Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив: - припинити право власності [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку (загальна площа 58,1 кв.м., літера А-1), з відповідною часткою господарських будівель, а саме прибудови - а1, сараїв - Б-1, б-1, сараїв - б1-1, б2-1, пригребиці - В-1, погребу - в-1, літньої кухні - Г1), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку (загальна площа 58,1 кв.м., літера А-1), з відповідною часткою господарських будівель, а саме прибудови - а1, сараїв - Б-1, б-1, сараїв - б1-1, б2-1, пригребиці - В-1, погребу - в-1, літньої кухні - Г1, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] ; - стягнути на користь [PERSON] вартість 1/2 частини житлового будинку (загальна площа 58,1 кв.м., літера А-1), з відповідною часткою господарських будівель, а саме прибудови - а1, сараїв - Б-1, б-1, сараїв - б1-1, б2-1, пригребиці - В-1, погребу - в-1, літньої кухні - Г1, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , у розмірі 11113,50 грн, яка була внесена на депозитний рахунок суду. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач у період шлюбу з [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 13.05.1997 придбав житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . 15.05.2008 шлюб між позивачем та відповідачкою рішенням суду було розірвано. Після припинення шлюбних відносин відповідачка вже протягом тринадцяти років долею будинку не цікавиться, не приймає участі в його облаштуванні, ремонті та відновленні, оплаті комунальних послуг. На відміну від відповідачки, позивач користується будинком та займається його облаштуванням, оплачує комунальні послуги. Більш того, 26.03.2016 позивачу в приватну власність була передана, шляхом приватизації, земельна ділянка з кадастровим номером 7424485600:05:001:0132 для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Однак, позивач без згоди відповідачки немає можливості відчужити належному йому земельну ділянку, адже на ній знаходиться житловий будинок, співвласником якого є відповідачка. Відповідно до звіту про оцінку мана, станом на 01.10.2020, вартість зазначеного будинку з надвірними спорудами складає 22267 грн. З урахуванням наведеного, позивач звертався до відповідачки із пропозицією придбати у неї її 1/2 частину будинку за ціною 11133,50 грн. Але відповідачка не погодилася на вказану пропозицію позивача. Тому, враховуючи, що вищезазначений будинок з надвірними спорудами є неподільним, частка відповідачки є незначною та не може бути виділена в натурі, спільне володіння і користування зазначеним будинком є неможливим, а припинення права власності відповідачки на вказане майно не завдасть істотної шкоди її інтересам, оскільки вона має у своїй власності квартиру, в якій постійно проживає, позивач вважає, що є всі підстави, передбачені ч. 1 ст. 365 ЦК України, для припинення права відповідачки на частку у спільному майні. Відповідачка у судове засідання не з`явилася. Її представник - адвокат Пономаренко О.В., у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Суть заперечень зводиться до того, що спірний житловий будинок належить сторонам на праві спільної сумісної власності, оскільки він був набутий у період шлюбу. Більш того, фактично спірний будинок був придбаний за кошти матері відповідачки, які остання отримала внаслідок продажу свого будинку у м. Орджонікідзе Дніпропетровської області. Відповідачка та її матір з 1997 року проживали та користувалися спірним будинком у с. Неданчичі, у тому числі, і після розірвання шлюбу між позивачем та відповідачкою. Однак, позивач став чинити перешкоди у користуванні вказаним будинком та своїми діями змусив відповідачку та її матір виїхати з нього. Крім того, позивач з метою позбавити відповідачку можливості здійснювати право власності на належне їй майно, без її згоди, впустив до будинку на проживання сторонніх осіб, які стверджували, що вони заселилися з правом наступного викупу даного об`єкту нерухомості. В той же час, відповідачка має велике бажання користуватися житловим будинком, обробляти земельну ділянку, на якій розташований будинок. Тому примусове позбавлення відповідачки права власності на частку в житловому будинку в с. Неданчичі завдасть істотної шкоди її інтересам, оскільки вона не має у власності іншого житла та земельних ділянок. Натомість, позивач не проживає у спірному будинку, не займається його облагороджуванням, обробкою прилеглої земельної ділянки та є власником житлового будинку у [ADDRESS] , а також співвласником квартири за адресою: [ADDRESS] . Відтак, саме припинення права власності позивача на спірний об`єкт нерухомості не завдасть йому істотної шкоди. Також адвокат зазначила, що частка відповідачки у спірному житловому будинку не є незначною, а є рівною частці позивача, а спільне проживання та користування житлом сторін не є неможливим, оскільки між сторонами відсутні неприязні відносини. З врахуванням вказаного, припинення права власності відповідачки на 1/2 частину будинку буде неспівмірним та не відповідатиме її інтересам. Більш того, вартість спірного будинку, згідно звіту експерта про оцінку майна ТОВ «Тріумф-2020» від 23.07.2021, становить 35300 грн, що свідчить про заниження позивачем вартості спірного будинку та намагання здобути ним права власності на нього в цілому за безцінь. Також у письмових поясненнях від 13.09.2021 адвокат Пономаренко О.В. просила стягнути з позивача на користь відповідачки понесені останньою витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн. Позивач у судове засідання не з`явився. Його представник - адвокат Санамян О.О. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково пояснила, що твердження представника відповідачки про те, що позивач чинив та чинить перешкоди відповідачці у користуванні нею спірним будинком, не підтверджується жодним допустимим та належним доказом, зокрема скаргою до поліції, прокуратури. Також адвокат Санамян О.О. зазначила, що за проханням позивача дійсно у спірному будинку проживають треті особи, які здійснюють догляд за домоволодінням, адже позивач не має можливості постійно приїжджати до будинку та здійснювати за ним догляд. Саме позивач опікується питанням збереження стану будинку, а відповідачці це питання стало цікавим лише після отримання нею заочного судового рішення, тому посилання представника відповідачки на те, що позивач не проживає у спірному будинку не є підставою для відмови у позові. Також відповідачка не має жодного відношення до земельної ділянки, на якій знаходиться спірний будинок, оскільки вона належить позивачу особисто на праві приватної власності. Крім того, адвокат Санамян О.О. зазначила, що відповідачка є власницею трьох об`єктів нерухомого майна в м. Славутич, смт Квасилів, смт Ріпки, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав, тому припинення права власності відповідачки на її частку у спірному майні не завдасть істотної шкоди її інтересам. В той час, квартира за адресою: [ADDRESS] , була відчужена позивачем та він не є її власником. У свою чергу, позивач погоджується сплатити відповідачці вартість 1/2 частини спірного будинку, відповідно до оцінки яка була надана відповідачкою, а саме у розмірі 17650 грн. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона з 2010 року є дружиною позивача. Саме її чоловік ввесь цей час здійснює догляд за спірним домоволодінням, в той час, відповідачка зовсім не цікавилася його станом та не приймає участі в його утриманні. Свідок зазначила, що її чоловік неодноразово приходив до відповідачки з пропозицію викупити її частку домоволодіння, щоб продати належну йому земельну ділянку з вказаним домоволодінням, однак остання ігнорувала його пропозицію. Також свідок зазначила, що її чоловік готовий сплатити відповідачці половину вартості спірного домоволодіння. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона знайома з позивачем та його дружиною [PERSON] вже більше 20 років, а з відповідачкою не знайома. Свідок зазначила, що приблизно у 2013 році вона разом із позивачем та його дружиною [PERSON] часто, майже кожні вихідні, їздила в с. Неданчичі до спірного домоволодіння, де допомагала позивачу здійснювати ремонтні роботи у будинку, обробляти земельну ділянку та особисто бачила як позивач самостійно відбудував погреб, який знаходиться біля житлового будинку. На даний час, за спірним домоволодінням наглядають на прохання позивача сусіди, які проживають у с. Неданчичі. Також свідок зазначила, що вона ніколи не бачила, щоб відповідачка приїжджала в с. Неданчичі, лише один раз чула як позивач розмовляв з нею по телефону і та в його сторону виражалалася нецензурною лайкою. Заслухавши пояснення з`явившихся учасників справи, допитавши свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, та вбачається з рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 13.11.2014 (справа 743/1236/14-ц), що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який був зареєстрований 24 липня 1993 року у Відділі ЗАГС м. Орджонікідзе Дніпропетровської області. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 10.09.2008, зазначений шлюб 10 вересня 2008 року був розірваний на підставі рішення Славутицького міського суду Київської області від 15.05.2008. Відповідно до дублікату, виданого [PERSON] державним нотаріусом Державного нотаріального архіву Косяк Л.Л. від 11.10.2013, договору купівлі-продажу від 13.05.1997, [PERSON] продав, а позивач [PERSON] купив жилий дерев`яний будинок з надвірними будівлями, загальною площею 58,1 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , за 5800 грн. Вказаний договір був посвідчений нотаріально в Ріпкинській районній державній нотаріальній конторі. Довідкою виконкому Неданчицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області від 01.10.2014 № 550 підтверджено, що рішенням двадцять першої сесії шостого скликання від 11 квітня 2013 року назва вулиці Титова змінена на Тітова. Рішенням виконкому Неданчицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області від 15.12.2011 № 100 «Про уточнення адреси жилому будинку» підтверджено, що будинок [ADDRESS] , і був перейменований з № 122 на [ADDRESS] в зв`язку з упорядкуванням вулиці. Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.11.2014 підтверджується, що власником житлового будинку (загальна площа 58,1 кв.м., літера А-1), з відповідною часткою господарських будівель, а саме прибудови - а1, сараїв - Б-1, б-1, сараїв - б1-1, б2-1, пригребиці - В-1, погребу - в-1, літньої кухні - Г1, за адресою: [ADDRESS] ) є [PERSON] . Рішенням четвертої сесії сьомого скликання Неданчицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області від 23 березня 2016 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) кадастровий номер 7424485600:05:001:0132, яка передається у приватну власність [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] та передано [PERSON] у приватну власність земельну ділянку площею 0,2500 га за рахунок земель житлової та громадської забудови комунальної власності Неданчицької сільської ради, розташовану за адресою: [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 163562479 від 15.04.2019 підтверджено реєстрацію речового права 19.05.2016 на вказаний об`єкт нерухомості за [PERSON] . Виходячи з наведеного та приписів ст. 28 КпШС України, ст.16 Закону України «Про власність», житловий будинок, з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , що також підтверджується постановою про відмову у посвідченні договору купівлі-продажу будинку від 24.09.2020 № 391/02-31, винесену державним нотаріусом Славутицької МДНК. Відповідно до ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Відповідно до ст.16 Закону України «Про власність» майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім`ю Української РСР. Ст. 28 КпШС України передбачає, що в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Згідно правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 у справі №6-68цс14, відповідно до ст. 365 ЦК України, зокрема п. 4 ч. 1 ст. 365 ЦК України, право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Отже, обов`язковими умовами для припинення права особи на частку в майні є наявність однієї з умов, визначених п. 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України та умови, вказаної в п. 4 ч. 1 цієї статті. Аналіз конструкції норм ст 364, 365 ЦК України свідчить, що положення ст. 365 ЦК України регулюють випадки, коли позивач співвласник майна, домагається позбавлення права власності на частку майна інших співвласників відповідачів у справі, а випадки, коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації вартості належної йому частки та визнання за останніми права власності на все майно регулюються ст. 364 ЦК України. Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини «Прокопович проти Росії», «Гіллоу проти Сполученого Королівства» поняття житла є автономним, і те, чи конкретне місце проживання становить чи ні «житло», що захищається п. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, залежить від фактичних обставин, а саме наявності достатнього та постійного зв`язку з конкретним місцем. Судом встановлено та підтверджено довідкою Неданчицького старостинського округу Любецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області № 586 від 21.10.2021, що в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] не проживає ні позивач [PERSON] , ні відповідачка [PERSON] . В той же час, судом встановлено, що саме [PERSON] має достатній та постійний зв`язок з вказаним будинком, адже у 2016 році оформив право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 7424485600:05:001:0132, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також показами свідків [PERSON] та [PERSON] підтверджено, що позивач дійсно не байдуже ставиться до спірного домоволодіння та завжди був зацікавлений в його облагороджуванні. Натомість, суду не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що [PERSON] дійсно цікавиться долею спірного домоволодіння. Ринкова вартість житлового будинку, з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , станом на 01.10.2020, становить 22 267 грн, що вбачається зі Звіту про оцінку майна, проведеною ФОП [PERSON] , наданого до суду позивачем. Водночас, зі Звіту про оцінку майна, проведеною ТОВ «ТРІУМФ-2020» від 23.07.2021, наданого до суду відповідачкою, вбачається, що ринкова вартість житлового будинку, з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , станом на 23.07.2021, становить 35300 грн. Висновком від 26 травня 2021 року щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, який виданий ПП "Експертна фірма "Експерт-плюс" підтверджено, що за технічними показниками житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , не може бути поділений. Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 265155080 від 09.07.2021, [PERSON] належить на праві приватної власності: -з 22.07.2020 - земельна ділянка з кадастровим номером 3221083701:02:002:0011, площею 0,1252, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); -з 22.07.2020 - житловий будинок, загальною площею 84 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; -з 28.11.2007 - 1/4 частина квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Водночас, згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 274975981 від 15.09.2021, [PERSON] належить на праві приватної власності: - з 14.03.2018 - кімната у гуртожитку, загальною площею 23,6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - з 28.11.2007 - 1/4 частина квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - з 28.03.2003 - 1/5 частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 14.03.2018, посвідченого приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] , разом із іншими співвласниками, продали належні їм по 1/4 частині квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Відповідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі вищенаведеного та враховуючи, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] є неподільним, в розумінні ч. 2 ст. 183 ЦК України, частка відповідачки [PERSON] (1/2 частини), на думку суду, є незначною і її виділ в натурі є не можливим, як і спільне володіння та користування будинком сторонами у справі через сталі неприязні відносини, припинення права власності відповідачки на належну їй на праві власності частку будинку не завдасть істотної шкоди інтересам [PERSON] , як співвласника, так як остання втратила достатній та постійний зв`язок з вказаним будинком, зареєстрована та проживає в м. Славутич, має у власності інше нерухоме майно, після припинення шлюбу із позивачем долею спірного будинку не цікавиться, суд дійшов висновку про: - припинення права власності [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] ; - визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦК України, суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Згідно квитанції №0.0.2016830712.1 від 16.02.2021 Бучанського відділення № 3 Київського ГРУ АТ КБ "ПРИВАТБАНК", [PERSON] внесла грошову компенсацію у розмірі 11113,50 грн було на депозитного рахунку ТУ ДСА України у Чернігівській області. Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 28.07.2010 підтверджується, що [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі із позивачем [PERSON] . Враховуючи зазначене, а також те, що позивач погоджується із ринковою вартістю вищезазначеного житлового будинку, визначеного у Звіті про оцінку майна від 23.07.2021, наданого до суду відповідачкою, у розмірі 35300 грн, тому суд дійшов висновку, що [PERSON] слід виплатити грошову компенсацію вартості 1/2 частини житлового будинку у розмірі 17650 грн, з яких 11113, 50 грн перерахувати з депозитного рахунку Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області, внесену [PERSON] , згідно квитанції №0.0.2016830712.1 від 16.02.2021 в Бучанському відділенні № 3 Київського ГРУ АТ КБ "ПРИВАТБАНК", а решту компенсації у розмірі 6536,50 грн стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] . Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно положень ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу віднесені до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Оскільки суд дійшов про задоволення позову [PERSON] в повному обсязі, тому з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 908 грн, тоді як понесені витрати [PERSON] на професійну правничу допомогу не підлягають відшкодуванню.

Outcome: approved