Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, з 09.10.2020 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON] [INFO] . Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 22.11.2022 року шлюб між подружжям розірвано, судовим наказом з відповідача на її користь на утримання дитини стягнуто аліменти. Позивач зазначає, що вона також потребує матеріальної підтримки. На підставі викладеного просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі: частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до досягнення дитиною 3-ри річного віку, а саме, до [INFO] . Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 30 грудня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, призначено судове засідання в порядку спрощеного провадження. Сторонам надіслану копію ухвали суду, відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. В судове засідання з розгляду справи сторони не з`явились, разом з цим звернулись із заявами про підтримку та визнання позовних вимог. Так, 28.02.2023 року (вх. № 5362) надійшла заява позивача, згідно якої остання зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.20). Відповідач [PERSON] також, 28.02.2023 року (вх. № 5362) звернувся із заявою про визнання позовних вимог, до заяви надав квитанції про оплату аліментів в добровільному порядку (а.с.21). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані позивачем письмові докази в їх сукупності, заяви сторін про підтримку та визнання позовних вимог, вважає позов таким, що підлягає задоволенню враховуючи таке. Судом встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 22.11.2022 року (справа № 523/13052/22) шлюб, зареєстрований 09 жовтня 2020 року у Суворовському районному у м. Одесі відділі ДРАЦС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 828, між [PERSON] та [PERSON] - розірвано (а.с.11-12). Згідно копії свідоцтва про народження сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Звертаючись до суду з даним позовом позивач зазначила, що станом на цей час вона не працевлаштована, оскільки перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, отримує грошову допомогу у розмірі 850 гривень на місяць, яка є недостатньо для забезпечення нормального життя. Судом встановлено, що спільній дитині сторін на дату розгляду справи виповнилось 2 роки. Відповідно до ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно заяві від 28.02.2023 року відповідач визнав позовні вимоги, крім іншого надав суду квитанції про оплату аліментів (а.с.23,24). Частиною 1 ст. 80 СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 77 СК України, аліменти сплачуються щомісячно. Законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч.4 ст. 84 СК України). Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання - можливості чоловіка надавати таке утримання. Судом встановлено, що відповідач працездатний та може сплачувати аліменти на утримання дружини у визначеному позивачем розмірі, що підтверджується заявою останнього. Судом враховується, що у зв`язку з доглядом за дитиною, якій на день розгляду справи виповнилось 2 роки, позивач не має можливості працевлаштуватись і тим самим утримувати себе, що відповідно свідчить про те, що остання потребує надання матеріальної допомоги. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Проаналізувавши вищевикладені обставини справи та норми закону, виходячи з принципів: законності, об`єктивності, розумності та справедливості, враховуючи те, що сторони проживають окремо, відповідач має можливість забезпечувати себе та дружину, яка через малий вік дитини не може працевлаштуватись, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача має бути стягнуто аліменти на її утримання у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved