Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА У березні 2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] і [PERSON] про стягнення з них солідарно 49100,00 грн як вартості знищення належних позивачеві 21 овець, 992,40 грн витрат зі сплати судового збору, 11000,00 грн витрат на правову допомогу, 5000,00 грн витрат на залучення суб`єкта оціночної діяльності. Позов обґрунтовано тим, що 08.05.2021 близько 09:00 год. на території ФГ "Білоцерківець", що розташоване у [ADDRESS] Семенівського району Полтавської області, в огородженому загоні були задавлені двома свійськими собаками 21 вівця романовської породи, які належали позивачеві-фізичній особі [PERSON] . В ході проведення перевірки співробітниками СПД № 1 ВП № 1 КРУП ГУНП в Полтавській області було встановлено очевидців події. По завершенню перевірки начальником СПД № 1 ВП № 1 КРУП ГУНП в Полтавській області повідомлено, що за вказаним фактом наявні цивільно-правові відносини, які можуть бути вирішені в судовому порядку. Один із власників собак, а саме відповідачка [PERSON] , 13.05.2021 звернулася до СПД № 1 ВП № 1 КРУП ГУНП в Полтавській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, якою просила встановити та притягнути до кримінальної відповідальності особу, яка 08.05.2021 із вогнепальної зброї розстріляла її собаку "Шайтан" породи вівчарка, на території колишньої ферми [ADDRESS]. Із рапорту ДОП СПД № 1 ВП № 1 КРУП ГУНП в Полтавській області І.Борисенка вбачається, що мертву собаку було виявлено 08.05.2021 на території земельної ділянки, яку орендує ФГ "Білоцерківець", в огородженому загоні біля мертвих овець. Співробітниками поліції було встановлено власника собаки, але кримінальне правопорушення до ЄРДР не внесено, оскільки факт вбивства собаки з вогнепальної зброї не знайшов свого підтвердження, причини смерті собаки не відомі, свідки події відсутні. В ході перевірки було встановлено власника собаки породи "Лайка", яким є відповідач [PERSON] , на причетність якого безпосередньо вказали свідки події [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та інші. 15.11.2022 подано клопотання про залучення як співвідповідача [PERSON] як особи, яка перебуває у шлюбі із відповідачем [PERSON] . Вказано, що німецька вівчарка є об`єктом права спільної сумісної власності їх подружжя (т. 1 а.с. 158, 159). Уточненою позовною заявою від 21.11.2022 сформульовано такі остаточні позовні вимоги: -стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] матеріальні збитки в сумі 24550,00 грн спричинені знищенням овець романовської породи, які належали фізичній особі [PERSON] та які перебували на утриманні за адресою: [ADDRESS]; -стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] матеріальні збитки в сумі 24550,00 грн спричинені знищенням овець романовської породи, які належали фізичній особі [PERSON] та які перебували на утриманні за адресою: [ADDRESS]; -стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати: по сплаті судового збору за подачу позову в сумі 992,40 грн, витрати на правову допомогу в сумі 11000,00 грн та витрати на залучення суб`єкта оціночної діяльності в сумі 5000,00 грн (т. 1 а.с. 187-191). Представник позивача адвокат М.В.Стасовський відповіддю на відзив від 26.09.2022 просив задоволити позов в повному обсязі. Вважає, що невизнання відповідачами [PERSON] та [PERSON] належності їм собак породи "Лайка" та/чи породи "Німецька вівчарка", а також будь яких інших собак, які 08.05.2021 близько 09:00 год. на території ФГ "Білоцерківець" задавили 21 вівцю романовської породи, які належали позивачу, це єдине обгрунтування відсутності підстав для цивільно-правової відповідальності відповідачів, яке наведено їх представником. Не надано спростувань доказів на підтвердження факту належності собак, що завдали збитків позивачеві шляхом знищення майна (овець). Факт належності собаки по кличці "Шайтан" (однієї із собак, що розірвала овець) підтверджується протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, зареєстрованого 13.05.2021 Семенівським ВП ГУНП в Полтавській області за № 955. Також у заяві відповідачки [PERSON] зазначено: "Прошу встановити та притягти до кримінальної відповідальності особу, яка 08.05.2021 з вогнепальної зброї розстріляла нашого собаку "Шайтана", породи вівчарка, на території колишньої ферми [ADDRESS]". Із рапорту ДОП СПД № 1 ВП № 1 КРУП ГУНП в Полтавській області І.Борисенка вбачається, що мертву собаку, було виявлено 08.05.2021 на території земельної ділянки, яку орендує ФГ "Білоцерківець" у [ADDRESS], в огородженому загоні біля мертвих овець. Після цього співробітниками поліції було встановлено власника. В ході перевірки відповідачку [PERSON] повідомлено, що перевірка за її зверненням завершена без внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, оскільки факт вбивства собаки з вогнепальної зброї не знайшов свого документального підтвердження, оскільки причина смерті собаки не відома, а свідки події відсутні. Окрім цього, в ході перевірки проведеної співробітниками СПД № 1 КРУП ГУНП в Полтавській області встановлено іншого власника собаки породи "Лайка", а саме відповідача [PERSON] , на причетність якого безпосередньо вказали свідки події [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та інші. Тому позивачем доведено належним та допустимими доказами, а відповідачами жодним чином не спростовано, що саме собаки, які належать [PERSON] та [PERSON] 08.05.2021 близько 09 год. 00 хв. на території [ADDRESS] задавили 21 вівцю, які належали [PERSON] , що завдало матеріальних збитків позивачеві. Щодо підтвердження факту належності овець позивачеві [PERSON] , то останній не є суб`єктом господарювання та не займається промисловим вирощуванням (розведенням) тварин, а тримав овець для власних потреб, що виключає його обов`язок реєстрації як оператора потужностей (об`єктів), що використовуються для промислового вирощування (розведення) тварин. Дослідження питання відповідної реєстрації ФГ "Білоцерківець" є недоцільними так як господарство не є стороною спору. Позивач користувався загоном на підставі усного договору із ФГ "Білоцерківець". Також щодо невідповідності кількості овець, то на момент звернення із заявою до правоохоронних органів без ознак життя було 20 тварин, однак у зв`язку із нанесеними собаками травми померла ще одна вівця. Всі факти підтверджується документально, а також надано фото- та відеодокази і заявлено клопотання щодо допиту свідків. Посилання представника відповідачів на відсутність факту притягнення останніх до адміністративної відповідальності як підтвердження відсутності підстав для їх цивільно-правової відповідальності є некоректним, так як позивач не є особою, яка уповноважена на притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності за ст. 154 КУпАП, а мала виключно право на звернення до правоохоронних органів, що й було зроблено. Надавати правову оцінку діям поліції в даному випадку є недоречним. Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володільця небезпечного об`єкта буде зобов`язано відшкодувати шкоду незалежно від вини цієї особи. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Також переліком порід собак, відповідальність власників яких підлягає обов`язковому страхуванню за шкоду, яка може бути заподіяна третім особам (Додаток 1 до Порядку) передбачено, що собаки породи "Лайка" та породи "Німецька вівчарка" включені до даного переліку, а відповідно власники таких собак повинні були застрахувати свою відповідальність за шкоду спричинену третім особам, однак цього не зробили. Відповідачами не надано жодного належного чи допустимого доказу на підтвердження своєї позиції, обгрунтування заперечень відповідачів ґрунтується на припущеннях та домислах, що є недопустимими в цивільному процесі. Щодо витрат, заявлених представником відповідачів на правничу допомогу в сумі 11000,00 грн на кожного, вважаю їх завищеними, неспівмірними із складністю справи. Відзив подано один від обох відповідачів, що не передбачало додаткового часу окремо по кожному, відзив представника не містить обґрунтувань та доказів, на підготовку яких необхідно було б затратити значний обсяг часу. Відповіддю на відзив від 26.09.2022 зазначив що позивачем доведено належними та допустими доказами, а відповідачами жодним чином не спростовано, що саме собаки, які належать [PERSON] та [PERSON] 08.05.2021 близько 09:00 год. на території [ADDRESS] задавили 21 вівцю, які належали [PERSON] що завдало матеріальних збитків позивачеві. Також зазначено, що позивач не є суб`єктом господарювання та не займається промисловим вирощуванням (розведення) тварин, а тримав овець для власних потреб, що виключає його обов`язок реєстрації як оператора потужностей (об`єктів), що використовуються для промислового вирощування (розведення) тварин. Дослідження питання відповідної реєстрації ФГ "Білоцерківець" є недоцільним так як останній не являється стороною спору. Також зазначив, що якщо в результаті нападу собаки було завдано шкоду майну чи здоров`ю потерпілого, або йому були завдані відповідні немайнові втрати, він має право на відшкодування матеріальної (майнової) та моральної шкоди, що передбачено ст. 1166-167 ЦК України. При цьому, якщо собака є джерелом підвищеної небезпеки, то право на відшкодування збитків виникає незалежно від наявності вини її власника. При цьому посилання представника відповідачів на відсутність факту притягнення останніх до адміністративної відповідальності як підтвердження відсутності підстав для їх цивільно-правової відповідальності є абсурдним, так як позивач не є особою, яка уповноважена на притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності за ст. 154 КУпАП, а мала виключно право на звернення до правоохоронних органів, що і було зроблено. Надавати правову оцінку діям поліції в даному випадку є недоречним. Звернув увагу суду на те, що відповідачами не надано жодного належного чи допустимого доказу на підтвердження правової позиції, обгрунтування заперечень відповідачів ґрунтується на припущеннях та домислах, що є недопустими в цивільному процесі. Таким чином, надання доказів, які мають бути належними, допустимим та достовірними з метою підтвердження своїх вимог та заперечень є процесуальним обов`язком сторін у справі. Щодо витрат, заявлених представником відповідачів на правничу допомогу в сумі 11000,00 грн на кожного, вважає їх звищеними, неспівмірними із складністю справи. Відзив подано один від обох відповідачів, що не передбачало додаткового часу окремо по кожному, відзив представника не містить обґрунтувань та доказів на підготовку яких необхідно було б затратити значний обсяг часу (а.с. 124-128). Клопотанням від 27.02.2023 просив стягнути з відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] судові витрати [PERSON] , понесені в ході розгляду справи у розмірі: витрати на правничу допомогу у розмірі 14500,00 грн, судовий збір за подання позову 992,40 грн, витрати на залучення спеціаліста - суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] в сумі 5000,00 грн (т. 2 а.с. 8-10). ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧІВ Представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] - адвокат Р.С.Павелко відзивом від 19.09.2022, просив відмовити в задоволенні позову у зв`язку з безпідставністю. Зазначив, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] заперечують щодо наявності у них собак породи "лайка" та/чи породи "німецька вівчарка", а також будь яких інших собак, які 08.05.2021 року близько 09 год. 00 хв. на території ФГ "Білоцерківець" задавили 21 вівцю романовської породи, які належали позивачу. Позивачем не надано належних доказів (договорів суборенди, підряду тощо) на підтвердження права на розведення овець на території ФГ "Білоцерківець", оскільки організаційні і правові засади ідентифікації та реєстрації тварин з метою одержання оперативної та надійної інформації про поголів`я тварин щодо статі, віку породи та їх місцезнаходження для поліпшення управління і прогнозування ринків продукції тваринництва та контролю за епізоотичною ситуацією в Україні визначає Закон України "Про ідентифікацію та реєстрацію тварин". Чинним законодавством встановлений спеціальний режим використання такого майна як "тварини", який полягає у чіткій їх ідентифікації, у тому числі шляхом присвоєння їй унікального ідентифікаційного номера. Також зазначив, що відповідно до ч. 2 ст. 34 Закону України "Про ветеринарну медицину" та з метою забезпечення ведення реєстру операторів потужностей (об`єктів), що використовуються для промислового вирощування (розведення) тварин, розпорядженням Головного державного інспектора ветеринарної медицини України від 05.01.2018 № 2 зобов`язано головних державних інспекторів ветеринарної медицини областей, міста Києва, узагальнити дані щодо операторів потужностей (об`єктів), що використовуються для промислового вирощування (розведення) тварин та забезпечити оприлюднення Реєстру операторів потужностей (об`єктів), що використовуються для промислового вирощування (розведення) тварин, за формою, наведеною у додатку 1, на вебсайтах територіальних органів. В реєстрі операторів потужностей (об`єктів), що використовуються для промислового вирощування (розведення) тварин ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області відомостей щодо фізичної особи [PERSON] та Фермерського господарства "Білоцерківець", як оператора потужностей не значиться. Таким чином позивачем не доведено наявність у нього 21 вівці. Окремо зазначив, щодо суперечливості кількості овець, в тому числі які загинули, оскільки: в письмових доказах, які підтверджують звернення позивач до поліції значиться, що "08.05.2021 на протязі нічного часу двоє собак, …..видавили овець в кількості 20 голів". Позовна заява та додатки до неї не містять доказів, що вівці загинули з вини відповідачів [PERSON] та [PERSON] , так само і не доведено протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Позовна заява не містить доказів притягнення відповідачів до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 154 КУпАП. За припущеннями відповідачів на вівців могла напасти зграя вовків, лисиць або будь які інші істоти. У матеріалах справи відсутні докази про обставини та причини загибелі овець, зокрема висновки спеціалістів ветеринарної медицини. Відтак позивачем не доведено наявності шкоди, завданої її майну, оскільки обставини та причини загибелі належних йому 20 (чи 21) вівці романовської породи не підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Матеріали позову та додатки до нього не містять будь яких доказів того, що ФОП [PERSON] повернув товар після неможливості виконати усний договір консигнації реалізації м`яса овець, на підставі закупівельного акту № 1. Позивач з ФОП [PERSON] прийняли спільне рішення про утилізацію 21 туші овець шляхом їх спалювання. Матеріали позову та додатки до нього не містять доказів того, що позивач пропонував відповідачам передати зазначені туші. Водночас основним видом діяльності ФОП [PERSON] згідно КВЕД є: 46.11 Діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами, а не утилізація. Таким чином належних та допустимих доказів на підтвердження факту заподіяння шкоди майну позивача та безпосередній причинно-наслідковий зв`язок з нападом двох собак не підтверджено жодним доказом. Вважає, що позивачу необхідно надати докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідачів, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідачі є завдавачами шкоди або особами, які відповідно до закону забов`язана відшкодувати шкоду. Питання про наявність або відсутність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи (т. 1 а.с. 106-110). Заявами від 27.02.2023 просив долучити до матеріалів справи докази на підтвердження розміру судових витрат сплачених [PERSON] у сумі 11000,00 грн та [PERSON] у сумі 11000,00 грн (т. 2 а.с. 20-22, 23-26). У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю. Пояснив, що утримував і розводив вівців для власних потреб. Випасав на своїй території, звісно не укладав сам із собою угод про це. Зауважив, що неживих овець у нього забрали "на доріз". Потім йому зателефонували і сказали, що реалізувати м`ясо чи туші не можна через те, що вони розірвані. Запропонували або забрати туші або утилізувати їх. Позивач погодився з утилізацією. Ніяких коштів за м`ясо загризених овець позивач не отримував. Пропонував подружжю [PERSON] забрати понівечених овець, а взамін щоб вони купили йому 7 ягнят. Представники позивача позовні вимоги підтримали повністю. Наголосили, що поліцейські встановили власників обох собак. Власники собак не тримали собак у вольєрах чи прив`язаними, чим допустили їх втечу з двору. Подружжя [PERSON] забрало із загону свою мертву вівчарку. [PERSON] зверталася до поліції із заявою про встановлення того, хто вбив її вівчарку. Акт списання загиблих овець свідчить про непридатність до реалізації чи споживання їх окремих частин. Покази свідків і письмові пояснення поліцейським є достатніми щодо того, які і чиї собаки спільно загризли овець позивача. Вимоги про відшкодування коштів заявлено у рівних частинах до кількості власників собак, тобто 1/2 частка до подружжя [PERSON] і 1/2 частка до [PERSON] . Представник відповідачів заперечував проти позову із вказаних у відзиві підстав. Наголосив, що вівці не належать позивачу і є власністю фермерського господарства. Доказів причини смерті вівчарки не надано, її тіла не знайшли. Доказів неправильного утримання собак немає про що свідчить відсутність відповідних адмінпротоколів. Доказів належності собак відповідачам немає, якими мали б бути документи про придбання собак чи свідоцтва про їх облік як об`єктів цивільних прав. Власник "лайки" не відомий, оскільки у відповідному дворі окрім [PERSON] проживає ще 2 особи. На собаках не було бруду чи слідів корові. Відеозапис лише свідчить як собаки ходять і нюхають мертвих вівців. Позовні вимоги сформульовано некоректно як стягнення шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки, тобто із власників собак. Собака "вівчарка" була вбита в іншому місці і принесена у загін. Допитані судом свідки є формально залежними від позивача, оскільки працюють у фермерському господарстві. Позивач не пропонував відповідачам забрати м`ясо мертвих вівців. Відповідачі знають, що позивач продав м`ясо неживих вівців. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] у жодне із судових засідань не з`являлися. Відповідно до ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) їх неявка у судові засідання не перешкоджає розгляду справи по суті. ОСНОВНІ ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ, ЗАЯВИ І КЛОПОТАННЯ 20.06.2022 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; запропоновано відповідачам, зокрема, у 15-денний строк подати відзив на позов. Підготовчі судові засідання призначені на 13.07.2022 та 24.08.2022 відкладено через відсутність відомостей про належне повідомлення відповідачів про дату, час і місце розгляду справи. Підготовче судове засідання призначене на 20.09.2022 відкладене на 11.10.2022 за клопотанням представника позивача для надання відповіді на відзив. 11.10.2022 закрито підготовче судове засідання і призначено справу до судового розгляду по суті. Задоволено клопотання позивача про залучення та виклик свідків. Судовий розгляд справи призначено на 26.10.2022. 26.10.2022 судове засідання відкладено на 16.11.2022 за клопотанням представника відповідачів [PERSON] та [PERSON] - адвоката Р.С.Павелка. 16.11.2022 задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката М.В.Стасовського, залучено до участі у справі як співвідповідача [PERSON]У ухвалено повернутися до стадії підготовчого судового засідання. Підготовче судове засідання відкладене на 29.11.2022. 29.11.2022 судом прийнято уточнену позовну заяву. Підготовче судове засідання відкладено на 22.12.2022. 22.12.2022 підготовче судове засідання відкладене на 24.01.2023 у зв`язку із неможливість здійснення фіксації судового засідання через відсутність електропостачання приміщення суду. 24.01.2023 закрито підготовче судове засідання і призначено справу до судового розгляду по суті на 06.02.2023. 06.02.2023 судове засідання відкладено на 15.02.2023 для виклику свідків. 15.02.2023 судове засідання відкладено до 28.02.2023 за клопотанням представника відповідачів для підготовки до виступу і дебатах і для надання до суду доказів щодо понесених сторонами витрат на професійну правничу допомогу. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ Вивчивши письмові заяви учасників справи, матеріали справи і надані до суду докази, вислухавши вступні промови учасників справи і їх представників, судом встановлено такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до закупівельного акту № 1 від 08.05.2021 ФОП [PERSON] прийняв від позивача [PERSON] під реалізацію 21 вівцю, які визнано не придатними для реалізації. Актом № 1 на списання біологічних активів та тваринництва від 08.05.2021 ФОП [PERSON] за участі власника 21 вівці [PERSON] здійснили вибракування усіх туш через їх понівечення. Акт містить вказівку на вагу кожної вівці, а всього 893,5 кг, а також загальну суму вартості живої ваги овець у сумі 40207,5 грн (т. 1 а.с. 6, 7, 8). Відповідно до звіту суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] про визначення розміру збитку нанесеного отарі овець романовської породи, яка належала ФОП [PERSON], шляхом знищення 21 вівці, які перебували на утриманні за адресою: [ADDRESS] , розмір збитку нанесеного стаду овець без урахування ПДВ 20 % становить 49100,00 грн (т. 1 а.с. 22-42). Згідно квитанції № 0.0.24092298731 від 10.01.2022 позивач [PERSON] сплатив ФОП [PERSON] 5000,00 грн за складення вказаного звіту (т. 1 а.с. 43). Відтак, факт належності 21 вівці позивачеві [PERSON] , непридатності туш овець до подальшої реалізації через понівечення і розмір шкоди у сумі 49100,00 грн, як вартості 21 вівці, доведено належними і допустимими доказами. Суд відхиляє доводи відзиву про обов`язкове існування свідоцтв про реєстрацію овець, облікових відомостей про їх оприбуткування позивачем тощо, як обов`язкову умову доведення приналежності позивачеві 21 вівці. Також суд погоджується із доведеністю витрачання позивачем 5000,00 грн як витрат, які він обґрунтовано поніс з метою складення звіту суб`єкта оціночної діяльності. Згідно протоколу про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 08.04.2021, що подана позивачем [PERSON] , 08.04.2021 на протязі нічного часу, двоє собак у [ADDRESS] на його фермі видавили овець в кількості 20 голів, одна з собак належить [PERSON] жителю [ADDRESS] (т. 1 а.с. 11). Відповідно письмових пояснень [PERSON] від 08.05.2021, 08.05.2021 близько 09 год. 00 хв. від працівників ФГ "Білоцерківець" він дізнався що на ФГ дві невідомі собаки подавили 20 голів овець, після чого він приїхав на місце події та викликав працівників поліції з метою інформування, оскільки в подальшому планував звернутися до суду з метою відшкодування завданих збитків (т. 1 а.с. 12). Згідно письмових пояснень [PERSON] від 08.05.2021, він має безпородну собаку зовні схожу на Лайку, 08.05.2021 близько 07 год. 00 хв. він вийшов з будинку поратися по господарству, його собаки вдома не було, близько 09:00 год. собака прибігла додому. Прив`язати абаку не може, оскільки вона постійно відривається. Чи міг собака порвати овець в господарстві [PERSON] йому не відомо (т. 1 а.с. 12). Згідно письмових пояснень [PERSON] від 08.05.2021, 08.05.2021 близько 09 год. 00 хв., перебуваючи на території ФГ "Білоцерківець" поблизу [ADDRESS], він побачив що на загородженій території, де проживають вівці, знаходяться дві собаки, одна вівчарка друга чорного кольору з білими плямами на груді, яка зовні схожа на собаку [PERSON] . Вищевказані собаки роздирали, валили з ніг, ганяли по загону овець (т. 1 а.с. 13). Згідно письмових пояснень [PERSON] , 08.04.2021 близько 09 год. 00 хв. він перебуваючи в [ADDRESS] поблизу двору [PERSON] , побачив як спочатку в двір, а потім в веранду будинку забігла собака, чорна з білою плямою на грудині, схожа на породу "лайка". На прохання показати собаку (оскільки йому попередньо стало відомо, що дві собаки одна із них схожа на ту, що забігла у двір подавили овець) [PERSON] вивів собаку з веранди та повідомив, що собака його, проте подавити овець вона не могла, оскільки в себе вона тварин не чіпає. Після того він поїхав на своє робоче місце (т. 1 а.с. 13). Згідно письмових пояснень [PERSON] від 08.05.2021, він працює трактористом ФГ "Білоцерківець" та 08.05.2021 близько 09:00 год. він разом із [PERSON] їхали на тракторі у [ADDRESS] повз ферму, яка належить [PERSON] , та помітив, що в загородці, де проживають вівці, знаходяться дві собаки: одна чорного кольору, друга вівчарка які тягають живих овець, а саме їх розривають. Почали їх відганяти, але собаки продовжували рвати овець, після чого вони сповістили [PERSON] . Кому належать собаки він не знає, зі слів інших осіб чорна собака належить [PERSON] , який доглядає її (т. 1 а.с. 14). Згідно письмових пояснень [PERSON] від 14.05.2021 вона впізнала собак, які подавили овець ФГ "Білоцерківець", оскільки дані собаки 13.02.2021 задавили її собаку (т. а.с. 14). Згідно письмових пояснень [PERSON] від 14.05.2021 дві собаки 18.10.2020, одна з яких належить [PERSON] , розірвали в його господарстві дві кози. До поліції він не звертався оскільки вони домовилися про відшкодування збитків (т. 1 а.с. 15). Згідно письмових пояснень [PERSON] від 14.05.2021 в кінці лютого 2021 року собака, зовні схожа на собаку [PERSON] , розірвала дві кролиці в її господарстві (т. 1 а.с. 15). Згідно письмових пояснень [PERSON] від 14.05.2021 в кінці лютого 2021 року, невідома їй особа або декілька розірвали в її господарстві два кролі та собаку (т. 1 а.с. 16). Згідно протоколу про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 13.05.2021, поданої відповідачкою [PERSON] , вона просила встановити та притягти до кримінальної відповідальності особу, яка 08.05.2021 з вогнепальної зброї розстріляла її собаку "Шайтана" породи "вівчарка" на території колишньої ферми у [ADDRESS] (т. 1 а.с. 17). Також згідно письмових пояснень відповідачки [PERSON] від 08.05.2021, 08.05.2021 близько 10 год. 00 хв. на подвір`я її будинку прийшов [PERSON] і повідомив, що собаку вбито і щоб вони поїхали подивилися чи він їх. Коли вона приїхала на колишню ферму, якою завідує [PERSON] , то побачила, що в загоні серед подертих овець лежав вбитий її собака "Шайтан", якого вони забрали і поїхали додому (т. 1 а.с. 18). Згідно письмових пояснень [PERSON] від 14.05.2021, 08.05.2021 він дізнався від працівників ФГ "Білоцерківець", що дві невідомі собаки подавили 21 голову вівців, після чого він приїхав на місце події впевнитися в тому, що в огордженому загоні вищевказані собаки гризуть вівців. Після чого він почав кричати і одна з собак втекла, а інша залишилась у загоні. При обстеженні мертвих вівців було виявлено, що собака мертва, про що повідомили власника собаки (т. 1 а.с. 18). Згідно письмових пояснень [PERSON] від 14.05.2021, 08.05.2021 йому повідомили, що в загоні ФГ "Білоцерківець" дві невідомі собаки розривають вівців, після чого він спільно із [PERSON] та [PERSON] приїхали на місце події, зустріли підозрілу собаку і вирішили прослідкувати до якого господарства вона прийде. В результаті чого було встановлено, що собака належить [PERSON] . Сфотаграфуваваши собаку вони поїхали на місце події де і дізналися, що одна із собак загинула в загоні поряд із мертвими вівцями. Причина смерті собаки йому не відома (т. 1 а.с. 19). Згідно письмових пояснень [PERSON] від 14.05.2021, 08.05.2021 близько 09 год. 00 хв., перебуваючи на території ФГ "Білоцерківець", дві невідомі собаки розривали вівців в огородженому загоні. Після чого вони почали кричати та виганяти собак із загону, одна із собак вибігла, а інша залишилась. Вході обстеження мертвих вівців було виявлено, що собака мертва. Причина смерті йому невідома, про постріли чує вперше (т. 1 а.с. 19). Згідно письмових пояснень [PERSON] від 14.05.2021, 08.05.2021 близько 09 год. 00 хв. він, перебуваючи біля території ФГ "Білоцерківець", став свідком того, що дві невідомі собаки розривали вівців в огородженому загоні. По прибуттю на місце події разом із [PERSON] почали кричати та виганяти собак із загону. Одна собака вибігла, а інша залишилась. В ході обстеження мертвих вівців було виявлено, що собака мертва. Причина смерті йому невідома, про постріли чує вперше (т. 1 а.с. 20). СПД № 1 ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області листом від 15.05.2021 № 1198/115/116/01-2021 повідомив відповідачку [PERSON] , що факт вбивства собаки з вогнепальної зброї не знайшов свого документального підтвердження, оскільки причина смерті собаки не відома, та свідки даної події відсутні. Кримінальне провадження по даному факту не розпочиналося (т. 1 а.с. 21). Суд допитав у судовому засіданні 5 свідків, які дали такі покази. Свідок [PERSON] їхав разом із [PERSON] на тракторі у [ADDRESS]. Побачили, як дві собаки: коричнева з чорним німецька вівчарка і чорна з білим лайка, у загоні розривають вівців. Одна собака починала нападати на вівцю і до неї приєднувалася друга собака. У загоні було близько 20 овець. Свідок одразу зателефонував позивачу [PERSON] і сказав про це. На його прохання знімав події на телефон. Чорну лайку з білою плямою на грудях свідок бачив у відповідача [PERSON] . [PERSON] ходила з ним селом, бігала за ним, коли той їхав велосипедом тощо. Німецьку вівчарку забирала з місця події власниця [PERSON] зі своїм чоловіком. Вівці належали позивачеві, він їх купував, доглядав, годував. Свідок [PERSON] 08.05.2021 їхав із [PERSON] на тракторі у [ADDRESS]. Побачив, що у загоні лежали "розірвані" та "загризені" двома собаками вівці. [PERSON] німецька вівчарка і чорна з білою плямою на грудях лайка. Кому належать собаки свідкові невідомо, , але зі слів людей знає, що собаки належать подружжю [PERSON] та [PERSON] . Собаки гризли овець, поводили себе агресивно. Свідок зателефонував позивачеві [PERSON] і розповів про побачене. Свідок записав на телефон події. Після цього свідок одразу пішов на роботу. Свідок [PERSON] повідомив, що у той день відправили на тракторі [PERSON] і [PERSON] на роботу у [ADDRESS]. Невдовзі вони зателефонували і сказали, що 2 собаки догризають овець брата (позивача). Свідок сказав їм не заходити у загін і записати події на телефон. Свідок виїхав автомобілем у бік загону. На зустріч дорогою йшла чорна з білою плямою собака, собака виглядала втомленою. Свідок прослідкував за собакою і побачив, що вона забігла у двір до [PERSON] . Свідок [PERSON] сказав [PERSON] про те, що його собака погризла овець. Попросив показати собаку. [PERSON] вивів собаку з будинку, свідок сфотографував її. Одразу повернувся до загону і побачив роздертих і розгризених овець. Невдовзі приїхав власник мертвої вівчарки - відповідач [PERSON] і забрав вівчарку. Згодом приїхали люди, яких він не знає, і забрали тіла неживих овець. Свідок [PERSON] повідомив, що йому зателефонував позивач [PERSON] і розповів, що собаки роздерли його овець. Попросив прийти і глянути може він знає чиї собаки. Свідок побачив одну німецьку неживу вівчарку і чорну з білим лайку. Овець у загоні лежало багато овець, деякі ще ворушились, вони були розірвані. Лайка належала [PERSON] . Вівчарок у селі є лише дві, свідок знає їх власників. Свідок поїхав до першого власника, почув, що собака дома. Тоді поїхав до подружжя [PERSON] , сказав [PERSON] , що їх собака погризла овець. Вона сказала "ні". Свідок запропонував поїхати і побачити і мертвих овець, і мертву собаку. Хвилин через 10 приїхали [PERSON] до загону з мертвими травинами, там побачили свою мертву вівчарку. [PERSON] заплакала коли побачила свою мертву собаку зі словами "що наробив пес". Обоє [PERSON] просили не викликати поліцію, казали що все відшкодують. Ці дві собаки раніше розгризали кролів у селі, "працювали парою". Вівці належали позивачу [PERSON] , який їх доглядав. Свідок зі своїми дітьми часто приходили до загону і годували вівців. Свідок [PERSON] повідомив, що йому зателефонував позивач [PERSON] і сказав, що собаки погризли його овець. Просив приїхати і забрати тварин. Свідок разом із [PERSON] поїхав до загону, назустріч їм йшла чорна собака. Свідок разом із [PERSON] прослідкували у який двір зайде собака. Свдокпотім дізнався, що це двір відповідача [PERSON] . Останній вивів чорну собаку з білою плямою і показав її [PERSON] . Потім повернулися до загону, деякі вівці були ще живими і помирали. Свідок зарізав їх. Після тіла овець завантажили у причеп і вивезли з загону. У судовому засіданні оглянуто CD-диск із фотографіями і відеозаписами. З них вбачається, що на гаках підвішені освіжовані туші овець, які мають явні сліди розривання плоті. На території, яка має загорожу, лежить 21 вівця. Вівці лежать у різних місцях. Кілька з них ще живі, а інші мертві. Усі мають сліди розривів та тілах і відкриті рани. На території багато частин овечої шерсті. Поруч з одною із мертвих овець лежить мертва німецька вівчарка. Короткий відеозапис відтворює як чорна і коричнева собака перебувають у загоні, стоять над чимось і їдять щось. На фотографії є чорна з білою плямою на грудях лайка. У причеп на території загону завантажено тіла неживих овець (т. 1 а.с. 50). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] відповідачка [PERSON] і відповідач [PERSON] із 23.11.1996 є подружжям (а.с. 163). Тобто є подружжям на час загибелі овець. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ст. 60 Сімейного кодексу України). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч. 1 ст. 61 Сімейного кодексу України). Ураховуючи зміст усіх зазначених письмових доказів, відеозапису, фотографій, покази свідків, за наслідками їх всебічного, повного, об`єктивного і безпосереднього дослідження, суд робить висновок, що позивачем доведено належність на праві приватної спільної сумісної власності собаки "Шайтан" породи "німецька вівчарка" подружжю відповідачів [PERSON] і [PERSON] , а також належності на праві приватної власності чорної собаки з білою плямою на грудях породи "лайка" на праві приватної власності відповідачеві [PERSON] . Також позивачем доведено, що загибель (загризання) усіх 21 овець стала наслідком спільних дій обох зазначених собак у межах загону, у якому перебували вівці. У розмінні ст. 1 Закону України "Про захист тварин від жорстокого поводження" вказані собаки "німецька вівчарка" і "лайка" є домашніми тваринами. Ст. 9 зазначеного Закону, з-поміж іншого, визначає таке: особа, яка утримує домашню тварину, зобов`язана забезпечити домашній тварині необхідні умови, що відповідають її біологічним, видовим та індивідуальним особливостям; Особи, які утримують домашніх тварин, мають право з`являтися з ними поза місцями їх постійного утримання (супроводжувати їх); дозволяється утримувати: домашніх тварин - у вільному вигулі на ізольованій, добре огородженій території (в ізольованому приміщенні) на прив`язі або без неї; собак - без повідків і намордників під час оперативного використання правоохоронними органами, собак спеціального призначення, а також собак під час муштри, на полюванні, на навчально-дресирувальних майданчиках; фізичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, зазначених у статті 2 цього Закону, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про захист тварин від жорстокого поводження" право власності або інші речові права особи, яка утримує тварину, обмежені обов`язком дотримання норм і вимог цього Закону. Відповідно до ст. 35 зазначеного Закону за порушення вимог цього Закону винні особи несуть кримінальну, адміністративну та цивільно-правову відповідальність згідно із законом. Відтак, суд робить висновок, що відповідачі неналежно утримували своїх домашніх тварин - собак "німецька вівчарка" і "лайка" - щонайменше не забезпечили їх утримання у своїх домогосподарствах без прив`язування як на ізольованій і добре огородженій території, що обумовило втечу собак за межі домогосподарств відповідачів та, у подальшому, напад на належних позивачеві вівців у кількості 21 штуки із їх подальшою загибеллю від спільного покусання/загризання обома собаками. Відсутність протоколів про адміністративні правопорушення щодо неналежного утримання собак або будь-якого іншого реагування з боку органу Національної поліції, документів про придбання чи реєстрацію собак тощо не є обставинами, що спростовують вказаний висновок суду. Як на правову підставі позову позивач посилається на те, що шкода, завдана собаками внаслідок загибелі овець, повинна відшкодуватися відповідачами як власниками собак - джерела підвищеної небезпеки. Щодо цього слід зазначити, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно із ч. 1 ст. 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Отже закон чітко зазначає, що для віднесення собаки до джерела підвищеної небезпеки вона повинна бути або службовою собакою або собакою бійцівської породи. Однак, із загальнодоступних джерел відомо, що ні "німецька вівчарка", ні "лайка" не є такими собаками. Посилання позивача на необхідність страхування цивільно-правової відповідальності власників таких порід собак в силу Постанови Кабінету Міністрів України не спростовує та не розширює загадане положення ст. 1187 ЦК. Правовою підставою для відшкодування шкоди у цій справі є ст. 1166 ЦК. Відповідно до ст. 1190 ЦК особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини. Позивач просить стягнути шкоду із кожного із власників собак у рівних частинах, тобто по 1/2 виходячи із того, що загибель усіх вівців спричинили 2 собаки, - що відповідає вказаним приписам ст. 1190 ЦК. Згідно із ст. 1192 ЦК якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч. 1 і п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відтак суд робить висновок, що позивач має право на відшкодування відповідачами шкоди у сумі 49100,00 грн, що є вартістю втрачених позивачем 21 вівці внаслідок спільних дій належних відповідачам 2-х собак, а також на відшкодування збитків у сумі 5000,00 грн, що є вартістю послуг залученого позивачем суб`єкта оціночної діяльності. Як наслідок суд задовольняє позов повністю і стягує із: - співвідповідачів [PERSON] і [PERSON] на користь позивача [PERSON] половину шкоди, завданої відповідачеві загибеллю вівців, а саме 24550,00 грн (49100,00 ? 2); - співвідповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] половину шкоди, завданої відповідачеві загибеллю вівців, а саме 24550,00 грн (49100,00 ? 2); - співвідповідачів [PERSON] і [PERSON] на користь позивача [PERSON] половину збитків, що є витратами позивача на залучення суб`єкта оціночної діяльності, а саме 2500,00 грн (5000,00 ? 2); - співвідповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] половину збитків, що є витратами позивача на залучення суб`єкта оціночної діяльності, а саме 2500,00 грн (5000,00 ? 2). ЩОДО СУДОВОГО ЗБОРУ І ВИТРАТ НА ПРОФЕСІЙНУ ПРАВНИЧУ ДОПОМОГУ Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено 992,40 грн судового збору із позовної вимоги майнового характеру (т. 1 а.с. 6). Суд задоволив позов повністю. Закон не передбачає пропорційного стягнення судового збору. Відтак суд стягує судовий збір із відповідачів на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог виходячи із кількості собак, а, надалі, із кількості їх власників: -992,40 ? 2 = 496,20 грн щодо кожної із собак, зокрема 496,20 грн із відповідача [PERSON] як власника "лайки"; -496,20 ? 2 = 248,10 грн із кожного із співвласників об`єкта права спільної сумісної власності подружжя відповідачів [PERSON] і [PERSON] як власників собаки "німецька вівчарка". 15.02.2023 у справі оголошено перерву для надання сторонами доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу і підготовку представника відповідачів до судових дебатів. Наголошено на необхідності обміну відповідними доказами. Як наслідок 23.02.2023 представником позивача у системі "Електронний суд" складено і подано клопотання про стягнення, зокрема, 14500,00 грн витрат на правничу допомогу. До клопотання додано ордер адвоката, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, попередній і остаточний розрахунки, акт прийому-передачі послуг, договір про надання правової допомоги (т. 2 а.с. 8-16). Клопотання не містить доказів його направлення разом із доданими документами відповідачам (т. 2 а.с. 10). 27.02.2023 представником відповідачів у системі "Електронний суд" складено і подано заяву про надання доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у сумі 11000,00 на користь подружжя відповідачів [PERSON] і [PERSON] , а також 11000,00 грн на користь відповідача [PERSON] . До клопотання додано описи наданих послуг, квитанції про прийняття гонорару, витяг з договорів про надання правничої допомоги (т. 2 а.с. 20-26). Обидва клопотання не містять доказів їх направлення позивачеві. Клопотання містять докази їх направлення лише представникові позивача (т. 2 а.с. 20, 23). У судовому засіданні представник позивача вважала, що надані представником позивача у вказаний спосіб докази лише до суду є достатнім для стягнення з відповідачів судових витрат. Понесені відповідачами витрати на адвоката є неспівмірними і містять ознаки "задвоєння" однієї й тієї ж роботи для відповідачів. Представник відповідачів вважав, що надання доказів представникові позивача за аналогією вручення копії судового рішення прирівнюються до вручення доказів відповідній стороні. Щодо суми гонорару посилався на свободу договору і узгодження гонорару із довірителями. Згідно із ч. 1 ст. 83 ЦПК сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідно до ч. 9 ст. 83 ЦПК копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Однак, представники сторін не дотрималися вимог ч. 9 ст. 83 ЦПК: не надали судові доказів направлення саме сторонам, які і є учасникам справи (ч. 1 ст. 42 ЦПК), копій згаданих доказів щодо понесених сторонами витрат на професійну правничу допомогу. Представники сторін не заявляли з цього приводу будь-яких інших клопотань і після цитування судом на підставі п. 3 ч. 5 ст. 12 ЦПК згаданих приписів ч. 9 ст. 83 ЦПК. Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (ст. 1 ЦПК). Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відтак, з огляду на імперативні приписи ч. 9 ст. 83 ЦПК, які за своєю сутністю є процесуальною санкцією, суд не бере до уваги докази понесення сторонами витрат на правничу допомогу і відмовляє у їх стягненні повністю. Посилання представника відповідача на можливість застосування аналогії закону є некоректним, оскільки її застосування за змістом ч. 9 ст. 10 ЦПК є можливою лише у разі "якщо спірні відносини не врегульовані законом". А порядок обміну доказів сторонами і наслідки недотримання такого порядку чітко визначені ч. 9 ст. 83 ЦПК. Прогалини у правовому регулюванні у цій частині немає. На підставі викладеного,

Outcome: approved