Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

Позивач ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, та просить стягнути заборгованість в розмірі 191 124,53 грн., що складається із: - 94 096,26 грн. - заборгованість за основним боргом; - 4 626,28 грн. - заборгованість за відсотками; - 92 401,99 грн. - заборгованість за комісією. Вимоги позову обґрунтовані тим, що 16.03.2018 між [PERSON] та ПАТ «ІДЕЯ БАНК» було укладено кредитний договір № Р24.00603.003765466. 02.12.2020 між ПАТ «ІДЕЯ БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено факторингу № 12/89, у відповідності до якого ПАТ «ІДЕЯ БАНК» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги за плату та на умовах, що визначені договором. Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу № 12/89 від 02.12.2020 реєстру боржників № 2 від 02.12.2020, права вимоги за якими відступаються позивач набув права грошової вимоги щодо до відповідача за кредитним договором в сумі 191 124,53 грн., з яких: 94 096, 26 грн. - заборгованість за основним боргом, 4 6126,28 грн. - заборгованість за відсотками, 92 401,99 грн. - заборгованість за комісіями. Таким чином, позивач набув права вимоги до відповідача за кредитними зобов`язаннями, які відповідач не виконала перед ПАТ «Ідея Банк». 10.09.2021 ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Ухвалою суду від 20.12.2021 постановлено здійснювати розгляд справи в судовому засіданні з викликом учасників справи. Від відповідача 31.01.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у відповідності до якого вважають позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідач вказує на те, що виконала зобов`язання по кредитному договору в більшій частині, при цьому платежі відповідачем здійснювались не тільки безготівкового, а й оплатою готівкою, однак, розраховуючи на добросовісність ПАТ «Ідея Банк» відповідачем не збережено письмові докази, зокрема квитанції. Також зазначено, що на сайті Українського бюро кредитних історій, в особистому кабінеті відповідача міститься інформація про відсутність заборгованості та закриття кредиту. Відповідач вказує на те, що нею не отримано повідомлення від позивача про відступлення права вимоги за кредитним договором. 07.02.2022 від позивача надійшла відповідь на відзив, у відповідності до якого вважає відзив необгрнутованим та безпідставним, вказуючи на те, що з метою досудового врегулювання спору на адресу відповідача засобами поштового зв`язку простою кореспонденцією було направлено повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості за кредитним договором. Карта обліку є розрахунком заборгованості, котра сформована кредитором та підписана начальником відділу кредитного бек-офісу Департаменту кредитного адміністрування АТ «Ідея Банк» в день відступлення права вимоги 02.12.2020. З поміж-іншого заперечують щодо прийняття в якості належного доказу скрін-шот зі сайту щодо відсутності заборгованості, оскільки відомості, що там відображено відносяться в той час, як позов пред`явлено за кредитним договором № Р24.00603.003765466. Враховуючи викладені факти, позивач просить суд залишити відзив без задоволення. 14.02.2022 від позивача надійшли заперечення щодо клопотання відповідача про витребування доказів по справі, а саме оригіналу кредитного договору та супутніх документів, посилаючись на те, що відповідачем також при укладанні договору було отримано його оригінал, графік платежів, ордер розпорядження про видачу коштів, паспорт споживчого кредиту та інші документи. Позивач також критично відноситься до того, що [PERSON] для підтвердження повної відсутності заборгованості мала особисто звернутись до ПАТ «Ідея Банк» для отримання квитанцій та виписок, а відтак просять залишити без задоволення клопотання про витребування доказів, а витрати, пов`язані з проведення судової економічної експертизи покласти на відповідача. Від відповідача до суду 03.05.2022 надійшли заперечення на відповідь на відзив, згідно з якими відповідач стверджує, що не отримувала жодного повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором, про що зазначає позивач, зокрема останній не надано належних доказів останньому. Відповідач вказує на те, що доказами на підтвердження наявності заборгованості та її розміру є первинні документи, а розрахунок боргу, що міститься в матеріалах справи, сформований кредитором (банком) без посилання на джерело інформації. А відтак є неналежним доказом наявної заборгованості. Ухвалою суду від 07.06.2022 постановлено витребувати у ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» супутні документи щодо кредитного договору № Р24.00603.003765466, укладеного 16.03.2018 між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] , в тому числі документи бухгалтерського та податкового обліку. 24.08.2022 ухвалою суду витребувано у АТ «Ідея Банк» (м.Львів, вул. Валова, 11) супутні документи щодо кредитного договору № Р24.00603.003765466, укладеного 16.03.2018 між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] , в тому числі документи бухгалтерського та податкового обліку. На виконання ухвали суду від 24.08.2022 надійшло повідомлення щодо неможливості надати суду оригінали витребуваних доказів у зв`язку з відступленням права вимоги ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів», а також надано копії супутніх документів по кредитному договору № Р24.00603.003765466 від 16.03.2018. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності, вимоги позову підтримують в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явились, до суду подано клопотання про проведення судового засідання за відсутності сторони відповідача, повністю заперечує щодо задоволення позовних вимог та просить відмовити в їх задоволенні. Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі сторін по справі. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились,відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 16.03.2018 між [PERSON] та ПАТ «ІДЕЯ БАНК» було укладено кредитний договір № Р24.00603.003765466, у відповідності до п. 1.1 Банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні в сумі 96 398 грн., включаючи витрати на страховий платіж, а позивальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами згідно з умовами договору. Пунктом 1.3 за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 1,99 % річних від залишкової суми кредиту. Також, п. 1.7 передбачено відкриття позивальнику поточного банківського рахунку № [NUMBER] у гривні в рамках пакету послуг 2620 стартовий ПР, що обслуговується на умовах договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. При цьому, п. 2.1 договору встановлено, що позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 48 щомісячних внесках включно до 16 дня/числа кожного місяця, згідно графіку щомісячних платежів. У відповідності до п.5.7 згідно з Законом України «Про споживче кредитування», реальна річна процентна ставка складає 95.26557923 %. Орієнтована вартість кредиту для споживача на весь строк користування кредитом на момент укладання договору складає 236933.13 грн. Вказані показники діють за умови своєчасного погашення позивальником грошових зобов`язань відповідно до п. 2.1 цього договору та за дії процентної ставки, вказаної в п. 1.4 договору. 02.12.2020 між ПАТ «ІДЕЯ БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір Факторингу № 12/89, у відповідності до якого ПАТ «ІДЕЯ БАНК» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги за плату та на умовах, що визначені договором. Відповідно до Додатку № 1 до Договору Факторингу № 12/89 від 02.12.2020 реєстру боржників № 2 від 02.12.2020, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, позивач набув права грошової вимоги щодо до відповідача за кредитним договором в сумі 191 124,53 грн., з яких: 94 096, 26 грн. - заборгованість за основним боргом, 4 626,28 грн. - заборгованість за відсотками, 92 401,99 грн. - заборгованість за комісіями. Відповідно до п. 5.2 Договору факторингу, в день підписання Реєстру боржників, за умови виконання ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язань передбачених п. 4.1 цього Договору, ПАТ «Ідея Банк» втрачає права на будь-які плати боржників в оплату їх заборгованостей за первинними договорами. В разі звернення боржників до ПАТ «Ідея Банк» з приводу виконання зобов`язань за відступленими ТОВ « ФК «ЄАПБ» правами вимог, ПАТ «Ідея Банк» повідомляє про необхідність виконання зобов`язань на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ». Позивач посилається на те, що на виконання п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, та з метою врегулювання спору, у зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору, та на виконання ст. 512 -514, 516 ЦК України, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, простою кореспонденцією, через відділення Укрпошти ТОВ «ФК «ЄАПБ» було направлено поштовими засобами через відділення Укрпошти простою кореспонденцією повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості за кредитним договором та включення персональних даних до бази персональних даних. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. Згідно зі ст.ст. 610 і 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник має повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позивачем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідач порушила умови договору в частині неповернення кредиту та несплати відсотків за його користування та не виконала взяті на себе зобов`язання, тобто в односторонньому порядку відмовилась від виконання договірних зобов`язань. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Варто зазначити, що паспорт споживчого кредиту, Додаток до паспорта споживчого кредиту, Заява № Р24.00603.003765466 про акцепт публічної оферти ПАТ «Ідея Банк» на укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку ПАТ «Ідея Банк», згода повідомлення фізичної особи - клієнта банку, Згода фізичної особи - суб`єкта кредитної історії, а також Заява - анкета до кредитного договору містять підпис позивальника [PERSON] , а отже, остання обізнана щодо умов договору, та порядку їх виконання.. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що відповідач не виконала зобов`язання, передбачені кредитним договором № Р24.00603.003765466 від 16.03.2018. У відповідності до Довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитними договором Р24.00603.003765466 від 16.03.2018, станом на 02.12.2020 розрахунок боргу становить: - заборгованість за основним боргом у розмірі 94 096,26 грн.; - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками у розмірі 4 626,28 грн. Вказаний розрахунок відповідачем не спростовано, а також враховуючи, що відповідач категорично не погоджується із нарахуванням заборгованості, останньою не надано свій контррозрахунок на суму боргу. Відповідач порушила умови договору в частині неповернення кредиту та несплати відсотків за його користування, не виконала взяті на себе зобов`язання, тобто в односторонньому порядку відмовилась від виконання договірних зобов`язань. Суд критично відноситься до твердження відповідача щодо виконання боргових зобов`язань. Зокрема, [PERSON] у відзиві вказує на те, що в більшій частині виконала свої зобов`язання за кредитним договором, та як наслідок, у неї не могла утворитись заборгованість, про яку йдеться у позовній заяві. Відповідач також вказує на те, що позивачем не врахована значна кількість платежів, що здійснювались відповідачем, внаслідок чого вимоги позову є завищеними та не відповідають дійсності. Зазначені обставини не підтверджено належними доказами по справі, зокрема відповідач не надала платіжних документів, або їй копій, що могли б спростувати розрахунок боргу, що міститься в матеріалах справи, незалежно від того яким чином такі платежі здійснювались. Також, відповідач зазначає про те, що на сайті Українського бюро кредитних історій, в особистому кабінеті міститься інформація, що кредит закрито і заборгованість відсутня. Суд не приймає до уваги зазначене, оскільки з скрін-шоту вбачається інформація щодо кредитного договору № 18015150, однак, позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» стосуються стягнення заборгованості за невиконання кредитного договору № Р24.00603.003765466 від 16.03.2018, а отже твердження відповідача щодо відсутності заборгованості не знаходить свого підтвердження матеріалами справи. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», що набула права вимоги за кредитним договором від первісного кредитора ПАТ «Ідея Банк» щодо стягнення з відповідача 94 096,26 грн., що становить заборгованість за основним боргом, а також - 4 626,28 грн. - заборгованість за відсотками. Щодо вимоги позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за комісіями у розмірі 92 401,99 грн., суд приходить до наступного висновку. Згідно з абз. 3 ч. 4 ст . 11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-2071цс16, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 зроблено висновок про те, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсація сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 (чинних на момент укладення Договору), банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що нарахування заборгованості за комісіями є необґрунтованими, враховуючи вищевикладені норми, а також той факт, що супроводження кредиту не є послугою зі споживчого кредитування у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», а отже, в цій частині вимоги слід відмовити. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: partial