Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, уточненим в ході розгляду справи, про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 23.02.2007 між [PERSON] та АТ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк») укладено кредитний договір №014-52-КП, за умовами якого банк надав [PERSON] кредитні кошти окремими частинами зі сплатою 12,85% річних та комісій в межах максимального ліміту заборгованості до 105000 доларів США. Того ж дня з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між сторонами укладено іпотечний договір №014-52-ЗП, відповідно до якого [PERSON] передано в іпотеку банку двокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 65,30 кв.м., житловою площею 36,40 кв.м. Як стало відомо позивачу, 25.02.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А. зареєстровано за АТ «Альфа-Банк» право власності на квартиру [ADDRESS] . Позивач вважає, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації права власності на спірну квартиру за АТ «Укрсоцбанк» підлягає скасуванню з огляду на те, що приватним нотаріусом порушено порядок вчинення реєстраційної дії, оскільки не перевірено наявність та отримання боржником письмової вимоги про усунення порушень основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору та/або повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. При цьому боржник не отримував таких повідомлень та попереджень про звернення стягнення на предмет іпотеки. Банком не було дотримано умов договору іпотеки щодо можливого укладення окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленого Законом України «Про іпотеку»; ні банком, ні приватним нотаріусом не було дотримано вимог законодавства України про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті. На підставі викладеного позивач просить визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 51324596 від 25.02.2020, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:2040018580000 на нерухоме майно - квартиру номер [ADDRESS] , номер запису про право власності: 35664854 за Акціонерним товариством «Альфа-БАнк», прийнятого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А., а також припинити право власності банку на спірну квартиру. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 18.06.2020 у справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання від 20.09.2021, закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання від 18.08.2022, до участі у справі в якості третьої особи залучено [PERSON] . У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача АТ «Сенс Банк» в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та вказував на те, що АТ «Укрсоцбанк», а в подальшому і АТ «Альфа-Банк» набули право власності на спірну квартиру правомірно, у відповідності до умов договору іпотеки та Закону України «Про іпотеку». Крім того, подав до суду пояснення, в яких просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що банком виконано всі вимоги чинного законодавства під час звернення до приватного нотаріуса щодо реєстрації права власності на спірну квартиру, надано всі необхідні документи, а також направлено вимогу боржнику про усунення порушення основного зобов`язання, тому підстав для відмови у вчиненні реєстраційної дії у приватного нотаріуса не було. Щодо посилання сторони позивача на мораторій вказував, що це є лише відстроченням виконання зобов`язань, а не звільненням від них, при цьому мораторій не застосовується до позасудового способу звернення стягнення коли державний реєстратор прийняв рішення про державну реєстрацію права власності за іпотекодержателем не у примусовому порядку, а згідно ст.37 Закону України «Про іпотеку». Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Михайленко С.А. в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. В матеріалах справи міститься відзив приватного нотаріуса на позов, в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що він є неналежним відповідачем у справі. Крім того, вказував, що мораторій, на який посилався позивач обґрунтовуючи позовні вимоги, є відстроченням виконання зобов`язань, а не звільненням від них, при цьому на позасудовий спосіб звернення стягнення він не поширюється. Зазначав, що іпотечний договір містить відповідне застереження, з яким погодився позивач підписавши іпотечний договір, щодо надання згоди на позасудовий спосіб звернення стягнення, при цьому у відповідності до норм чинного законодавства позивачу направлялись вимоги про погашення заборгованості та звернення стягнення. У відповіді на відзив позивач заперечував щодо тверджень приватного нотаріуса, вказував, що відповідачами порушено норми чинного законодавства та права позивача. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, пояснень на позов не надала. Заслухавши пояснення учасників, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як убачається з кредитного договору №014-52-КП від 23.02.2007 (а.с.15-18), укладеного між АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] , банк надав [PERSON] кредитні кошти на поточні потреби окремими частинами (траншами) зі сплатою 12,85% річних та комісій в межах максимального ліміту заборгованості до 105000 доларів США з кінцевим терміном повернення до 22.02.2017. З іпотечного договору №014-52-ЗП від 23.02.2007, укладеного між АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] у забезпечення кредитного договору №014-52-КП від 23.02.2007, убачається, що іпотекодавець передав в іпотеку банку двокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 65,30 кв.м, житловою площею 36,40 кв.м (а.с.19-21). Умовами вказаного договору іпотеки (п.п.4.1-4.8) передбачено, що сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки у порядку ст.37 Закону України «Про іпотеку»; продажу предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, в т.ч. на біржі, на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку». Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03.09.2019 з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором у сумі 63427,54 доларів США та судовий збір у сумі 25186,60 грн. Постановою Київського апеляційного суду від 03.12.2019 скасовано рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03.09.2019 та ухвалено нове, яким у задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено з посиланням на пропуск строку позовної давності. Згідно наданої копії нотаріальної справи №51324596 від 25.02.2020, представником АТ «Альфа-Банк» 18.02.2020 подано заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, до якої додано довіреність представника, копію його паспорта, договір іпотеки №014-52-ЗП від 23.02.2007, договір про надання не відновлювальної кредитної лінії №014-52-КП від 23.02.2007, висновок про вартість майна, а також лист-повідомлення іпотекодавцю про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та конверт на підтвердження невручення вказаного листа іпотекодавцю з поміткою «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення» (а.с.62-75). З інформаційної довідки №203491957 від 10.03.2020 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна убачається, що 18.02.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 51324596 від 25.02.2020, номер запису про право власності 35664854, згідно якого перереєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] , на АТ «Альфа-Банк» (а.с.29-30). Як убачається з матеріалів справи, позивач зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні, зокрема, заявник: власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло, перейшло чи припинилося речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав. Відповідно до ч.1 ст. 18 цього Закону державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Згідно із ч.1 ст. 20 вказаного Закону заява на проведення реєстраційних дій та оригінали документів, необхідних для проведення таких дій, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством. У разі якщо оригінали документів, необхідних для проведення реєстраційних дій, відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування, що їх видають, заявник подає копії документів, оформлені такими органами відповідно до законодавства. Заява на проведення реєстраційних дій в електронній формі подається за умови ідентифікації заявника (фізичної або юридичної особи) з використанням електронного цифрового підпису чи іншого альтернативного засобу ідентифікації особи. Про подання/отримання заяви на проведення реєстраційних дій державний реєстратор невідкладно повідомляє власника об`єкта нерухомого майна, щодо якого подано заяву. Порядок подання заяв у сфері державної реєстрації прав та повідомлення власника об`єкта нерухомого майна про подані заяви визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до ч.1 ст.27 цього Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката. Крім того, відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» в редакції чинній на час укладення іпотечного договору №014-52-ЗП від 23.02.2007, іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Також, у відповідності до положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону: 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Пунктом 4 цього Закону передбачено, що протягом його дії інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Відповідно до ч.3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (ч.2 ст. 36 Закону України «Про іпотеку»). Отже, Закон України «Про іпотеку» прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним із шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки. Підписавши іпотечне застереження, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель. Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому до прийняття Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому способі) не залежало від наявності згоди іпотекодавця, а залежало від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору. Водночас Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на таке відчуження. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 у справі № 802/1340/18-а (провадження № 11-474апп19). Відповідно до ч.3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі; 4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом; 7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує реєстраційні справи у паперовій формі; 9--1) надає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», інформацію органу державної виконавчої служби або приватному виконавцю; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом. Відповідно до ч.1 ст. 24 цього Закону у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо, зокрема, подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом. Оскільки судом встановлено, що квартира [ADDRESS] є предметом іпотеки, якою забезпечено виконання кредитних зобов`язань в іноземній валюті, є зареєстрованим місцем проживання позивача, та, як встановлено судом, використовується позивачем як єдине місце постійного проживання, загальна площа вказаної квартири не перевищує 140 кв.м., а отже не може бути примусово стягнута (шляхом перереєстрації права власності на нерухоме майно) протягом дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», у тому числі шляхом реєстрації права власності АТ «Альфа-Банк» як забезпечення виконання позивачем умов укладеного кредитного договору №014-52-КП від 23.02.2007, ураховуючи, що кредит надано кредитною установою - резидентом України в іноземній валюті. Доказів на спростування вказаних обставин матеріали справи не містять. Таким чином, у приватного нотаріуса були наявні підстави для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на вказану квартиру за АТ «Альфа-Банк», у зв`язку з чим дії з державної реєстрації права власності на спірну квартиру вчинені всупереч вимог чинного законодавства, що є підставою для скасування рішення про проведену державну реєстрацію прав. Враховуючи характер спірних правовідносин, зважаючи на те, що суд прийшов до висновку про неправомірність проведених реєстраційних дій, суд вважає за можливе застосувати ефективний спосіб захисту, та припинити право власності Акціонерного товариства «Альфа-Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа - Банк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», на квартиру номер [ADDRESS] , номер запису про право власності: 35664854 Щодо позовних вимог до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Михайленка Сергія Анатолійовича. Так, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (ст. 48 ЦПК України). Відповідно до ч. 1,2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Результат аналізу ст. 51 ЦПК України свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом. Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.04.2020 у справі № 520/13067/17 зробила висновок, що позовна вимога про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на квартиру не може бути звернена до приватного нотаріуса, яку позивачка визначила співвідповідачем. Державний реєстратор, зокрема і приватний нотаріус, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений. Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) зазначено, що належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано. Таким чином, позовні вимоги до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Михайленка Сергія Анатолійовича задоволенню не підлягають, оскільки він є неналежним відповідачем за позовом. Інших наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують. Судові витрати підлягають розподілу на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial