). Також встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося через різні характери, протилежні погляди на життя, обов`язки та захоплення, втрату взаємопорозуміння, почуття любові та поваги одне до одного. Питання розірвання шлюбу сторонами обдумане, відповідач позовні вимоги визнала, тому строк для примирення подружжю не надавався. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ст. 5 «Рівноправність подружжя» Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них та інтересам їх дітей, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Що стосується залишення малолітніх дітей подружжя [PERSON] після розірвання шлюбу на проживання та виховання при батькові, то суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Порядок визнання місця проживання фізичної особи передбачений ст. 29 ЦК України. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 зазначено, що під час вирішення питання про визначення місця проживання дитини, участь органу опіки та піклування є обов`язковою, а позивач до заяви про визначення місця проживання дитини повинен надати висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним із батьків, характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (судом обов`язково враховується стан здоров`я як батьків, так і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище заявника), акти обстеження житлово-побутових умов, документи, що підтверджують право власності на житло. Водночас судом під час розгляду даної справи не вирішується питання про визначення місця проживання дітей. За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Оскільки в ході судового розгляду не встановлено наявності спору між подружжям [PERSON] щодо визначення місця проживання їх малолітніх дітей, а саме доньки [PERSON] та сина [PERSON] , такі знаходяться на проживанні та вихованні з батьком, проти чого відповідач не заперечує, відтак суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу дітей слід залишити на проживання та виховання при позивачу.\~ Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, що відповідає положенням ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved