Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

В січні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису №20005 від 21 серпня 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» заборгованості у розмірі 72 786 грн. 29 коп. таким, що не підлягає виконанню та просив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі. Позивач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити(а.с.120). Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення(а.с.84), довідкою про недоставляння смс-повідомлення(а.с.109) та довідкою про доставку смс-повідомлення(а.с.116), однак представник у судове засідання не з`явився, надано відзив на позовну заяву(а.с.49-59). Третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення(а.с.47, 85), довідкою про недоставляння смс-повідомлення(а.с.110) та довідкою про доставку смс-повідомлення(а.с.117), однак у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Третя особа\~приватний виконавець\~виконавчого округу\~міста Києва\~Малкова Марія\~Вікторівна про\~дату,\~час і\~місце розгляду\~справи повідомлена\~належним чином,\~що підтверджується\~рекомендованим повідомленням\~про вручення\~поштового відправлення(а.с.48,\~86),\~довідкою про\~недоставляння смс-повідомлення(а.с.111),\~довідкою про\~доставку електронного\~листа(а.с.113)\~та довідкою\~про доставку\~смс-повідомлення(а.с.118),\~однак у\~судове засідання\~не з`явилася,\~причини неявки\~суду не\~повідомила. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічна норма закріплена і у п.3.1, 3.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. При цьому, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Встановлено, що 12 червня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «Форум» та [PERSON] було укладено кредитний договір №0055/07/19-N, згідно умов якого [PERSON] отримав від банку кредит у сумі 5\~950, 00 доларів США, зі строком повернення до 09 червня 2017 року(а.с.6-9). В забезпечення виконання кредитних зобов`язань між Акціонерним комерційним банком «Форум» та [PERSON] 12 червня 2007 року також було укладено Іпотечний договір(а.с.11-12). В подальшому, а саме 09 вересня 2010 року між ПАТ «БАНК ФОРУМ» та [PERSON] укладено додаткову угоду до кредитного договору №0055/07/19-N від 12 червня 2007 року(а.с.10). 23 грудня 2015 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області розглянуто справу №2-175/3693/15-ц за позовною заявою Публічного Акціонерного Товариства «Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Ларченко Ірини Миколаївни до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та винесено рішення, яким стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Банк Форум» суму заборгованості за кредитним договором №0055/07/19-N від 12 червня 2007 року та додатковою угодою до кредитного договору від 09 вересня 2010 року у розмірі 2259,12 доларів США (що за офіційним курсом НБУ: 1 х 21,757665 станом на 17.08.2015 року) становить 49153,18 грн. та яка складається з наступного: 589,23 доларів США, що у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ, становить 12820,27 грн. прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів; 1138,80 доларів США, що у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ, становить 24777,63 грн. поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів; 201,81 доларів США, що у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ, становить 4390,91 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 25,94 доларів США, що у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ, становить 564,39 грн. поточна сума заборгованості за нарахованими процентами; 303,34 доларів США, що у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ, становить 6599,97 грн. сума пені за простроченим кредитом та процентами, а також суму штрафу за порушення п.4 умов договору у розмірі 5000,00 грн.(а.с.14). 21 серпня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу було вчинено оскаржуваний виконавчий напис, згідно якого зазначено, що строк платежу за кредитним договором настав. Стягнення заборгованості провадиться за період з 28 березня 2019 року по 11 березня 2020 року(а.с.71). Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва МАлковою М.В. було відкрито виконавче провадження ВП № 63157319. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року №6-887цс17, а також постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 320/8269/15-ц (провадження № 14-83цс18), постановах Верховного Суду, зокрема від 14 березня 2019 року у справі № 201/13708/16-ц (провадження № 61-25811св18), від 31 січня 2018 року у справі № 285/2975/16 (провадження № 61-31641св 18), які відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України повинні враховуватись при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Верховний Суд\~у складі\~колегії суддів\~другої судової\~палати Касаційного\~цивільного суду\~в постанові №569/8884/17 від 14.08.2019 вказав, що для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права в аналогічних правовідносинах дійшла Велика палата ВС у постанові від 29.03.2019 року у цивільній справі №137/1666/16-ц. Суду не надано доказів того, що ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС\~ВЕСТА» подав нотаріусу для вчинення виконавчого напису документи, які підтверджують безспірність вимог боржника(первісні бухгалтерські документи, вимога про усунення порушень), а нотаріус, вчиняючи виконавчий напис, врахував та належним чином перевірив факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, також нотаріусом не було прийнято до уваги строк за який здійснювалося стягнення заборгованості(період поза межами строку виконання кредитного договору). Суд також\~звертає увагу,\~що у\~відповідності до\~ст.\~129-1\~Конституції України\~ судове\~рішення є\~обов`язковим\~до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, (наприклад, рішення від 21 січня 1999 року в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007 року в справі «Красуля проти Росії», від 05 травня 2011 року в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 09 грудня 1994 року в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01 липня 2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 07 червня 2008 року в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та [PERSON] ([PERSON]) проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес. Вимога п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи. Підсумовуючи вищенаведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів сторони по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Інвестохіллс Веста» на користь позивача [PERSON] повинно бути стягнено сплачений судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. за подання до суду позовної заяви немайнового характеру та 536 грн. 80 коп. за подання заяви про забезпечення позову, а всього стягнути 1 444 \~рн. 80 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved