Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 18208,43 грн, інфляційні витрати в сумі 1895,55 грн, 3% річних в сумі 870,44 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2481,00 грн. В обґрунтування вимог вказано, що боржник є побутовим споживачем природного газу, який постачається за адресою: [ADDRESS] . Позивач стверджує, що фактичне споживання природного газу та оплату відповідачем за спожитий природний газ підтверджує факт згоди відповідача на приєднання до умов публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам. В період з 01.05.2019 року по 17.11.2022 року відповідач використовував природний газ для побутових потреб, проте у повному обсязі не оплачував надані послуги, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 18208,43 грн. Крім того, просить стягнути інфляційні втрати в сумі 1895,55 грн, 3% річних в розмірі 870,44 грн., а всього 20974,42 грн. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 12.01.2023 прийнято до розгляду дану цивільну справу та призначено розгляд справи по суті. В судове засідання представник позивача не з`явився, подала до суду заяву, у якій він просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в\~судове засідання\~не з`явилася,подав суду заяву, в якій просить про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Процесуальне право учасників справи про розгляд справи за їх відсутності унормовано в ч. 3 ст. 211 ЦПК України, водночас, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши письмові докази у справі, які мають значення для її розгляду, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено,що ТОВ «Житомиргаз Збут» надає послуги з постачання природного газу споживачу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно розрахунку споживання природного газу, довідки ТОВ «Житомиргаз збут», фінансового стану по особовому рахунку № [NUMBER] відкритого 31.05.2019, оформленому на ім`я абонента [PERSON] у зв`язку з отримання послуг щодо постачання природного газу, за період з 31.05.2019 року по 17.11.2022 року за [PERSON] обліковується заборгованість у зв`язку з отримання послуг постачання природного газу в розмірі 18208,43 грн. (а.с. 10-11) Особовий рахунок № [NUMBER] відкрито на споживача природного газу [PERSON] , [INFO] . Згідно розрахунку інфляційних втрат та 3% річних, наданих у позовній заяві, інфляційні втрати за вказаний період складають 1895,55 грн, 3% складають 870,44 грн. (а.с. 5-6) Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача за надані позивачем послуги з постачання природного газу згідно наданих позивачем розрахунків становить 5157, 97 грн. Відповідно до положень статті 7\~Закону\~України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву споживача кореспондує обов`язок, серед інших, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, а обов`язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору. За змістом статті 901\~ЦК\~України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно пункту 6 частини 1 статті 8\~Закону\~України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» виконавець комунальної послуги має право звертатися до суду в разі порушення споживачами умов договору. Згідно статті 162\~ЖК\~України власники (споживачі) повинні щомісячно здійснювати оплату за отримані комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 525\~ЦК\~України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.\~610\~ЦК\~України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору, що передбачено ч. 1 ст. 634 ЦК України. Відповідно до п. 2 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року №2496, договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням ст. ст. 633, 634, 641, 642\~Цивільного\~кодексу\~України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. За умовами Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам підтвердженням приєднання до умов договору є підписана та повернута заява-приєднання, та/або сплачений споживачем рахунок постачальника за поставлений природний газ, та/або фактичне споживання природного газу. Згідно п. 13 розділу ІІІ Правил розрахунки за послуги з газопостачання можуть поводитись на підставі даних про об`єм (обсяг) газу визначений споживачем та Оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний період. Відповідно до п. 30 розділу ІІІ Правил в разі коли між побутовим споживачем і постачальником не досягнуто згоди про надання послуг з газопостачання, розмір їх оплати, відшкодування збитків, спірні питання вирішуються в судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Тягар доказування покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням викладеного, оскільки позивачем доведено наявність заборгованості відповідача за надання послуг з постачання природного газу, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 2481, 00 грн.

Outcome: approved