Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

У липні 2022 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ТОВ «Телевізійна компанія «Атлант-СВ»(далі - відповідач), про стягнення заборгованості за договором оренди нежилого приміщення №07/11/2018 від 07.11.2018 у розмірі 6 941 726,50 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 07.11.2018 між [PERSON] , як орендодавцем та ТОВ «ТК «Атлант-СВ», як орендарем, було укладено договір оренди нежилого приміщення № 07/11/2018 від 07.11.2018 (далі- Договір), яке складається з приміщень нежитлового будинку загальною площею 886,6 кв.м. та прибудинкових господарських споруд, які розташовані за адресою [ADDRESS] . У додатку № 1 від 07.11.2018 до Договору оренди сторони погодили встановити місячний розмір орендної плати за орендоване приміщення у сумі 450 000,00 грн., в тому числі відшкодування за сплату податку на землю, ПДФО (18%) - 81 000,00 грн., ВЗ - 6750,00 грн., без ПДВ. Договір діє з 01.09.2019 до 30.07.2022. Всього за весь час дії Договору оренди, орендарем було сплачено лише за період з 10.09.2019 по 10.06.2021. Починаючи з 10.07.2021 відповідач припинив виконувати умови Договору. Фактично з 10.07.2021 року орендар мав би сплатити 5 400 000,00 грн. Позивачем було надіслано відповідачу претензії про погашення заборгованості від 25.05.2022 та 11.06.2022. Крім того, 11.06.2022 року позивачем було направлено повідомлення про припинення 30.07.2022 Договору оренди та звільнення приміщення, у зв`язку зі спливом строку дії Договору, повідомлення отримано 15.06.2022. Ухвалою Подільського районного суду м. Києві від 06.07.2022 справу передано на розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва за підсудністю. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.08.2022 матеріали позову передані на розгляд судді Аббасовій Н.В. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12.09.2022 відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 11.10.2022 на адресу судунадійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач просить у задоволенні позову відмовити. Так вказує, що позивачем не було надано копію акту приймання-передачі приміщення, проте встановлення дати його підписанням є необхідним для вирішення спору, оскільки саме він є підставою для оплати оренди. Зазначає, що настання форс-мажорних обставин, а саме воєнний стан, безпосередньо вплинуло на можливість відповідача виконувати свої зобов`язання за Договором, оскільки телеканал фінансується з державного бюджету. Повідомляє, що з середини 2021 року відповідач не отримав з державного бюджену жодних коштів, його діяльність практично припинена. Також відповідач просить суд застросувати спеціальні строки позовної давності щодо стягнення неустойки, штрафу, пені. 12.10.2022 [PERSON] подано заяву про збільшення позовних вимог в частині стягнення суми основного боргу зі сплати орендної плати за останній місяць оренди приміщення за липень 2022 року в розмірі 450 000,00 грн., та в загальному розмірі 7 391 726,50 грн., з яких: 5 850 000, 00 грн. - суму основного боргу; 507 367,58 грн. - збитки від інфляції за період з 11.07.2021 по 30.04.2022; 78 558,92 грн. - 3% відсотків за період з 11.07.2021 по 20.06.2022; 955 800,00 грн. - сума нарахованої пені за період з 11.07.2021 по 20.06.2022. 31.10.2022 до суду надійшли від позивача письмові пояснення (заперечення), в яких зазначає, що 10.09.2019 відповідачем через касу було сплачено орендодавцю готівкою орендну плату в розмірі 362 250,00 грн., це підтверджує факт прийняття приміщення в оренду. Щодо настання форс-мажорних обставин, то такі не можуть застосовуватись до обов`язків та подій, які існували до настання форс-мажору. Крім того, форс-мажор не є універсальним прощенням боргу, та договірні зобов`язання не скасовуються. Відповідач не зупиняв свою діяльність та продовжує використовувати приміщення й після 24.02.2022 року. У судовому засіданні 05.12.2022 представник відповідач подав заяву про повернення позовної заяви, оскільки позовна заява підписана адвокатом Романцовою Т.В., яка діє на підставі ордеру, проте в такому зазначено орган, в якому надається правова допомога «Подільський районний суду м. Києва». Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05.12.2022 у задоволенні заяви представника відповідача Кутового В.В. про повернення позовної заяви у цивільній справі за позовом [PERSON] до ТОВ «Телевізійна компанія «Атлант-СВ», про стягнення заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення, - відмовлено. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05.12.2022 закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті. Позивач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив та просив у його задоволенні відмовити. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86). Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»). Таким чином, суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності належним чином повідомлених сторін, на підставі доказів, наявних у матеріалах справі. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 07.11.2018 між [PERSON] , як орендодавцем та ТОВ «ТК «Атлант-СВ», як орендарем, було укладено договір оренди № 07/11/2018. За змістом п. 1.1. договору оренди орендодавець зобов`язується надати, а орендар зобов`язується прийняти в строкове платне користування приміщення нежитлового будинку, розмір та вартість такого приміщення вказується у відповідному Додатку до даного договору, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.16-19). У додатку № 1 від 07.11.2018 до Договору оренди сторони погодили встановити місячний розмір орендної плати за орендоване приміщення у сумі 450 000,00 грн., в тому числі відшкодування за сплату податку на землю, ПДФО (18%) - 81000,00 грн., ВЗ - 6750,00 грн., без ПДВ. Договір діє з 01.09.2019 року до 20.07.2022 року (а.с.20). Відповідно до п. 2.2. Договору, орендна плата сплачується орендарем щомісячно, до 10 числа поточного місяця оренди на рахунок орендавця, зазначений в цьому Договорі. Згідно з п. 6.1. Договору, цей договір набирає чинності з 01.09.2019 року і діє без змін до 30.07.2022 року. Датою передачі Приміщення є дата підписання Акту приймання-передачі. Строк оренди починається з моменту підписання Акту приймання-передачі. Позивач свої зобов`язання за Договором щодо надання приміщення в оренду, виконала належним чином, а відповідач зобов`язання щодо сплати орендної плати порушує. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, відповідачем було сплачено орендну плату лише за період з 10.09.2019 по 10.06.2021 в загальному розмірі 7 969 500 грн., готівкою через касу орендаря, що підтверджується випискою з карткового рахунку позивача (а.с.35-38). Починаючи з 10.07.2021 відповідач припинив виконувати умови Договору в частині сплати орендної плати, що не заперечується відповідачем. Позивачем було проведено досудове врегулювання, шляхом направлення претензій з вимогою про погашення заборгованості. Досудові претензії були направлені на юридичну (м. Київ, вул. Сирецька, 33В) та на поштову (м. Київ, вул. Вавілових, 17) адреси відповідача. Претензія від 27.05.2022 про погашення заборгованості отримана відповідачем 30.05.2022 року, що підтверджується відомостями з офіційного сайту «Укрпошта» (а.с.24-25). Повторна досудова претензія від 11.06.2022 про погашення заборгованості отримана відповідачем 15.06.2022 року, що підтверджується відомостями з офіційного сайту «Укрпошта» (а.с. 29-31). Крім того, позивачем 11.06.2022 направлялось позивачу повідомлення про припинення 30.07.2022 Договору оренди приміщення та передачу приміщення по акту приймання-передачі, що було отримане відповідачем 15.06.2022 (а.с.33-34). Відповідно до п. 5.2. Договору, у випадку невиконання (неналежного виконання) Сторони будь-яких своїх зобов`язань за цим Договором, винна Сторона відшкодовує потерпілій Стороні усі завдання у зв`язку із таким невиконанням (неналежним виконанням) збитки. У випадку порушення орендарем строків оплати орендної плати, встановлених цим Договором, орендар сплачує орендавцю пеню в розмірі 0,1 % (одна десята процента) від суми заборгованості за кожен день прострочення (п. 5.3. Договору). Згідно із ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч.ч.1, 2, 3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. Щодо заперечень відповідача про відсутність акту приймання-передачі приміщення, слід зазначити, що в матеріалах справи містяться докази сплати відповідачем орендної плати з 10.09.2019 року по 10.06.2021 року, що підтверджує фактичну передачу приміщення в оренду. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача про настання форс-мажорних обставин як підставу для відмови у позові, зважаючи на наступне. Відповідно до п. 8.1. Договору сторони звільняються від відповідальності за повне чи часткове невиконання зобов`язань за цим договором, якщо таке невиконання сталося з причин, які перебувають поза контролем Сторін (Форс-Мажор), включаючи націоналізацію, експропріацію, прийняття нових законодавчих актів, військові дії, стихійні лиха, що роблять неможливим або недоцільним виконання умов Договору. У такому випадку сторони обговорюватимуть альтернативні шляхи виконання Договору, які повинні бути оформлені окремою угодою. Якщо будь-яка з вищевказаних обставин безпосередньо випливає на виконання обов`язків Сторін протягом терміну дії цього Договору, то термін виконання таких обов`язків продовжується на час дії відповідної обставини. Сторони письмово повідомляють одна одну про обставини Форс-Мажору протягом 7 (семи) календарних днів після настання таких обставин (п. 8.2. Договору). Разом з тим, стороною відповідача не було надано доказів про повідомлення позивача про неможливість виконувати договір у зв`язку з Форс-Мажором, та не надано доказів про намір укласти окрему угоду щодо виконання договору. Крім того, відповідач порушив умови договору в частині сплати орендної плати до оголошення воєнного стану, а саме з 10.07.2021. Так, заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, не підтверджені належними та допустимими доказами, та спростовуються матеріалами справи. Судом перевірено наданий позивачем розрахунок заборгованості орендної плати, встановлено, що у зв`язку з порушенням умов договору у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 7 391 726,50 грн., з яких: 5 850 000, 00 грн. - сума основного боргу; 507 367,58 грн. - збитки від інфляції за період з 11.07.2021 по 30.04.2022; 78 558,92 грн. - 3% відсотків за період з 11.07.2021 по 20.06.2022; 955 800,00 грн. - сума нарахованої пені за період з 11.07.2021 по 20.06.2022. Оцінюючи належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню, судовий збір у розмірі 12 405, 00 грн., відповідно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved