Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача і просить стягнути на її користь аліменти на навчання сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі - 2500 гривень щомісяця, на період його навчання, починаючи стягнення від дня зарахування на навчання -01 жовтня 2022 року зі щорічною індексацією суми відповідно до закону. Позовні вимоги мотивує тим, що син є студентом денної форми навчання в Національному Авіаційному Університеті і потребує постійної матеріальної підтримки, яку вимушена надавати лише позивачка, так як сплачує витрати на харчування, одяг, взуття, проїзд до місця навчання, придбання літератури, тощо. Позивачка зазначає, що відповідач займається підприємницькою діяльністю, є співзасновником юридичної фірми ТОВ «ЛК-ПЕГАС», тому в силу свого матеріального становища спроможний сплачувати аліменти на дитину, яка продовжує навчання. Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2022 року справу призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 21 лютого 2023 року позивач [PERSON] подав до канцелярії суду клопотання про долучення доказів: свідоцтво про народження дитини від другого шлюбу, наказ №5/к щодо офіційного працевлаштування сина [PERSON] , квитанції про переказ коштів сину [PERSON] , довідка про доходи [PERSON] . В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги про стягнення аліментів на навчання повнолітнього сина. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, суду зазначив, що періодично матеріально допомогає сину і буде продовжувати надавати фінансову допомогу, проте, син працевлаштований з січня 2023 року та отримує заробітну плату. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день розгляду справи повідомлений належним чином, до канцелярії суду подав письмову заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримав. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Фастівського міського управління юстиції Київської області 17 січня 2001 року, де його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.16). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2016 року (а.с.9). Позивач, звертаючись до суду, також посилається на те, що син [PERSON] часто хворіє та потребує лікування та коштів на придбання ліків, які позивач йому купує самостійно, що підтверджує квитанціями про оплату, а також у зв`язку з навчанням є потреба у коштах на придбання підручників, канцелярського приладдя, тощо. Згідно рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 вересня 2019 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1500 гривень щомісяця та на повнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1200 гривень щомісяця на період його навчання (з 29.05.2019 по 30.06.2022) (а.с.10-15). Заборгованість по аліментах на підставі цього рішення суду відсутня, що не заперечувалось позивачем. Відповідно до Довідки Національного авіаційного університету №942 від 01.11.2022 виданої [PERSON] в тому, що він є студентом 1 курсу денної форми навчання факультету кібербезпеки, комп`ютерної та програмної інженерії Національного авіаційного університету. Термін навчання за освітнім ступенем магістр з 01.10.2022 по 31.12.2023 (а.с.18). Відомостей, чи забезпечується [PERSON] стипендією, довідка не містить. Крім цього, судом встановлено, що згідно наказу №5/к від 27.01.2023 [PERSON] прийнятий на роботу із запровадженням дистанційної роботи до філії «Макарівська птахофабрика» з посадовим окладом 6700 гривень. Суд також, бере до уваги, що відповідач має на утриманні малолітнього сина [PERSON] , 2019 року народження від іншого шлюбу, сплачував в повному обсязі аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , та на утримання повнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1200 гривень щомісяця на період його навчання за освітнім ступенем «бакалавр» з 29.05.2019 по 30.06.2022 . Заборгованість відсутня. При цьому, син [PERSON] з 01.10.2022 вирішив здобути ще одну освіту у Національному авіаційного університету за освітнім ступенем «магістр» до 31.12.2023, проте, відповідач продовжує періодично надавати матеріальну допомогу сину і під час навчання і поза межами навчального процесу, що підтверджується квитанціями приватбанку про переказ коштів (а.с.57-82), а також випискою по витратах по картці (а.с.83-85). За змістом ст. 199 СК України, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Таким чином, при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Згідно зі ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка). Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ що батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. З урахуванням встановлених судом обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявності у її повнолітнього сина, який працевлаштований та навчається за освітнім ступенем магістр, потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з повторним продовженням навчання, а також у необхідності сплати аліментів батьком до закінчення навчання, оскільки відповідач жодним чином не ухиляється від надання допомоги сину та виконує свої батьківські обов`язки, рівнозначно бере на себе частину допомоги в розумному розмірі, що документально ним підтверджено.

Outcome: dismissed