Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

Представник Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 6505408014 від 14.05.2021 року у загальному розмірі 133 152,12 грн., а також понесених позивачем судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14.05.2021 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 6505408014. За умовами договору кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом; позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в Паспорті кредиту № 5408014, який є невід`ємною частиною договору. Позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту 99\~799,00 грн.; строк користування 36 місяців; річні проценти 0,01% від суми боргу за договором; щомісячні проценти 2,70 % від суми кредиту. 18.05.2021 року права вимоги за кредитним договором відступлені АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі договору факторингу № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року. Відповідно до умов Договору та Витягу з реєстру прав вимоги позивач є новим кредитором відповідача за кредитним договором з усіма наступними додатками та змінами. Факт передачі права вимоги за вищезазначеним договором, а також відповідний розмір зобов`язання, що існував на момент передачі підтверджується Реєстром прав вимоги до договору факторингу, випискою та розрахунком заборгованості. Зазначене відомо відповідачу. Умови вищезазначеного кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором (графіком погашення кредиту) строки не повернуті. Станом на 23.11.2022 року заборгованість позичальника за кредитним договором становить 133 152,12 грн., з яких 91 285,22 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 11,09 грн. - заборгованість по річним процентам; 41 855,81 грн. - заборгованість по щомісячним процентам. Позивачем надіслано відповідачу повідомлення-вимогу про дострокове повернення кредиту та погашення заборгованості за кредитним договором в стислі терміни, проте заборгованість так і не була погашена. За вказаних обставин позивач просить суд задовольнити позовні вимоги. Ухвалою суду від 23.01.2023 року відкрито провадження в цивільній справі та прийнято рішення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач АТ «ТАСКОМБАНК» належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до суду не направив свого представника, заяви про відкладення розгляду справи не направляв. Направив до суду клопотання щодо долучення доказів. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судові засідання не з`являвся. Надав до суду заяву, в якій просить суд проводити розгляд справи без його участі, також надіслав до суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування своєї позиції просив суд з розумінням віднестися до його ситуації та надати достатньо часу для отримання необхідних джерел коштів на його існування, житло, їжу, а також отримання надлишку, достатнього для виконання боргового зобов`язання. Повідомив суд, що наразі у відповідача у власності немає майна. У використанні знаходяться речі батьків, рідних. Зазначив, якщо вина особи не доказана, особа вважається невинуватою. Його вини в тому, що він не може виконати боргове зобов`язання немає. Кошти, які були надані у кредит, були витрачені на території України та відповідачем було вчинено всі необхідні дії по залишенню їх в суспільстві, щоб не спричинити ще більшу фінансову кризу. Також зауважив суд, що правочин, створивший грошове зобов`язання, був вчинений під впливом тяжких для відповідача обставин, за відсутності яких він би не уклав договір позики. Просить суд звільнити його від оплати боргового зобов`язання в повному обсязі, оскільки правочин вчинений на вкрай невигідних умовах тому він є недійсним, оплату судового збору покласти на позивача, компенсувати моральні страждання та матеріальні витрати, які відповідач поніс внаслідок вчинення правочину. На підставі частини 2 статті 247\~ЦПК\~України у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з ч.4 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив наступне. Згідно з ст.ст.12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 14.05.2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] укладено кредитний договір №6505408014, за яким кредитодавець зобов`язався надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах встановлених договором. Підписавши цей договір позичальник доручає кредитодавцю за рахунок отриманого кредиту виплатити такі грошові суми: [PERSON] - 55 000,00 грн. переказ на поточний рахунок [PERSON] за рахунок кредиту КД№6505408014 від 14.05.2021; ПАТ «Страхова група «ТАС» - 650,00 грн. оплата страхового платежу за договором страхування №6505408014-КМZ від 14.05.2021; ПАТ «Страхова група «ТАС» - 39 600,0 грн. оплата страхового платежу за договором страхування №6503408014-С від 14.05.2021; ТОВ «ЦФР» - 300,00 грн. оплата за електроний ключ доступу до додатку "SUPPORT.UA", SU6505408014 від 14.05.2021; ТОВ «ЦФР» - 399,00 грн. оплата за електронний ключ до додатку "RADAR", пакет ЕКОНОМ.КД №6505408014 від 14.05.2021. Згідно п.п.1.3, 2.2 Кредитного договору, позичальник зобов`язався сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в Паспорті кредиту №5408014, який є невід`ємною частиною договору. Цей Кредитний договір, паспорт кредиту №5408014 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» складають єдиний кредитний договір. Позичальник, підписавши цей договір, підтверджує, що свій примірник договору отримав. Відповідно до копії паспорту кредиту №5408014 кредит був наданий ТОВ «ФК «ЦФР» на таких умовах: сума кредиту 99 799,00 грн.; річний процент 0,01%; початковий процент 7,00 %, щомісячний процент 2,70 %. Строк на який надається кредит - 36 місяців. Також, вказаним паспортом кредиту передбачені загальні витрати за кредитом, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом, реальна річна процентна ставка, порядок повернення кредиту: кількість та розмір платежів, періодичність внесення (графік платежів). Відповідач своїм підписом підтвердив, що отримав та ознайомився з інформацією про умови кредитування. Також, 14.05.2021 року відповідачем було підписано заяву-анкету на отримання послуг в ТОВ «ФК «ЦФР». Відповідно до копії платіжного доручення №NC-250315 від 14.05.2021 року на суму 55 000,00 грн., витягу з реєстру оплачених страховок ПАТ СГ «ТАС» від 14.05.2021 року на суму 650,00 грн., витягу з реєстру оплачених страховок ЗАТ СК «ТАС» за 14.05.2021 року на суму 39 600,00 грн., витягу з реєстру поданих електронних ключів доступ до мобільного додатку «Support.ua» від 14.05.2021 року на суму 300,00 грн., витягу з реєстру поданих електронних ключів доступу до мобільного додатку «Rodar» від 14.05.2021 року на суму 399,00 грн., бухгалтерської довідки (оплата початкових %) ну суму 3 850,00 грн. ТОВ «ФК «ЦФР» перерахувало за рахунок отриманого кредиту грошові кошти на загальну суму 99 799,00 грн. Таким чином судом встановлено, що між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] виникли відповідні цивільні правовідносини та відповідно до умов кредитного договору ТОВ «ФК «ЦФР» виконав свої зобов`язання в повному обсязі. Згідно з копією договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року, ПАТ «ТАСКОМБАНК» (новий кредитор) та ТОВ «ФК «ЦФР» (первісний кредитор) уклали договір, за яким первісний кредитор передає новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені договором. Відповідно до п. 2.2 Договору сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) Новому кредитору свої права вимоги до позичальника, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимг. Відповідно до копії реєстру прав вимоги до договору про відступлення прав вимоги № ТАСЦФР-10-2016, реєстр було складено 18.05.2021, новий кредитор прийняв відповідні права вимоги за кредитним договором №6505408014, де позичальником є [PERSON] .. Згідно з копією меморіального ордеру №716327028 від 18.05.2021 року новий кредитор АТ «ТАСКОМБАНК» перерахувало на відповідний рахунок ТОВ «ФК «ЦФР» обумовлену суму за договором ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року. Відповідно до копії повідомлення про відступлення права вимоги відповідач особисто був ознайомлений про зміну кредитора з ТОВ «ФК «ЦФР» на АТ «ТАСКОМБАНК» за кредитним договором №6505408014. АТ «ТАСКОМБАНК» направило на адресу відповідача [PERSON] повідомлення вимогу щодо необхідності сплати заборгованості за кредитним договором, оскільки відповідач допустив тривале невиконання своїх зобов`язань. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за користування. ТОВ «ФК\~«ЦФР»виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі. Відповідач, всупереч умов кредитного договору, не здійснює належним чином платежів для погашення суми заборгованості по кредиту, чим порушує взяті на себе договірні зобов`язання. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Матеріалими справи підтверджується, що відповідач був повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні за кредитним договором №6505408014 від 14.05.2021 року. У повідомленні від 14.05.2021 року зазначено, [PERSON] згоден виконувати свої зобов`язання по кредитному договору №6505408014 від 14.05.2021 на користь АТ «ТАСКОМБАНК» та здійснювати переказ грошових коштів за реквізитами, зазначеними в цьому Повідомленні. Оскільки позивач, новий кредитор, набув право вимоги за договором кредитування № 6505408014 від 14.05.2021, суд вважає, що невиконання відповідачем договорних зобов`язань порушує право позивача на повернення кредитних коштів достроково з виплатою процентів, які передбачені договором. Позивачем на адресу відповідача 24.10.2022 року направлено повідомлення -вимога про необхідність сплати боргу достроково, яка залишилася невиконаною. Заперечення на вказану вимогу з боку відповідача в матеріалах справи також відсутні. Відповідно до частини 1\~статті 509\~ЦК\~України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею\~610,\~612 ЦК України\~ порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 525 Цивільного кодексу України перебачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Згідно з\~ст. 1048\~ЦК\~України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з п. 1.3 Договору Позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в Паспорті кредиту №5408014, який є невід`ємною частиною Договору. Відповідно до п. 5 та п. 6 Паспорту кредиту від ТОВ «ФК\~«ЦФР» №5408014\~встановлено наступні\~процентні ставки\~та розмір\~платежів:\~при наданні\~кредиту 7\~%\~(3\~850,00\~грн.),\~щомісячні проценти\~2,70\~%\~(2\~694,58\~грн.);\~річний процент\~0,01%. Відповідно до копії розрахунку заборгованості по кредитному договору №6505408014 від 14.05.2021 року, загальна заборгованість станом на 23.11.2022 року становить 133152,12 грн., з яких: 91 285,22 грн. - заборгованість по тілу кредиту (в тому числі прострочена), 11,09 грн. - заборгованість по річним процентам (в тому числі прострочена), 41 855,81 грн. - заборгованість по щомісячним процентам (в тому числі прострочена). Відповідач в порушення умов договору свої зобов`язання належним чином не виконав, не забезпечив своєчасне повернення позивачеві запозичених коштів. Такі дії порушують права та законні інтереси позивача, як нового кредитора, тому суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача щодо стягнення заборгованості у розмірі 133 152,12 грн. яка утворилася станом на 23.11.2022 року. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями частин 1 та 3 статті 83 ЦПК України унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Проте, відповідач не надав до суду жодного доказу, який спростував позицію позивача щодо стягнення простроченої заборгованості за кредитним договором. Щодо доводів відповідача про неможливість сплати боргу та звільнення від оплати боргового зобов`язання суд зазначає наступне. Частинами першою, четвертою ст.435 ЦПК України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця(у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1)ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2)щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3)стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Аналогічні положення закріпленні в ст. 33 ЗУ "Про виконавче провадження". Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо). Таким чином, системне тлумачення положень ст.435 ЦПК України, ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави дійти висновку, що відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим. Аналогічні висновки, викладено у постанові Верховного Суду від 21.02.2019 року у справі № 2-54/08. Відповідно до вимог ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюється іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Виходячи з позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні (Шаренок проти України) було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання, судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-11). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" (Immobiliare Saffi v. Italy). [GC], N 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V). У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу. Судом не встановлено, а відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження передбачених законом виняткових підстав для розстрочки виконання судового рішення та обставин, які унеможливлюють або ускладнюють його виконання. Згідно з ст. 223 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Таким чином правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі\~статті 233 Цивільного кодексу України, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах. Отже, обставинами можуть бути важка хвороба особи, членів її сім`ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі 910/5906/18 від 19.07.2019 року. Відповідач у своєму відзиві не доводить належними та допустимими доказами той факт, що відповідний кредитний договір укладався [PERSON] під впливом тяжких для нього обставин, для усунення або зменшення яких необхідно було укласти такий правочин. Також суд зазначає, що відповідач, відповідно до розрахунку заборгованості, здійснив три платежі в рахунок погашення кредиту чим погодився з умовами кредитного договору. Тому підстав для визнання відповідного правочину недійсним не має. Суд позбавлений можливості самостійно збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім випадків, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (частина 7 статті 81 ЦПК України). Відповідно до частини 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконував взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту. Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів з боку відповідача на спростування зазначених вище висновків, як і доказів на підтвердження відсутності боргу перед позивачем, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно ч.1\~ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений останнім за подачу позовної заяви судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 2 481,00 грн.

Outcome: approved