Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

Суд звертає увагу учасників процесу, що прізвище судді змінено з Курічової В.М. на Маркєлову В .М . У липні 2021 року [PERSON] звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи його тим, що з 10.06.2011 позивачці на праві приватної власності належить кв. [ADDRESS] . Позивачка зареєстрована та фактично проживає у зазначеній квартирі. Окрім позивачки, у зазначеній квартирі також зареєстрований її колишній чоловік [PERSON] , який з листопада 2020 року в квартирі не проживає, його особисті речі в квартирі відсутні, участі в утриманні квартири не приймає, місце його перебування позиваці не відомо. Позивачка перешкод у користуванні квартирою відповідачу не чинить, однак реєстрація відповідача в квартирі порушує право позивачки на вільне володіння, розпорядження та користування майном. Документ сформований в системі «Електронний суд». Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22.07.2022 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в поряду загального позовного провадження. 14.09.2022 підготовче судове засідання відкладено на 15 год. 00 хв. 18.10.2022 у зв`язку із неякою відповідача та відсутності в матеріалах справи відомостей про вручення відповідачу повідомлення про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання. 17.10.2022 представник позивачки подала заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивачки, позовні вимоги підтримують. Документ сформований в системі «Електронний суд». 18.10.2022 підготовче провадження у справі закрито та призначено до судового розгляду по суті на 18.11.2022 о 15.30 год. Позивачка в судове засідання не з`явилась, однак представник позивачки подала заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивачки, позовну заяву підтримує повністю, не заперечує проти винесення судом заочного рішення. Просила долучити до справи оригінал нотаріально посвідченої заяви свідків [PERSON] та [PERSON] . Забезпечити явку зазначених свідків неможливо, оскільки вони знаходиться за межами м. Києва. Відповідач на виклик суду повторно не з`явився, причину неявки суду не повідомив. Ухвалою від 18.11.2022 суд залишив позовну заяву без руху з огляду на її невідповідність вимогам ч. 4 ст. 177 ЦПК України, надав строк для усунення недоліків. На виконання ухвали від 18.11.2022 представник позивачки 07.12.2022 надала суду документ, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 992,40 грн. 01.02.2023 представник позивачки подала клопотання про відкладення судового засідання. Документ сформований в системі «Електронний суд». 02.02.2023 суд задовольнив клопотання представника позивачки та відклав розгляд справи на 07.03.2023 12 год. 40 хв. 07.03.2023 представник позивачки подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач на виклик суду повторно не з`явився, причину неявки суду не повідомив, правом щодо подання відзиву на позовну заяву чи будь-яких інших заяв та клопотань до суду не скористався, тому суд, з урахування думки позивачки та її представника, ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно-процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом, норми права, які застосував суд, та мотиви, з яких виходив суд. Відповідно до змісту ст.16 ЦК України кожна особа має право, звернутися до суду за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує це право. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК Україничлен сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст. 41 Конституції Україникожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ч. 1 ст. 383 ЦК Українивласник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Статтею 391 ЦК Українипередбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, гарантуючи захист права власності, закон надає саме власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить кв. [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 10.06.2011 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вечер С.М. (а.с.16,17), копією витягу № 30340170 від 17.06.2011 про державну реєстрацію прав (а.с.9). [PERSON] та [PERSON] з 14.09.2016 знаходились у зареєстрованому шлюбі (а.с.10), який рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27.08.2021 у справі № 753/2553/21 розірвано (а.с.20-21). Згідно відомостей електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» станом на 21.07.2022 [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Оскільки свідки, [PERSON] та [PERSON] знаходяться поза межами м. Києва, через що позивачка та її представник не можуть забезпечити явку в судове засідання цих свідків, суд враховує надані зазначеними свідками пояснення, викладені у нотаріально посвідчений заяві, згідно з якою вони зазначають, що відповідач з листопада 2020 року не проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.56). На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Отже, судом встановлено, що відповідач з листопада 2020 року не проживає за місцем реєстрації, комунальні послуги не сплачує, у квартирі відсутні його особисті речі, позивачка не чинила йому перешкоди у користуванні квартирою. За таких обставин реєстрація члена сім`ї (відповідача у справі) у квартирі позивача перешкоджає власнику майна в повній мірі користуватися та розпоряджатися своїм житлом, а тому наявні підстави визнання його таким, що втратив право користування квартирою. Згідно зі ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи, або її представника, що подається до органу реєстрації, рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або померлою. З огляду на цю норму Закону рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою. Щодо відшкодування відповідачем судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Позивачка понесла витрати зі сплати судового збору на загальну суму 992,40 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати, які складається з судового збору у розмірі 992,40 грн. Позивачка також просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. Ч. 2 ст.137 цього Кодексу встановлено, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Ч. 3 ст. 137 цього Кодексу встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Ч. 4 ст. 137 цього Кодексу встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат відповідача, представником позивачки надано суду: - копію договору по надання правової допомоги № 22/02/22/1 від 22.02.2022; - копію додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги № 22/02/22/1 від 22.02.2022, згідно з яким вартість наданих адвокатом послуг становить 3000,00 грн; - копію меморіального ордера № @2PL220210 від 10.07.2022, згідно з яким позивачка сплатила адвокатові вартість наданих послуг у розмірі 3000,00 грн. Враховуючи, що представником позивачки виконано обсяг роботи, який узгоджений з позивачкою, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 3000,00 грн, які відповідають складності справи та наданим адвокатом послуг; часом, витраченим адвокатом на надання цих послуг та їх обсягу; значенню справи для сторін.

Outcome: approved