Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що знаходиться у шлюбі з відповідачем. Мають спільних доньок [PERSON] та [PERSON] , які мешкають з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги в добровільному порядку в належній кількості на утримання дітей не надає. Тому просить стягувати на її користь з відповідача аліменти на утримання доньок в розмірі 1/2 частки його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дітьми повноліття. У зв`язку з тим, що сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, втрату почуття поваги та любові один до одного, протилежні погляди на життя, просить шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися, подали письмові заяви про слухання справи у їх відсутність, позивач позов підтримав. Відповідач подав письмовий відзив, в якому позов визнав частково. Просив шлюб розірвати та стягувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Вважає, що аліменти в розмірі 1/2 частки є завищеним та необгрунтованим позивачем. Вказує на те, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дітей. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 10 лютого 2023 року в даній справі відкрите провадження та призначено судове засідання на 13 березня 2023 року. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного: судом встановлено, що з 28 серпня 2004 року сторони знаходяться у шлюбі. Шлюб зареєстрований Сумськими міським відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського обласного управління юстиції, актовий запис №823 (а.с.5). Мають спільних доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьком яких, відповідно до свідоцтва про народження, є відповідач (а.с.6-7). Діти мешкають з матір`ю та знаходяться на її утриманні. Батько матеріальної допомоги на їх утримання в належній кількості не надає. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини . Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Згідно ч. 3 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідач є працездатним, інших неповнолітній дітей та осіб непрацездатного віку на утриманні не має. З огляду на майновий стан відповідача, за умов розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на утримання доньок [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 8 лютого 2023 року на користь матері. Суд вважає, що аліменти саме у такому розмірі будуть необхідними та достатніми для забезпечення гармонійного розвитку однієї дитини. Позивачем не надано суду доказів на підтвердження необхідності стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в більшому розмірі. При встановленні розміру стягуваних на користь позивача аліментів судом враховано майнове становище позивача, вік дитини. Подружні стосунки між сторонами припинені, у зв`язку з тим, що сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, втрату почуття любові та поваги один до одного, відновлювати стосунки не бажають, спільне господарство не ведуть. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї є неможливим, а тому укладений між сторонами шлюб необхідно розірвати. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Тому необхідно повернути [PERSON] з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого 7 лютого 2023 року за квитанцією платіж №1022814136 в сумі 1073,00 грн., тобто в розмірі 536,50 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 536 грн. 50 коп. та на користь держави судовий збір у сумі 1073 грн. 00 коп.

Outcome: partial