Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

17 травня 2021 року позивач подав до суду позовну заяву у якій просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за отримані послуги з централізованого опалення за період з 01.10.2016 року по 31.01.2020 року в сумі 30237,58 грн. та сплачений судовий збір у сумі 2270,00 грн. Свій позов обґрунтував тим, що згідно з реєстраційним посвідченням про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності № 121 від 19.01.2005 року адресою розташування робочого місця [PERSON] є [ADDRESS] . Між КП ?Броваритепловодоенергія? та [PERSON] був укладений договір № 223 від 10.05.2007 року про надання послуг. Згідно п. 10.1 договору, договір укладається строком на 1 рік і діє до 10.05.2008 року, а в частині проведення розрахунків за теплову енергію до їх повного здійснення. Відповідно п. 10.2 договору, договір, вважається щорічно поновленим, якщо за місяць до закінчення його дії не надійде заява від однієї із сторін про розірвання цього договору чи його перегляду. Оскільки на момент звернення з позовом до суду заява про розірвання договору на адресу позивача не надходила, договір № 223 від 10.05.2007 року є діючим. Відповідно до договору позивач надає послуги з теплопостачання в нежитлове приміщення відповідача, що зазначене в додатку №1 до договору, а саме: нотаріальна контора в житловому будинку площею 42,6 м.кв. по [ADDRESS] та приміщення офісу в житловому будинку площею 43,6 м.кв. по [ADDRESS] . Обсяг спожитою послуги з централізованого опалення визначається згідно розміру займаної площі, а обсяг послуги по підігріву води визначається згідно показників засобу обліку. Рішенням виконавчого комітету від 14.03.2006 року №133 ?Про затвердження розподілу груп споживачів теплової енергії?, споживачів розділено на 3 групи: населення, бюджет, інші. Відповідач відноситься до ІІІ групи споживачів, і відноситься до групи споживачів ?Інші?, в зв`язку з тим, що використовує приміщення не для проживання, а для зайняття нотаріальною діяльністю, тобто, дане приміщення є офісним, а не житловим. Отже, нарахування за послуги проводиться за тарифами для споживачів ІІІ групи ?Інші?. Броварським міськрайонним судом Київської області між тими самими сторонами про той же предмет, але за інший період вже ухвалено рішення. В заяві від 13 жовтня 2017 року про перегляд заочного рішення відповідач зазначив, що він є неналежним відповідачем, оскільки не є власником житлового приміщення та надав копію договору дарування квартири від 16 листопада 2015 року і копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 47703730 від 16.11.2015 року, з яких вбачається, що право власності на квартиру [ADDRESS] перейшло до його сина [PERSON] . Також згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 30 березня 2021 року власником вказаної вище квартири є [PERSON] . Враховуючи те, що [PERSON] відкрито та безперешкодно здійснює нотаріальну діяльність за адресою: [ADDRESS] , саме він є належним відповідачем за отримані житлово-комунальні по укладеному саме з ним договору про надання послуг з теплопостачання. Договір № 223 від 10.05.2007 року про надання послуг з теплопостачання не розривався в порядку, передбаченому договором або законом, а відтак є діючим. Згідно п. 7.3 договору, оплата за послуги з теплопостачання здійснюється грошовими коштами до 18 числа місяця, що передує місяцю надання послуг з теплопостачання в розмірі 100% від запланованої вартості надання послуг з теплопостачання на наступний місяць. За період з 01 жовтня 2016 року по 31 грудня 2020 року за послуги з централізованого опалення було нараховано 52 220,20 грн., а сплачено лише 21\~982,62 грн. Отже, заборгованість відповідача перед позивачем за договором №223 від 10.05.2007 року за період 01.10.2016 31.12.2020 складає 30\~237,58 грн. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. від 03 червня 2021 року провадження у вказаній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 27 вересня 2021 року. 02 лютого 2023 року представник позивача КП ?Броваритепловодоенергія? подала до суду пояснення, в яких просила позов задовольнити, розгляд справи проводити без їх участі. Представник відповідача у судовому засідання позовні вимоги не визнала у повному обсязі, просила в їх задоволенні відмовити. Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, встановивши обставини у справі та виниклі правовідносини, дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно з реєстраційним посвідченням про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності №121 від 19.01.2005 року адресою розташування робочого місця [PERSON] є [ADDRESS] . Між КП ?Броваритепловодоенергія? та [PERSON] був укладений договір №223 від 10.05.2007 року про надання послуг. Згідно договору дарування від 16.11.2015 року, зареєстрований в реєстрі №1753, [PERSON] подарував квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] . Відповідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.11.2015 року та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна власником квартири [ADDRESS] значиться [PERSON] . Із наданого розрахунку заборгованості борг відповідачу [PERSON] нарахований за період з 01 жовтня 2016 року по 31 січня 2020 року у розмірі 30237,58 грн. Вказаний розрахунок не може бути належним доказом заборгованості [PERSON] , оскільки 16 листопада 2015 року вказана квартира була подарована [PERSON] 07 вересня 2017 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області справу за позовом Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області Броваритепловодоенергія до [PERSON] про стягнення заборгованості по платі за послуги з централізованого опалення було задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області Броваритепловодоенергія заборгованість по платі за послуги з централізованого опалення за період з 01.10.2015 року по 30.04.2016 року у сумі 13273,96 грн., витрати по сплаті судового збору 1378 грн., всього стягнути 14651,96 грн. 29 липня 2019 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області у заяву [PERSON] про перегляд вищезазначеного рішення залишено без задоволення. Відповідно до ст. 1 Закону України Про житлово-комунальні послуги, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 2-4 ст. 19 Закону України Про житлово-комунальні послуги, учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. За правилами частини четвертої статей 319 та 322\~ЦК\~України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом ч. 1 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги передбачене право споживача одержувати вчасно в відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої ст.\~20\~цього\~Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строк, встановлені договором або законом. Згідно зі статтею 13 Закону України Про житлово-комунальні послуги, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо-будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Доказів того, що саме [PERSON] за спірний період користувався послугами КП Броварської міської ради Броварського району Київської області Броваритепловодоенергія суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України Про житлово-комунальні послуги, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Відсутність претензій, щодо надання житлово-комунальних послуг позивачем, підтверджує дотримання позивачем при наданні послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Також вирішуючи питання про стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги, суд враховує, що відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, хоч у частині першій статті 19 Закону України Про житлово-комунальні послуги й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20\~цього\~Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі №712/8916/17). Отже,\~наведені обставини\~справи та\~наведені норми\~свідчать про\~те,\~що саме\~на власника житла покладається\~обов`язок оплати\~житлово-комунальних\~послуг,\~а відсутність укладеного письмового\~договору не звільняє відповідача від обов`язку оплати за надані послуги. Так, як вже було встановлено відповідач [PERSON] з 16 листопада 2015 року не являється власником квартири по [ADDRESS] , а тому не може нести відповідальність за невиконання іншим власником житла вимог закону про оплату житлово-комунальних послуг. Крім того, за період з 01.10.2015 року по 30 квітня 2016 року заборгованість була стягнута за рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2017 року у сумі 13273 грн. 96 коп., витрати по сплаті судового збору 1378 грн., всього 14651 грн. 96 коп., тому спірною є заборгованість за період з жовтня 2016 року по січень 2020 року в сумі 30237 грн. 58 коп. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог абозаперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 76-81 ЦПК України. Положеннями ч. 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь Комунального підприємства Броварської міської ради Броварського району Київської області Броваритепловодоенергія за послуги з централізованого опалення за період з 01.10.2016 р. по 31.01.2020 р. в сумі 30237 грн. 58 коп. - відмовити.

Outcome: dismissed