Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

25 жовтня 2022 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 15 жовтня 2011 року сторони зареєстрували шлюб, від якого мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З лютого 2022 року сторони проживають окремо один від одного, сімейне життя не склалося через відсутність між сторонами взаєморозуміння, поваги та довіри. Збереження родини є неможливим, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивачка не має наміру, тому просить розірвати шлюб з відповідачем. Ухвалою суду від 04 листопада 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Відповідач 23.12.2022 року надав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. Ухвалою суду від 10 січня 2023 року сторонам надано термін для примирення строком на два місяці, провадження зупинено до закінчення строку для примирення. Ухвалою суду від 13 березня 2023 року поновлено розгляд справи. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились та надали до суду клопотання, в якому просять суд розглядати справу за їх відсутності, позов підтримують у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечують. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, надали до суду клопотання, в якому просять суд розглядати справу за їх відсутності. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 15 жовтня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, видане Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №929. Від сумісного життя сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, видане Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №1288. Із позовної заяви вбачається, що сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, мають різні погляди на шлюб, відносини погіршились, спільне проживання та ведення господарства припинено, збереження родини є неможливим, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивачка не має наміру. Задовольняючи позов, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, в той час як сторони не мають наміру зберегти шлюб. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України, охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст.24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, враховуючи обопільну згоду сторін на розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть. Згідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд,

Outcome: approved