Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] 06 квітня 2022 року звернулася до Котовського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON] , та просить визнати її, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтовуючи свої позовні вимоги вказала, що позивачка є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який вона успадкувала після смерті чоловіка. Відповідачка за даною адресою не проживає більше ніж два роки, комунальні платежі не сплачує і в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має і взагалі він не з`являється вже тривалий час, так як виїхала на постійне місце проживання до Російської Федерації. Реєстрація відповідачки в будинку створює перешкоди у належному їй праві володіння, користування та розпорядження житловим будинком, тому є необхідність для визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим будинком. Позивачка в судове засідання не з`явилася. Надала заяву, згідно якої просила розглянути справу у її відсутності, на позовних вимогах наполягала. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, проте судові виклики на судові засідання повернулись із зазначенням «Адресат відсутній за вказаною адресою». Іншими належними даними про місце перебування чи роботи відповідачки суд не володіє. Згідно ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, виклик відповідачки було здійснено на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада» на веб-сайті Котовського міськрайонного суду Одеської області, що є належним повідомленням про дату, час та місце проведення судового засідання. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] , є власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності виданим державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса 01 жовтня 2021 року, зареєстровано в реєстрі за № 1-281, та копією свідоцтва про право на спадщину за законом виданим державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса 01 жовтня 2021 року, зареєстровано в реєстрі за № 1-283. Відповідачка [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в житловому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] з 24.06.2014. Факт того, що відповідачка у вказаному житловому будинку не проживає підтверджується довідкою Голови квартального комітету за № 1 від 18.01.2022, відповідно до якої [PERSON] , дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та фактично за даною адресою не проживає. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до цієї норми закону відповідачка зобов`язана була зареєструватись за новим постійним місцем проживання протягом 10 днів з дня переїзду до цього постійного місця проживання. Тому суд вважає, що реєстрація відповідачки за адресою: [ADDRESS] , є формальною, без наміру її фактичного проживання в цьому будинку. Відповідно вона втратила право на користування цим будинком, оскільки добровільно припинила користування вказаним будинком та переселилася на інше місце свого проживання. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Статтею 391\~ЦК\~України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так як судом встановлено, що відповідачка в спірному жилому приміщенні відсутня більше року без поважних на те причин, спільним побутом з позивачкою не пов`язана, домовленості між нею та позивачкою, як власником житла, щодо порядку використання жилого будинку відсутні, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком. Рішення суду про визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим будинком і є підставою для зняття її з реєстраційного обліку за місцем реєстрації.

Outcome: approved