Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 27 вересня 2022 року з Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНКІ БРАЗЕРЗ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором суборенди нежитлового приміщення. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що 17 лютого 2021 року між ТОВ «МАНКІ БРАЗЕРС» та [PERSON] був укладений Договір суборенди нежитлового приміщення №17/02-2021-ПАТ13, відповідно до умов якого орендар зобов`язався передати суборендарю у тимчасове платне користування визначене майно: нежитлового приміщення VII цокольного поверху загальною площею 79,7 кв. м, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Сторони договору суборенди досягли згоди з усіх істотних умов договору, про що свідчать їх підписи у договорі суборенди. Зокрема, пунктом 4.1. договору визначено, що за користування майном щомісяця суборендар сплачує орендарю орендну плату в сумі 8 000 грн. 00 коп., а за 12 місяців він має сплатити загалом 96 000 грн. 00 коп. Орендна плата сплачується суборендарем до 10 числа поточного місяця, за який проводиться розрахунок. Крім того, сторони також чітко визначили питання щодо відповідальності у випадку невиконання чи неналежного виконання умов договору. На виконання умов договору 17 лютого 2021 року відповідно до акту приймання-передавання нежитлового приміщення орендарем було передано, а суборендарем було прийняте визначене майно. Позивач виконав свої зобов`язання перед відповідачем і передав йому нежитлове приміщення у строки та на умовах, передбачених договором. Однак, у порушення взятих на себе зобов`язань за вказаним договором, відповідач не виконав умови договору щодо сплати орендної плати, у зв`язку з чим станом на станом на 23 листопада 2021 року заборгованість відповідача перед позивачем за договором суборенди складає - 694 379,89 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також просить стягнути судові витрати по справі (а.с.2-4). Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 27 вересня 2022 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.46). Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с.47). Ухвалою судді від 04 жовтня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНКІ БРАЗЕРЗ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором суборенди нежитлового приміщення (а.с. 48-49) До суду 09 листопада 2022 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача (а.с.57). 18 січня 2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 65-66). Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив слухати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився про день та час повідомлений належним чином, причин не явки суду не повідомив. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Фактичні обставини встановленні судом 17 лютого 2021 року між ТОВ «МАНКІ БРАЗЕРС» в особі директора Волкова В.П. та [PERSON] був укладений Договір суборенди нежитлового приміщення №17/02-2021-ПАТ13. Відповідно до п.1 договору орендар зобов`язується передати суборендарю в тимчасове платне користування нежитлового приміщення VII цокольного поверху загальною площею 79,7 кв. м, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно з п.2.1. договору приміщення передається суборендарю на підставі акту приймання-передачі, у якому вказується опис його технічного стану. Акт приймання-передачі може мати додаток у вигляді фото-таблиці. Сторони договору суборенди досягли згоди з усіх істотних умов договору, про що свідчать їх підписи у договорі суборенди. На виконання умов договору 17 лютого 2021 року відповідно до акту приймання-передавання нежитлового приміщення, копія якого долучена до матеріалів справи, орендарем було передано, а суборендарем було прийнято зазначене у п.1. договору суборенди нежитлове приміщення. Пунктом 4.1. договору визначено, що розмір орендної плати у цілому складає 96 000 грн. 00 коп. за 12 місяців, яка сплачується щомісячно рівними частинами по 8 0000 грн. 00 коп. до 10 числа поточного місяця, за який проводиться розрахунок. Згідно з п.4.7. договору в орендну плату входять витрати за комунальні послуги (вода, електроенергія, опалення, послуги утримання будинку і прибудинкової території, сигналізація, вивіз сміття, ліфту, охорони тощо). Згідно з п.4.3. договору суборендар зобов`язується своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату орендарю. Як передбачено п.11.1. договору, цей договір набуває чинності, починаючи з дати його підписання уповноваженими представниками сторін, і діє до 16 лютого 2022 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх обов`язків за цим договором Відповідно до наданого позивачем розрахунку, загальна сума заборгованості за Договором суборенди від 17 лютого 2021 року становить: заборгованість з орендної плати у розмірі 72 000 грн.; пеня відповідно до п.8.2 Договору у розмірі 619 738,97 грн.; інфляційні витрати у розмірі 1 838,74 грн.; 3% річних у розмірі 802,18 грн. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору, як зазначено у ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ст. ст. 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ч.1 ЦК України). Згідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У ході судового розгляду цивільної справи знайшли своє підтвердження доводи позивача про порушення відповідачем своїх зобов`язань за договором. Згідно ч. 2ст. 625 ЦК України, відповідач, якій прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, відповідно до п.8.2. Договору суборенди визначено, що у випадку несвоєчасної або не в повному обсязі оплати орендної плати, Суборендар сплачує Орендарю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від суми прострочення платежів за кожен день прострочення. Згідно до ч.1 ст.549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом,пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Частиною третьою ст.549 ЦК України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно до ч.1 ст.550 ЦК України передбачено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно(ч.1ст.551ЦК України). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом (ч.2 ст.551 ЦК України). З огляду на викладені обставини, суд доходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за станом на 23 листопада 2021 рік в розмірі 694 379,89 грн. яка скадається: з заборгованості з орендної плати - 72 000 грн., пені відповідно до п. 8.2 Договору-619 738,97 грн. інфляційні втрати - 1 838,74 грн, три проценти річних - 802,18 грн При цьому, суд бере до уваги, що надані позивачем розрахунки відповідачем не оспорені, контррозрахунки ним до суду надані не були. У позовній заяві позивач просить суд стягнути із відповідача на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частинами 2, 3 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктом 4 частини 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За змістом ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі та до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Тобто, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано суду копію договору про надання правової допомоги від 31 серпня 2021 року, акт приймання - передачі наданих послуг від 08 грудня 2021 року та рахунок - фактура № 5001 від 11 листопада 2021 року. Вартість наданих послуг становить 4 000,00 грн. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 4 000,00 грн., що на думку суду є обґрунтованими. Судові витрати розподілити відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved