Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-02 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до відповідачів, відповідно до якого просить: -припинити трудові відносини між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вентіон Україна» у зв`язку зі звільненням [PERSON] з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Вентіон Україна» за власним бажанням. -зобов`язати Голосіївську районну в місті Києві державну адміністрацію Відділ з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості про [PERSON] як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Вентіон Україна». В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 16.08.2019 року позивач був призначений директором ТОВ «Вентіон Україна». 13.10.2021 року ним подано до ТОВ «Вентіон Україна» заяву про звільнення на підставі ст.38 КЗпП України. Разом із заявою позивач надіслав повідомлення від 13.10.2021 року про скликання загальних зборів учасників на 22.11.2021 року з питання порядку денного про звільнення позивача з посади керівника ТОВ «Вентіон Україна». Вказані документи також були направлені учаснику ТОВ. В газеті «Голос України» позивач розмістив відповідне повідомлення про скликання загальних зборів. Однак загальні збори не відбулись через неявку учасників. Оскільки у інший спосіб позивач позбавлений можливості вирішити питання про своє звільнення, що порушує його права, останній просить припинити трудові відносини в судовому порядку та внести відповідні зміни до реєстру. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 10.02.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву. На адресу суду надійшов відзив від Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, у якому представник відповідача зазначає, що адміністрація жодним чином не порушила права та законні інтереси [PERSON] і не може бути відповідачем у зазначеній справі. Відповідач ТОВ«Вентіон Україна» на момент розгляду справи не скористався своїм правом на подання письмового відзиву. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 04.10.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. Позивачем подано клопотання про розгляд справи у його відсутність та задоволення позову. Представники відповідачів в судове засідання не з`явились, про місце і час судового розгляду повідомлялись у спосіб, передбачений ст.128 ЦПК України. Клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (безкоштовний запит), ТОВ «Вентіон Україна» зареєстроване 16.08.2019 року. Керівником вказаного Товариства є [PERSON] . В матеріалах справи наявний наказ №1 від 16.08.2019 року щодо призначення директора ТОВ «Вентіон Україна», відповідно до якого [PERSON] приступив до виконання обов`язків директора ТОВ «Вентіон Україна» на підставі рішення загальних зборів учасників Товариства. Також в матеріалах справи наявна заява директора ТОВ «Вентіон Україна» Скачкова Юрія Володимировича від 13.10.2021 року про звільнення з посади директора на підставі ст.38 КЗпП України з 22.11.2021 року. Відповідно до повідомлення про скликання загальних зборів учасників ТОВ «Вентіон Україна», директор Скачков Юрій Володимирович повідомив ТОВ «Вентіон Україна» та учасника ТОВ [PERSON] про проведення загальних зборів 22.11.2021 року о 14:00, на яких вирішується питання про звільнення [PERSON] з посади директора ТОВ. Вказане повідомлення та заява [PERSON] про звільнення були направленні поштовими відправленнями на адресу ТОВ «Вентіон Україна» та [PERSON] . Оголошення про проведення загальних зборів було опубліковано в газеті «Голос України» 21.10.2021 року №198 (7698). Відповідно до протоколу реєстрації учасників (представників учасників) для участі в загальних зборах учасників ТОВ «Вентіон Україна» від 22.11.2021 року на загальних зборах був відсутній [PERSON] . Також в матеріалах справи наявні повідомлення про скликання загальних зборів на 04.01.2022 року, що також були направлені на адресу ТОВ та іншого учасника [PERSON] . Оголошення про проведення загальних зборів було опубліковано в газеті «Голос України» 27.11.2021 року №225 (7725). Відповідно до протоколу реєстрації учасників (представників учасників) для участі в загальних зборах учасників ТОВ «Вентіон Україна» від 04.01.2022 року на загальних зборах був відсутній [PERSON] . Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст.16 ЦПК України). Відповідно до п.4 ч.1 ст.36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є: розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи роботодавця (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45). Відповідно до п.13 ч.2 ст.9 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб:відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта, інформація для здійснення зв`язку з керівником юридичної особи (телефон та/або адреса електронної пошти)), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи. Відповідно до ч.1 ст.25 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі: документів, що подаються заявником для державної реєстрації; судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі. Статтею 22 КЗпП України передбачено заборону будь-якого прямого або непрямого обмеження прав при укладенні, зміні та припиненні трудового договору. У частині 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Згідно з частиною першою статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод коженмає право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Європейський суд з прав людини вказує, що приватне життя «включає право особи на формування та розвиток стосунків з іншими людьми, включаючи стосунки професійного або ділового характеру». Стаття 8 Конвенції «захищає право на особистий розвиток та право встановлювати та розвивати стосунки з іншими людьми та оточуючим світом». Поняття «приватне життя» в принципі не виключає відносини професійного або ділового характеру. Врешті-решт, саме у рамках трудової діяльності більшість людей мають значну можливість розвивати стосунки з оточуючим світом. Отже, обмеження, накладені на доступ до професії, були визнані такими, що впливають на «приватне життя» (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України» (Oleksandr Volkov v. Ukraine, № 21722/11, §165)). З урах уванням положень частини першої статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та усталеної практики Європейського Суду з прав людини необхідно зробити висновок, що наявність у реєстрі інформації щодо позивача як про керівника товариства відноситься до професійної діяльності останнього та охоплюється поняттям «приватне життя». У пункті 4 частини першої статті 36 КЗпП України визначено, що підставами припинення трудового договору, зокрема, є розірвання трудового договору з ініціативи працівника. Відповідно до ст.38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, письмово попередивши про це власника або уповноважений ним орган за два тижні. Конституційний Суд України у рішеннях від 07 липня 2004 року № 14-рп/2004, від 16жовтня 2007 року № 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації. Враховуючи порушення права керівника на припинення трудового договору, позов про визнання припинення трудових відносини з внесенням відповідних даних у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань направлений на відновлення його трудових прав, гарантованих Конституцією України. У постанові від 03 липня 2019 року в справі №61-11768св 18 Верховний Суд виклав позицію з цього питання та зазначив, що недосконалість національного законодавства та прогалини у правовому регулюванні певних правовідносин не можуть бути підставою для позбавлення особи права на захист його порушених прав у обраний ним спосіб. Елементом принципу верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля. На думку Європейського суду з прав людини, поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинно бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (див. mutatismutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «C.G. та інші проти Болгарії» («C. G. andOthersv. Bulgaria», заява № 1365/07, § 39), «Олександр Волков проти України» («Oleksandr Volkovv. Ukraine», заява №21722/11, § 170)). Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «Кантоні проти Франції» («Cantoni v.France», заява № 17862/91, § 31-32), «Вєренцов проти України» («Vyerentsov v.Ukraine», заява «№ 20372/11, § 65)). Частиною другою статті 5 ЦПК України встановлено, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що позивачем вчинені всі необхідні дії, як керівником підприємства з метою забезпечення свого звільнення у визначений законом спосіб, однак в зв`язку з неможливістю скликання загальних зборів питання про його звільнення не вирішено, суд, оцінюючи надані докази, вважає, що вимоги позивача про припинення трудових відносин в судовому порядку та внесення відповідних відомостей до Реєстру є належним способом захисту прав позивача, а отже позов підлягає задоволенню. Крім того, суд вважає за необхідне в зв`язку із задоволенням позову стягнути з ТОВ «Вентіон Україна» на користь позивача понесені судові витрати. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст.4, 5, 77, 81, 141, 263-265, 273 ЦПК України, суд

Outcome: approved