Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

Представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Гребенюк О.С. звернувся до суду з позовом 19.01.2023 року, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 28.08.2008 року станом на 12.12.2022 року в загальному розмірі 29541,86 грн., а також судові витрати по справі 2481,00 грн. судового збору. В обґрунтування позову зазначено, що 28.08.2008 відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 28.08.2008 року. Станом на 12.12.2022 року сума заборгованості складає 29541,86 грн., яка складається з: 23181,54 грн.\~- заборгованість за тілом кредита; 0,00 заборгованість за нарахованими відсотками; 6360,32 грн.\~- заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн.\~- нарахована пеня, 0,00 грн.\~- нараховано комісії. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «ПриватБанк». Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 28.08.2008 року у розмірі 29541,86 грн. станом на 12.12.2022 та судові витрати в розмірі 2481,00 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2023 року справу передано у провадження судді Ковтун Н.Г Ухвалою суду від 23 січня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. У зв`язку з чим, на підставі ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Через неявку у судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 28.08.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н, згідно з умовами якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку та отримала кредитну картку. Як вбачається із даної заяви, відповідач погодився з тим, що ця Анкета-заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Також до матеріалів вищевказаного позову додано Витяг з Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до наданої АТ КБ «ПриватБанк» довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки вбачається, що 28.08.2008 року відповідачу було встановлено кредитний ліміт у розмірі 6770,00 грн.; 17.06.2009 року зменшено кредитний ліміт до 5430,00 грн., 03.08.2010 року кредитний ліміт збільшено до 5930,00 грн.; 13.10.2011 року кредитний ліміт зменшено до 2970,00 грн.; 03.05.2012 року кредитний ліміт зменшено до 1280,00 грн.; 18.11.2015 року кредитний ліміт збільшено до 3000,00 грн.; 11.10.2018 року кредитний ліміт збільшено до 6000,00 грн.; 07.06.2019 року відбулось збільшення кредитного ліміту до 13000,00 грн.; 27.09.2019 року відбулось збільшення кредитного ліміту до 18000,00 грн.; 27.11.2019 року відбулось збільшення кредитного ліміту до 23000,00 грн.; 15.09.2020 року відбулось зменшено кредитного ліміту до 23000,00 грн.; 29.09.2020 року відбулось зменшення кредитного ліміту до 23000,00 грн.; 04.12.2020 року відбулось зменшення кредитного ліміту до 0.00 грн. З довідки АТ КБ «ПриватБанк» б/н вбачається, що між позивачем та [PERSON] 28.08.2008 року був підписаний кредитний договір б/н, за яким позичальнику було надано кредитні картки, остання з яких від 11.10.2018 року за № [NUMBER] з терміном дії до 07/22. З наданої банком виписки по кредитному рахунку [PERSON] станом на 14.12.2022 вбачається, що останній користувався наданими кредитними коштами, 14.07.2021 здійснював переказ. Як встановлено, [PERSON] належним чином не виконував своїх зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого в нього виникла заборгованість за вказаним кредитним договором, яка згідно з наданим банком розрахунком станом на 12.12.2022 року становить 29541,86 грн., з яких: 23181,54 грн.\~- заборгованість за тілом кредита; 0,00 заборгованість за нарахованими відсотками; 6360,32 грн.\~- заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн.\~- нарахована пеня, 0,00 грн.\~- нараховано комісії. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~ст. 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). Частиною другою\~ст. 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч.1\~ст.633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~ст.634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2\~ст. 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Також суд зауважує, що відповідно до положень ч.1\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором позичальник зобов`язується повернути всю суму кредиту, яку він отримав від кредитора. Ураховуючи викладене, суд вважає, що факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредиту, неналежним його виконанням, унаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 29541,86 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, позивачем доведено, а відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано. За цих підстав позов підлягає повному задоволенню зі стягненням із відповідача заборгованості на загальну суму 29541,86 грн. Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд керується положеннями\~ст.141 ЦПК України. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, тому з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 2481,00 грн. судового збору.

Outcome: approved