Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування витрат, пов`язаних з відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 03.03.2021 між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» та [PERSON] укладений договір добровільного страхування наземного транспорту №93102а1дк, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Ауді», державний номерний знак [NUMBER] . Відповідно до умов вказаного договору позивач взяв на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 29.03.2021 [PERSON] , керуючи транспортним засобом «ВАЗ», державний реєстраційний номер [NUMBER] , в м. Кривому Розі на вул. Старовокзальній, допустив зіткнення з транспортним засобом «Ауді», державний номерний знак [NUMBER] . Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам завдано механічних пошкоджень. Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся страхувальник та надав всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів складений страховий акт ARX2754381 від 08.04.2021. На підставі страхового акту ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 43791,65 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована за полісом обов`язкового страхування ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» виплачено страхове відшкодування в розмірі 24823,22 грн. Також полісом передбачено франшизу в розмірі 2500,00 грн. Отже, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 18968,43 грн. За таких обставин, позивач просить суд: стягнути з відповідача на свою користь завдані збитки в розмірі 18968,43 грн. Представник позивача, відповідно до ч. 1 ст. 276 ЦПК України, подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідач, про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, судом повідомлявся належним чином, але відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦПК України, в установлений судом строк не подав суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, також не подав до суду відзив на позовну заяву. У зв`язку з чим, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.\~ Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що спірні відносини регулюються норми Цивільного кодексу України, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ЗУ «Про страхування». 03.03.2021 між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» та [PERSON] укладений договір добровільного страхування наземного транспорту №93102а1дк, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Ауді», державний номерний знак [NUMBER] . Відповідно до умов вказаного договору позивач взяв на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 29.03.2021 [PERSON] , керуючи транспортним засобом «ВАЗ», державний реєстраційний номер [NUMBER] , в м. Кривому Розі на вул. Старовокзальній, допустив зіткнення з транспортним засобом «Ауді», державний номерний знак [NUMBER] . Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам завдано механічних пошкоджень. Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся страхувальник та надав всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів складений страховий акт ARX2754381 від 08.04.2021. На підставі страхового акту ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 43791,65 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована за полісом обов`язкового страхування в ПрАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», позивач звернувся до останнього із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку суброгації на вказану вище суму, у відповідь на яку останнє здійснило виплату в розмірі 24823,22 грн. Також полісом передбачено франшизу в розмірі 2500,00 грн. Отже, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 18968,43 грн. Статтею 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ «Про страхування» встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У зв`язку з виконанням позивачем обов`язку перед третіми особами щодо відшкодування заподіяної шкоди він отримав право зворотної вимоги щодо такого відшкодування. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» з винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобов`язання по відшкодуванню шкоди. З огляду на те, що позивач виплатив суму страхового відшкодування, до нього перейшло право вимагати від відповідача відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Завдана відповідачем майнова шкода носить безспірний характер, який породжує факт виникнення цивільно-правових обов`язків, виконання яких покладено на відповідача відповідно до вищенаведених норм чинного законодавства України та умов договору обов?язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, які мають загальнообов`язковий характер, а тому останній має обов`язок сплатити на користь позивача грошову суму в розмірі 18968,43 грн. Підсумовуючи наведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 2480,00 гривень. На підставі ст.ст. 993, 1166, 1191, 1194 ЦК України, 22, 29, 33, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 27 ЗУ «Про страхування», та

Outcome: approved