Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

позивач ТДВ «Страхова компанія «Кредо» звернулось до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просило стягнути з останнього в рахунок відшкодування шкоди 100 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог, позивачем зазначено про те, що 08.06.2019 року між ТДВ «Страхова компанія «Кредо» та [PERSON] було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/3863332 на транспортний засіб BMW 320I, реєстраційний номер [NUMBER] . 19.06.2019 року в м. Київ, по вул. Столичне шосе, 101-В сталася дорожньо-транспортна пригода за участю: автомобіля BMW 320I, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля RENAULT LODGY, реєстраційний номер [NUMBER] . Внаслідок вищевказаної ДТП було пошкоджено автомобіль RENAULT LODGY, реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 02.08.2019 року у справі №757/13574/19, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та 122-4 КУпАП. Позивач вказує, що ТДВ «Страхова компанія «Кредо» визнало настання цивільно-правової відповідальності водія забезпеченого транспортного засобу страховим випадком та призначило страхове відшкодування потерпілій особі в розмірі 100 000,00 грн. Оскільки відповідач самовільно покинув місце ДТП, позивач має право на подання регресного позову до водія, який спричинив ДТП. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 08.12.2021 року справу скеровано до Голосіївського районного суду міста Києва. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18.04.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 01.11.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. На момент розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання письмового відзиву, а тому суд розглядає справу на підставі наявних в матеріалах доказах. Представником позивача подана заява про розгляд справи у його відсутність. Відповідач не з`явився в судове засідання, про місце і час судового розгляду повідомлявся за місцем проживання у встановлений ст.128 ЦПК України спосіб. На підставі положень ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.06.2019 року між ТДВ «Страхова компанія «Кредо» та [PERSON] було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/3863332 на транспортний засіб BMW 320I, реєстраційний номер [NUMBER] . 19.06.2019 року в м. Київ, по вул. Столичне шосе, 101-В сталася дорожньо-транспортна пригода за участю: автомобіля BMW 320I, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля RENAULT LODGY, реєстраційний номер [NUMBER] . Внаслідок вищевказаної ДТП було пошкоджено автомобіль RENAULT LODGY, реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 02.08.2019 року у справі №757/13574/19, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та 122-4 КУпАП. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Таким чином, винність дій [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, є доведеною. Як вбачається з матеріалів справи, 25.06.2019 року до позивача звернулась потерпіла особа, якій позивач відповідно до страхового акту №654 від 19.09.2019 року сплатив страхове відшкодування у розмірі 100 000,00 грн (в межах ліміту відповідальності), що підтверджується платіжним дорученням №1543 від 19.09.2019 року. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. В силу положень ст.38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Таким чином, оскільки як вбачається з постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 02.08.2019 року у справі №757/13574/19, відповідач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП, а саме залишив місце ДТП, що є підставою для виникнення у позивача права вимоги до відповідача в порядку регресу. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судового розгляду. Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені належними засобами доказування, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved