Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про\~стягнення боргу за договором позики, вказуючи, що 23.12.2021 року між ним та відповідачем було укладено договір позики на суму 70000 грн., що підтверджується договором позики. На підтвердження договору позики, відповідачем надано розписку про отримання коштів. Відповідач зобов`язався повернути кошти до 31.12.2021 року. Станом на день подачі позову, відповідачем кошти не повернуто. В добровільному порядку відповідач кошти за договором позики не повертає. Просить стягнути з відповідача борг в розмірі 70 000 грн., інфляційні втрати в сумі 12762,71 грн., витрати на правничу допомогу, та понесені судові витрати. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.11.2022 року відкрито провадження по справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, його представник скерував до суду клопотання, в якому зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи, просить позовні вимоги задоволити. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч належним чином повідомлений про час та місце слухання справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному його розгляді, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. В судовому засіданні встановлено, що 23.12.2021 року між [PERSON] \~та [PERSON] укладено договір позики на суму 70000 гривень, відповідно до якого позивач надав відповідачу у борг грошові кошти, які [PERSON] зобов`язався повернути до 31.12.2021 року. Факт передачі коштів підтверджується розпискою [PERSON] \~від 23.12.2021\~рокупро отримання коштів від [PERSON] . Таким чином, між сторонами виникли грошові зобов`язання, що підтверджується належними доказами, а саме копією договору позики та розпискою. Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Пунктом 2 договору визначено, строк в договорі повернення боргу зазначено 31.12.2021 року. Як зазначив позивач, після отримання коштів відповідач жодної сплати за договором позики не здійснив, а тому він вимушений звернутися до суду з даним позовом. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому виконавцем визначеної грошової суми, або визначеної кількості речей. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. При укладенні договору позики між сторонами в письмовій формі були погоджені всі істотні умови такого договору, а саме: розмір позики. Таким чином вказаний договір позики вважається укладеним та підлягає до виконання. Відповідно до договору позивач виконав зобов`язання перед відповідачем та надав кошти в борг, в той час як зобов`язання позичальником виконані не були. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. ч. 1, 2 ст. 192 ЦК України). Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Враховуючи викладене, беручи до уваги той факт, що відповідач зобов`язання за договором позики не виконав, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають до задоволення, до стягнення з відповідача підлягають грошові кошти в сумі 70000 гривень. Відповідно до ст. 1050 ч.1 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач просить стягнути з відповідача інфляційні в розмірі 12762,71 грн. за період часу з 01.01.2022 по 12.08.2022 року. Доводи позивача ніким не спростовані, відзиву на позовну заяву не подано, тому суд приймає рішення по наявних матеріалах відповідно принципу диспозитивності, що відповідає вимогам ст. 13 ЦПК України. При таких обставинах, суд вважає, що вимоги позивачки знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», до стягнення з відповідача в силу вимог ст. 141 ЦПК України підлягають судові витрати по оплаті судового збору. Суд вважає стягнути з відповідача 1073,60 гривень на користь держави.

Outcome: approved