Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

Представник ТОВ «БУДИНОК КОМФОРТУ» - адвокат Цирулевський Р.О. звернувся до суду з позовною заявою шляхом направлення поштовою кореспонденцією (надійшла до суду 11 березня 2022 року), в якій просив суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «БУДИНОК КОМФОРТУ» заборгованість за договором №1144210409018 від 09 квітня 2021 року оренди майна з правом викупу станом на 28 січня 2022 року в розмірі 88 571 грн. 53 коп., з яких: сума боргу - 43 748 грн. 00 коп., штраф 50% від загальної суми прострочення - 21 874 грн. 00 коп., пеня - 21 874 грн. 00 коп., інфляційні збитки - 834 грн. 62 коп., 3% річних - 240 грн. 91 коп.; стягнути з відповідача понесені ТОВ «БУДИНОК КОМФОРТУ» судові витрати. Пред`явлені вимоги обґрунтовано тим, що ТОВ «БУДИНОК КОМФОРТУ» зареєстроване як юридична особа та здійснює господарську діяльність, пов`язану з роздрібною торгівлею побутовими електротоварами в спеціалізованих магазинах, надання в оренду інших машин, устаткування та товарів. Наказом директора ТОВ «БУДИНОК КОМФОРТУ» затверджено Правила надання майна в оренду, які розміщені на офіційному веб-сайті товариства https://domcomfort.ua/about_us/pravila/. 09 квітня 2021 року між ТОВ «БУДИНОК КОМФОРТУ» як орендодавцем та [PERSON] як орендарем в режимі онлайн було укладено договір оренди майна з правом викупу №1144210409018 (далі - договір) шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання умов, у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». За умовами договору ТОВ «БУДИНОК КОМФОРТУ» передало [PERSON] у строкове платне володіння та користування майно, визначене у п.2 договору як об`єкт оренди: Ref/2D ARDESTO DNF-M326X200 вартістю 42 936 грн. строком на 24 місяці зі сплатою орендарем щомісячного платежу у розмірі 1789 грн., та MWO/grill DELFA AMW-20DGI вартістю 5268 грн. строком на 12 місяців зі сплатою орендарем щомісячного платежу у розмірі 439 грн., з наступним переходом права власності на такі об`єкти оренди від орендодавця до орендаря на умовах, передбачених договором та Правилами надання в оренду, які розміщені на офіційному веб-сайті товариства. Порядок сплати оренди, строки сторони обумовили у п.3 договору. 09 квітня 2021 року орендодавцем на особистий електронний кабінет орендаря було направлено підтвердження укладення договору. ТОВ «БУДИНОК КОМФОРТУ» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі належним чином, передавши [PERSON] об`єкт оренди у строкове платне володіння та користування шляхом пересилки через логістичну компанію «Нова пошта». У свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за договором виконувала неналежним чином, орендні платежі сплачувала нерегулярно та у розмірі, який не відповідав встановленому договором, а починаючи з липня 2021 року взагалі припинила сплачувати платежі, що призвело до виникнення боргу в сумі 43 748 грн. 00 коп. Через неналежне виконання відповідачем умов договору, на підставі п.п.6.4.6, 8.5 Порядку ТОВ «БУДИНОК КОМФОРТУ» надіслало на адресу [PERSON] повідомлення про припинення договору та необхідність сплатити загальну вартість об`єкту оренди. Однак відповідач вказану вимогу проігнорувала. Зважаючи на те, що заборгованість за договором [PERSON] не погасила, об`єкт оренди не повернула, тому адвокат Цирулевський Р.О., діючи в інтересах ТОВ «БУДИНОК КОМФОРТУ» вимушений звернутися до суду з вимогою стягнення з відповідача заборгованості в примусовому порядку, розмір якої станом на 28 січня 2022 року складає 88 571 грн. 53 коп. та включає: суму боргу - 43 748 грн. 00 коп., штраф 50% від загальної суми прострочення - 21 874 грн. 00 коп., пеню - 21 874 грн. 00 коп., інфляційні збитки - 834 грн. 62 коп., 3% річних - 240 грн. 91 коп. Ухвалою суду від 09 травня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.38). Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні. Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно з клопотанням, викладеним у прохальній частині позову (а.с.7), просив справу розглядати за відсутності представника ТОВ «БУДИНОК КОМФОРТУ». Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, викликалися неодноразово у встановленому законом порядку, протягом визначеного строку відзив на позов не подала, заяв про відкладення розгляду справи від неї на адресу суду не надходило. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, її неявку до суду без поважних причин, не подання відзиву у встановлений законом строк, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, що відповідатиме п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України. Суд акцентує увагу на тому, що навіть в умовах воєнного стану, введеного у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року та в черговий раз продовженого з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб на підставі Указу Президента України №58/2023 від 06 лютого 2023 року, затвердженого Законом України №2915-ІХ від 07 лютого 2023 року, право особи на судовий захист не може бути обмежено, оскільки відповідно до ст.ст.10, 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану повноваження судів не можуть бути припинені. Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (ч.1 ст.638 ЦК України). Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч.2 ст.638 ЦК України). Частиною 1 статті 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19. Особливості укладання договорів в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно зі ст.3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до п.п.5-7 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. За ч.ч.3, 4, 6, 12, 13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено: якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно зі ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст.705 ЦК України за договором найму-продажу до переходу до покупця права власності на переданий йому продавцем товар покупець є наймачем (орендарем) цього товару. Покупець стає власником товару, переданого йому за договором найму-продажу, з моменту оплати товару, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ст.759 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Отже, за своїми правовими ознаками договір найму-продажу є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої наймач (орендар) передає покупцю товар у користування за плату з правом його викупу та набуває право вимоги оплати товару з розстроченням платежу, а покупець несе зобов`язання прийняти та оплатити товар. Як слідує зі ст.760 ЦК України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Відповідно до ст.762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. У ч.1 ст.763 ЦПК України передбачено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором. Отже, за своїми правовими ознаками договір найму-продажу є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою змішаного характеру, оскільки містить елементи купівлі-продажу та майнового найму, при укладенні якої наймач (орендар) передає покупцю товар у користування за плату з правом його викупу та набуває право вимоги оплати товару з розстроченням платежу, а покупець несе зобов`язання прийняти та оплатити товар. ТОВ «БУДИНОК КОМФОРТУ» зареєстроване як юридична особа 12 серпня 2019 року, код ЄДРПОУ 43170476, юридична адреса: м. Київ, вул. Алмазова Генерала, буд.13-а, кімн.200, здійснює свою господарську діяльність пов`язану, зокрема, з роздрібною торгівлею побутовими електротоварами в спеціалізованих магазинах, надання в оренду інших машин, устаткування та товарів. Види діяльності за КВЕД визначені у Виписц з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.10-11). Наказом директора ТОВ «БУДИНОК КОМФОРТУ» №1 від 26 лютого 2021 року затверджено Правила надання майна в оренду, які розміщені на офіційному веб-сайті товариства в мережі інтернет за посиланням https://domcomfort.ua/about_us/pravila/. Копію цих Правил позивачем долучено до позовної заяви (а.с.13, 14-18). Звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ «БУДИНОК КОМФОРТУ» посилалося на те що 09 квітня 2021 року [PERSON] через веб-сайт https://dcomfort.com.ua шляхом введення логіну та паролю особистого кабінету ввійшла до особистого кабінету та з нього через інформаційно-телекомунікаційну систему подала заявку на укладення договору, де заповнила анкету-згоду на обробку персональних даних, вказаних нею із долученням копій паспорта, інн та створенням фото із паспортом (а.с.31-33). 09 квітня 2021 року [PERSON] в особистому кабінеті здійснила певну послідовність дій в інформаційно-телекомунікаційній системі (Log-file): вхід до особистого кабінету (за допомогою ідентифікації в інформаційно-телекомунікаційній системі), заповнення заявки та завантаження документів для оформлення електронного правочину. Після прийняття товариством рішення за поданою заявкою на телефон [PERSON] було направлено повідомлення про рішення. Після цього відповідач знову здійснив вхід до особистого кабінету, ознайомлення з офертою договору (вибір опції "підписати"), підпис одноразовим ідентифікатором (підписання електронного повідомлення про прийняття), отриманого нею на номер телефону [NUMBER] , після чого підписала договір №1144210409018 від 09 квітня 2021 року про оренду майна з правом викупу (а.с.21, 22-23). 09 квітня 2021 року на адресу електронної пошти [PERSON] [INFO] направлено підтвердження укладання договору з долученням її екземпляру договору та зазначенням орієнтовної дати отримання товару - 14 квітня 2021 року (а.с.20). Відповідно до п.1, п.2 договору, ТОВ «БУДИНОК КОМФОРТУ» як орендодавець зобов`язалось передати [PERSON] як орендареві у строкове платне володіння та користування майно, визначене у п.2 договору як об`єкт оренди: Ref/2D ARDESTO DNF-M326X200 вартістю 42 936 грн. (без ПДВ) строком на 24 місяці зі сплатою орендарем щомісячного платежу у розмірі 1789 грн., та MWO/grill DELFA AMW-20DGI вартістю 5268 грн. (без ПДВ) строком на 12 місяців зі сплатою орендарем щомісячного платежу у розмірі 439 грн., з наступним переходом права власності на такі об`єкти оренди від орендодавця до орендаря на умовах, передбачених договором та Правилами надання в оренду, які є невід`ємною частиною договору. У свою чергу, орендар зобов`язується прийняти об`єкт оренди у строкове володіння та користування, а згодом і у власність, на визначених умовах, а також сплачувати орендодавцеві орендну плату. Як визначено у п.2 договору, орендар має право достроково викупити об`єкт оренди. У разі здійснення викупу протягом третього місяця оренди (не пізніше спливу 90 днів від дати укладення договору), викупна вартість об`єкта оренди складатиме 16 056 грн., у тому числі ПДВ 2676 грн., при цьому сплачені орендарем орендодавцю платежі враховуються в якості часткової оплати зазначеної суми. Якщо орендар не здійснює викуп об`єкта оренди в перші 90 днів оренди, то він втрачає право на наведені в цьому пункті умови і подальший достроковий викуп може бути здійснений лише за загальними правилами, а саме за умови дострокового погашення орендної плати та викупу об`єкта оренди відповідно до його дійсної вартості, що складає 48 204 грн., у тому числі ПДВ 8 034 грн. У п.3 договору сторони погодили, що передача об`єкта оренди орендодавцем та приймання його орендарем у користування здійснюється протягом 10 робочих днів з дати укладення договору за товарно-транспортною накладною оператора поштового зв`язку «Нова пошта», або іншим документом перевізника, що підтверджуватиме цей факт. Згідно з п.3 договору, сплата орендної плати у розмірі 2 228 грн. (у т.ч. ПДВ 371 грн. 33 коп.) здійснюється орендарем до 09-го числа (включно) кожного наступного календарного місяця, що слідує за місяцем укладення договору протягом усього строку оренди, який становить 24 місяця, де днем внесення останнього платежу є 09 квітня 2023 року (ас.22). 09 квітня 2021 року ТОВ «БУДИНОК КОМФОРТУ» через оператора поштового зв`язку «Нова пошта» відправило на адресу [PERSON] Ref/2D ARDESTO DNF-M326X200 та MWO/grill DELFA AMW-20DGI, що підтверджується експрес-накладною №20450371657038 (а.с.24). 11 квітня 2021 року посилку було вручено отримувачеві [PERSON] (а.с.25). Крім того, за даними оператора поштового зв`язку «Нова пошта» щодо відстеження посилки, відповідач дійсно отримала зазначений товар (а.с.27-29). З огляду на викладене, суд приходить до переконання про дійсність укладення між сторонами договору найму-продажу майна, належне виконання його умов з боку ТОВ «БУДИНОК КОМФОРТУ». Доказів зворотного відповідач суду не надала. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] покладені на неї за договором зобов`язання належним чином не виконувала, в результаті чого 01 листопада 2021 року ТОВ «БУДИНОК КОМФОРТУ» направило на її адресу повідомлення про розірвання договору та необхідність сплати заборгованості, розмір якої станом на 01 листопада 2021 року склав 43 748 грн. 00 коп. Остаточною датою розірвання договору визначено 22 листопада 2021 року (а.с.30). Однак повідомлення залишилося без виконання та об`єкт оренди позивачу відповідач не повернула навіть після закінчення строку дії договору. Як слідує з наданого позивачем розрахунку (а.с.8-9), на суму боргу 43 748 грн. 00 коп. позивачем нараховано штраф в сумі 21 874 грн. 00 коп. (на підставі п.8.5 Правил - 50% від загальної суми прострочення), пеню - 21 874 грн. 00 коп. (відповідно до п.8.4 Правил - 50% від загальної суми оренди), інфляційні втрати за період з 23 листопада 2021 року по 28 січня 2022 року - 834 грн. 62 коп., 3% річних за період з 23 листопада 2021 року по 28 січня 2022 року - 240 грн. 91 коп. Перевіряючи обґрунтованість заявлених сум, суд виходить з такого. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.ст.610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Враховуючи встановлені обставини, з урахуванням наданих доказів стороною позивача, та відсутності доказів на їх спростування з боку відповідача, позивач виконав свої зобов`язання за договором та передав відповідачу об`єкт оренди. При цьому, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконала, допустила прострочення сплати платежів, що зумовило виникнення заборгованості, розмір якої не спростовано відповідачем, яка відзиву на позов не подала, своїм правом надати суду пояснення та докази не скористалась, у зв`язку із чим позовні вимоги в частині стягнення суми заборгованості за договором (суми прострочених орендних платежів) у розмірі 43 748 грн. 00 коп. суд вважає доведеною. Щодо стягнення штрафу в сумі 21 874 грн. 00 коп. (на підставі п.8.5 Правил) та пені - 21 874 грн. 00 коп. (відповідно до п.8.4 Правил), суд зазначає наступне. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Суд звертає увагу на те, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Умовами п.4 договору передбачено, що за прострочення орендних платежів орендодавець має право нарахувати орендарю пеню в розмірі 3 % від суми простроченого платежу за кожний день такого прострочення, починаючи з першого дня прострочення, але не більше 50 % від загальної суми прострочених орендних платежів за цим договором. Орендодавець залишає за собою право нараховувати орендарю пеню в розмірі меншому, ніж 3%, на власний розсуд. ТОВ «БУДИНОК КОМФОРТУ» надало суду докази порушення відповідачем умов договору, яке полягає у несплаті платежів на погашення орендної плати. У той же час за це порушення позивачем нараховано одночасно і штраф, і пеню, що фактично є подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне і те саме порушення. Суд також не може визнати обґрунтованою вимогу про стягнення штрафу, оскільки така вимога заявлена на підставі Правил надання майна в оренду (п.8.5), які не підписувалися [PERSON] окремо від договору, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Правила розуміла відповідач, ознайомилася та погодилася з ними, підписуючи договір. За таких обставин надані позивачем Правила надання майна в оренду не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем договору оренди з правом викупу. Отже, до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч.1 ст.634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання. За таких обставин, з метою забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача лише неустойки у вигляді пені в сумі 21 874 грн. 00 коп., стягнення якої безпосередньо передбачено п.4 договору, з відмовою у задоволенні вимоги про стягнення пені. Щодо стягнення збитків в порядку ч.2 ст.625 ЦК України, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц ВП ВС зауважила, що ст.625 ЦК України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, тому вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Таким чином, у ст.625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Крім того, формулювання ст.625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Судом перевірено наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат - 834 грн. 62 коп. та 3% річних на суму боргу за весь час прострочення - 240 грн. 91 коп. за період з 23 листопада 2021 року по 28 січня 2022 року (в межах заявлених вимог), який є арифметично вірним та обґрунтованим. Відтак вимоги в цій частині слід задовольнити. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову і стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором №1144210409018 від 09 квітня 2021 року оренди майна з правом викупу станом на 28 січня 2022 року в розмірі 66 697 грн. 53 коп., з яких: сума боргу - 43 748 грн. 00 коп., пеня - 21 874 грн. 00 коп., інфляційні збитки - 834 грн. 62 коп., 3% річних - 240 грн. 91 коп. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги ТОВ «БУДИНОК КОМФОРТУ» підлягають частковому задоволенню, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1860 грн. 75 коп. пропорційно частині задоволених вимог (75%).

Outcome: partial