Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спадкового майна та визнання права власності на нього. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер батько позивача та відповідача [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) на території Івашківської сільської ради Кодимського району Одеської області, посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 № 013472. Крім того, померлому [PERSON] належало право на земельну частку (пай) розміром 2,39 умовних кадастрових гектарів на території Івашківської сільської ради Кодимського району Одеської області відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 № 013113, яке було ним успадковане, але не оформлене належним чином після смерті його матері [PERSON] , померлої [INFO] . Позивач та відповідач, як діти [PERSON] , є спадкоємцями першої черги і звернулися до Кодимської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Однак добровільно поділити спадкове майно сторони не можуть, в зв`язку з чим позивач просить поділити спадщину, визнавши за ним право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом серії ОД-12 №013113, а за відповідачем - право на земельну частку (пай) посвідчене сертифікатом серії ОД-12 №013472. В підготовче засідання позивач не з`явився, надав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Відповідач в підготовче засідання не з`явилася, надавши до суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги визнає. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. З матеріалів справи встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 01.10.1997 року Івашківською сільською радою Кодимського району Одеської області (а.с.10). До складу спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] увійшло право на земельну частку (пай), розміром 2,39 умовних кадастрових гектарів на території Івашківської сільської ради Кодимського району Одеської області, посвідчене сертифікатом серії ОД-12 №013113, виданим Кодимською РДА 19.02.1997 року. Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року п. 1 у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні норми ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Як встановлено судом, спадщина після смерті [PERSON] відкрилася [INFO] , тобто до [INFO] , а тому необхідно застосовувати норми ЦК УРСР 1963 року. Стаття 548 ЦК УРСР (1963 р.) передбачає, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Положеннями частин 1 та 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визначено, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч. ст. 529 ЦК УРСР (1963 р.). Згідно витягу із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження №00033226249, у [PERSON] був син [PERSON] 1976 року народження. Із довідки Кодимської міської ради Одеської області №472 від 16.09.2021 року (а.с.12) встановлено, що [PERSON] до дня смерті проживала разом зі своїм сином [PERSON] та невісткою [PERSON] в будинку [ADDRESS] . Отже, [PERSON] вважається таким, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.23), повторно виданого 07.04.2009 року першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. До складу спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] увійшло право на земельну частку (пай), розміром 2,39 умовних кадастрових гектарів на території Івашківської сільської ради Кодимського району Одеської області, посвідчене сертифікатом серії ОД-12 №013472, виданим Кодимською РДА 19.02.1997 року. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1269 цього ж Кодексу спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Крім того, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України). У відповідності до положень ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що за час свого життя [PERSON] склав заповіт. Ця обставина свідчить про те, що після його смерті спадкування здійснювалось за законом. Сторони у справі є дітьми [PERSON] та спадкоємцями першої черги за законом. Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14.04.2005 року (а.с.9), копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01.12.1999 року (а.с.20), копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 14.03.2018 року (а.с.21). Зі змісту листа державного нотаріуса Кодимської державної нотаріальної контори Налдіної М.М. №67/02-14 від 21.02.2023 року встановлено, що [PERSON] та [PERSON] подали до нотаріальної контори заяви про прийняття ними спадщини та заведена спадкова справа №337/2021. Ця обставина вказує на те, що сторони у справі прийняли спадщину після смерті батька [PERSON] у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. Встановлено, що державний нотаріус Кодимської районної державної нотаріальної контори Налдіна М.М. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку із виниклим спором між спадкоємцями. Ця обставина підтверджується листом №949/02-14 від 03.11.2021 року. В абзаці 2 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Відповідно до абз.3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Водночас, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 22.09.2021 року, у справі №227/3750/19, вказав, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа має право звернутися до суду за правилами позовного провадження. При цьому, належним способом захисту прав спадкоємця є визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку, оскільки існують перешкоди для оформлення спадщини в нотаріальному порядку. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із наступними змінами та доповненнями, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини може мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкодавець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень ч.1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Відповідно до п. 3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 оскільки спір про визнання права власності на нерухоме майно - є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності відповідна територіальна громада. Враховуючи, що позивачау відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, то відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» його вимога про поділ спадкового майна та визнання права власності на нього підлягає судовому розгляду. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, відповідач визнав позов у повному обсязі, і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що з урахуванням положень ч.4 ст.206 ЦПК України, надає суду підстави для задоволення позову.

Outcome: approved