Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що відповідач [PERSON] користується послугами з газопостачання за адресою: [ADDRESS] , на ім`я особи відкрито особовий рахунок № [NUMBER] з метою здійснення обліку всіх операцій щодо нарахувань за спожитий природний газ, оплати та інших операцій. Зобов`язання щодо внесення плати за надані послуги з газопостачання відповідач не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 8294,83 грн. Позивач просить стягнути вказану суму заборгованості, а також 2481,00 грн. сплаченого судового збору. Ухвалою суду від 29.12.2022 року по справі відкрите спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників. Відповідач надала відзив, в якому просить відмовити у задоволені позову, а також звернулась із зустрічним позовом, де вказуючи на те, що заявлена на відшкодування сума заборгованості виникла до набуття відповідачем у власність квартири, до якої здійснюється газопостачання, просить ухвати рішення про перенесення заборгованості попереднього власника на інший особовий рахунок. Ухвалою суду від 10.01.2023 року постановлено об`єднати в одне провадження із первісним позовом позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз Збут» про відкриття особового рахунку. Відповідно до ухвали суду від 15.02.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз Збут» про поновлення процесуального строку, заяву про заміну неналежного відповідача залишено без розгляду. В судовому засіданні від 28.02.2023 року представником позивача подано заяву про відмову від позову, закриття провадження по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз Збут». Відповідач (позивач за зустрічним позовом) не заперечувала з приводу закриття провадження в частині вимог первісного позивача, при цьому, просила вирішити питання про перенесення заборгованості, яка обліковується за її рахунком, на інший рахунок. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз Збут» повідомила про технічну неможливість виконання даної процедури, підтвердила, що вимоги до особи-відповідача відсутні. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Приймаючи до уваги, що позивачем подано заяву відповідно змісту, суд вважає необхідним прийняти відмову від позову та закрити провадження. За змістом ч.1 ст.142 ЦПК України \~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За таких обставин, суд повертає Товариству з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз Збут» з державного бюджету 1240,50 грн. як 50 % від суми судового збору, сплаченого при зверненні до суду. З приводу вимог відповідача [PERSON] суд зазначає таке. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.ч. 1. 2 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Верховний Суд неодноразово наводив висновок, який зводиться до того, що «здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей\~55 та\~124 Конституції України та\~статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення\~Конституції України\~та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті\~8,\~9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема\~статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність, доведена належними доказами, певного суб`єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) відповідачем». Суд зауважує, що саме по собі закриття провадження по справі в частині вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз Збут» до [PERSON] , яке пов`язувалось із відмовою позивача від претензій до вказаної особи, є достатнім та ефективним захистом права особи. Будь-які інші заходи, в тому числі пов`язані із зобов`язанням до вчинення дій, не виявляють доцільного та ефективного в розрізі виниклих правовідносин учасників способів реагування, а тому суд відмовляє у задоволенні зустрічного позову.

Outcome: dismissed