Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

16.08.2022\~на адресу\~Козівського районного\~суду Тернопільської\~області надійшла\~позовна заява\~ [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, відповідно до якої позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 08.09.2020 Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 1453. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 08.09.2020 Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), між позивачем та відповідачем укладено шлюб, про що вчинено актовий запис\~№ 1453.Від вказаного шлюбу у сторін спільних дітей немає. Позивач стверджує, що перебуваючи у зареєстрованому шлюбі сторони не вели спільного господарства та спільно не проживали, тобто шлюбні відносини фактично між ними відсутні та носили формальний характер. Таким чином, на думку позивача, сторони не можуть існувати як сім`я, виконувати сімейні обов`язки, окреме проживання та відсутність регулярного спілкування свідчить про неможливість збереження шлюбу. В результаті позивач прийшла висновку, що розірвання шлюбу це єдиний вихід, оскільки шлюб носить формальний характер. Зазначила, що про намір розірвати шлюб відповідачу було відомо, оскільки сторони 2022 року подали спільну заяву про розірвання шлюбу до Козівського відділу ДРАЦС, відповідач 25.07.2022 не з`явився до Козівського відділу ДРАЦС для проведення державної реєстрації розірвання шлюбу. 29.09.2022 відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позов у якому зазначив, що позовні вимоги не визнає, вважає такі надуманими та безпідставними з огляду на те, що позовна заява підписана не самим позивачем, а його представником, що на його думку суперечить вимогам сімейного законодавства. Також, зазначив, що із позивачем зустрічалися протягом десяти років. 20.09.2020 зареєстрували шлюб, після чого позивач поїхала у Сполучені Штати Америки, де подала документи на воз`єднання сім`ї. Жодних сварок та непорозумінь між ними не виникало. Окрім цього, просив суд розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. З приводу розірвання шлюбу - заперечив. 04.10.2022 представник позивача адвокат Головацький В. Ф. подав до суду відповідь на відзив, зазначивши, що здійснює представництво [PERSON] на підставі довіреності від 25.06.2022 посвідченої приватним нотаріусом Боднарук Н. М. та ордера ВО №1039213 від 12.08.2022, що не встановлюють обмежень у представника позивача, зокрема, на підписання позовної заяви. Окрім цього зазначив, що відповідачем не спростовано факт того, що 2022 року подали спільну заяву про розірвання шлюбу до Козівського відділу ДРАЦС, однак відповідач 25.07.2022 не з`явився до Козівського відділу ДРАЦС для проведення державної реєстрації розірвання шлюбу. Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 30.08.2022 відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 31.10.2022 витребувано із Козівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) спільну заяв сторін про розірвання шлюбу від 24.06.2022. Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 15.11.2022 у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи №951/482/22 за правилами загального позовного провадження\~відмовлено. Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 20.12.2022 надано сторонам у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, 2-місячний строк для примирення подружжя. Судові засідання в цій справі призначалися на 14.09.2022, 05.10.2022, 11.10.2022, 31.10.2022, 15.11.2022, 29.11.2022, 20.12.2022, 21.02.2023. Позивач у судове засідання не з`явилася, 14.02.2023 подала до суду клопотання, у якому просила розгляд справи проводити без її участі, шлюб між сторонами розірвати. Окрім цього, щодо доводів відповідача з приводу її вагітності, повідомила, що 29.12.2022 нею зроблено відповідне медичне обстеження, згідно якого ознак вагітності у неї не виявлено. Представник позивача адвокат Головацький В. Ф. 16.02.2023 подав до суду клопотання у якому зазначив, що клопотання відповідача з приводу вагітності позивача вважає безпідставними та такими, що містять ознаки зловживання процесуальними правами та спрямованими на затягування розгляду справи. Зазначив, 29.12.2022 позивачем зроблено відповідне медичне обстеження, згідно якого ознак вагітності у неї не виявлено, долучив відповідний медичний висновок. Відповідач та представник відповідача адвокат Лісна Н. І. у всіх судових засіданнях, з приводу розірвання шлюбу заперечили. Відповідач, запевнив, що йому відомо, що позивач вагітна, однак спроб для примирення подружжя ним не здійснювалося, оскільки позивач обмежила його у засобах комунікації. Разом із цим, шлюб розривати він не бажає. Проте, у судовому засіданні 21.02.2023 вказав, що заходи примирення результатів не дали, відтак, погодився, що шлюб потрібно розірвати. Вивчивши матеріали справи, заслухавши думку відповідача та представника відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно 08.09.2020 між [PERSON] та [PERSON] Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис № 1453, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] повторно виданим Козівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 22.06.2022. Від шлюбу у сторін дітей немає. Відповідно до ст. ст. 21, 24 Сімейного кодексу України (надалі СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Принцип добровільності шлюбу передбачає як право на шлюб, так і право на розірвання шлюбу, що усуває порушення прав людини та випадків можливої дискримінації. На це звернув увагу Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові №361/1017/20 від 07.11.2022. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Позивач у своєму позові зазначає, що між сторонами фактично припинені шлюбно-сімейні відносини, подальше збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідач аргументуючи потребу надання терміну на примирення повідомив суду, що позивач вагітна та очікує на народження спільно дитини. Разом з тим, доказів на підтвердження такого суду не надано. Представником позивача подано до суду результати лабораторного дослідження на підтвердження того, що позивач не вагітна, разом з тим, таке клопотання судом залишено без розгляду у відповідності до ч. 4 ст. 183 ЦПК України. Хоча в ході розгляду справи відповідач не погоджувався з позовом в частині розірвання шлюбу, проте позивач наполягала на розірванні шлюбу, суд констатує, що сім`я розпалась остаточно, сторони сімейних відносин не підтримують. Примирення між сторонами не відбулося. На підставі викладеного, суд вважає, що можливість збереження сім`ї втрачена, подальше сумісне життя подружжя суперечило б інтересам позивача, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, тому її позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Частиною 2 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В силу ч. 2 ст.\~114\~СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved