Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості, у якій просить стягнути з відповідачів солідарно на користь АТ «УКРСИББАНК» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №11051762000 від 05.10.2006 у розмірі 1260 ,67 доларів США та судові витрати у розмірі 2481,00 грн. При цьому посилається на те, що між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11051762000 від 05.10.2006 , відповідно до якого позивач надав йому кредит у сумі 13000 доларів США, а відповідач [PERSON] зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 05 жовтня 2027 року та сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 10,3% річних. В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника по вказаному кредитному договору було укладно з відповідачем [PERSON] договір поруки № 11051762000 від 05.10.2006. Відповідач [PERSON] не здійснює своєчасних платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів з серпня 2021 року , чим порушує прийняті на себе договірні зобов`язання. Станом на 01.07.2022 заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором становить: 1260,67 доларів США, з яких 1141,32 доларів США заборгованість за кредитом : 119,35 доларів США заборгованість за процентами за користування грошовими коштами ,що нарахована за період з 01.08.2021 по 30.06.2022. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 01.09.2022 прийнято позов до розгляду,відкрито провадження у справі , призначено справу до судового розгляду в спрощеному позовному провадженні. У судове засідання представник позивача не з`явився,надав заяву про розгляд справи без його участі,підтримав позовні вимоги,не заперечував проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідачі , повідомлені належним чином про дату,час і місце розгляду справи не з`явились, причини неявки суду не повідомили, їх виклик було опубліковано на офіційному веб-порталі судової влади України. За таких обставин суд розглядає справу в заочному провадженні, без участі сторін і на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України без технічної фіксації процесу. Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 05.10.2006 між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11051762000 від 05.10.2006 , відповідно до якого позивач надав кредит у сумі 13000 доларів США, а відповідач [PERSON] зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 05 жовтня 2027 року та сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 10,3% річних. В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника по вказаному кредитному договору було укладно з відповідачем [PERSON] договір поруки № 11051762000 від 05.10.2006. Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VI від 17.09.2008 року були внесені зміни у Статут АКІБ «УКРСИББАНК», відповідно до яких нове повне найменування Банку стало Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». Далі назва банку була змінена на Акціонерне товариство «УКРСИББАНК». 08.04.2022 позивач звернувся до відповідачів з вимогою про виплату заборгованості. Згідно з ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору позичальник-відповідач [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Поручитель за вказаним договором поруки відповідач [PERSON] також не виконав свої зобов`язання. Жодних доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором та виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором та договором поруки, та які б спростовували наданий позивачем розрахунок заборгованості, відповідачі суду не надали. Своїм правом на надання заперечень та доказів на їх підтвердження не скористалися. Тобто фактично жодним чином не заперечили проти та не спростували пред`явлених до них вимог. Згідно з статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України). Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Таким чином, у силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 554 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Вказаним вище договором поруки передбачено, що поручитель несе солідарну відповідальність з Позичальником перед Кредитором за порушення виконання зобовязань по кредитному договору. Поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж обсязі, що і Позичальник за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафи, пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязань в повному обсязі. Частиною 1 ст. 543 Цивільного кодексу України визначено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до ст. 1054 ЦК України встановлений принцип повернення кредиту та сплати процентів .Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за користування.Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі. Відповідачі, всупереч умов кредитного договору та договору поруки , не здійснили платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушили взяті на себе договірні зобов`язання. Отже, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та таким,що підлягають задоволенню . Суд зазначає,що як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Така позиція була висловлена Великою палатою ВС за результатами розгляду справи про стягнення заборгованості. Також було зауважено, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. Водночас у разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні, стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Такі висновки зробив Верховний Суд у постанові від 23.10.2019 р. у справі № 723/304/16-ц. Відповідачі не виконали взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту разом з нарахованими відсотками та іншими платежами, передбаченими кредитним договором , а відтак сума заборгованості підлягає стягненню в солідарному порядку з позичальника та поручителя. При поданні позову позивач сплатив судовий збір в розмірі 2481, 00 грн. В ході судового розгляду суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому відповідно дост. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають пропорційному стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 2481, 00 грн.

Outcome: approved