Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою окремого провадження про встановлення факту неправильності запису в акті цивільного стану, в обґрунтування якої зазначила, що 13 січня 2022 року вона звернулась до Четвертої запорізької державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на частку квартири за адресою: [ADDRESS] . Зазначена спадщина відкрилась [INFO] після смерті матері [PERSON] - [PERSON] , [INFO] .? Водночас, за результатами розгляду документів поданих [PERSON] державним нотаріусом Бережко С.М. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Постанову вмотивовано тим, що у свідоцтві про народження [NUMBER] від 23.05.1967 року народження матір`ю [PERSON] зазначено [PERSON] . У зв`язку з чим, встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] не вбачається за можливе. З метою перевірки, зазначеного факту направлено адвокатський запит до відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). У відповіді №03/05.2- 3$ від 31.01.2022 відділ ДРАЦС зазначає, що дійсно наявний актовий запис №1996 про народження [PERSON] матір`ю якої зазначено [PERSON] . 19.11.2022 Олександрійський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) №233/21.17-74, який відмовив у внесенні змін до актового запису про народження №1996 від 04.08.1950 року щодо зміни власного імені матері з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Водночас, відповідно до наявних документів (пенсійного посвідчення, довідки про присвоєння ІПН, трудової книжки та інших) мати [PERSON] зазначено, як [PERSON] . Усе своє життя [PERSON] отримувала документи саме на ім`я [PERSON] , з яких підстав при реєстрації своєї доньки вона вказала ім`я [PERSON] не зрозуміло. Враховуючи, наявність тієї ж помилки в актовому записі № 1996, відсутність зазначення паспортного документа або інших даних матері [PERSON] виправлення зазначених помилок, шляхом звернення до відділу ДРАЦС є неможливим. У зв`язку з чим виникла необхідність звернення до суду з даною заявою про встановлення факту неправильності запису в акті цивільного стану - актовому записі №1996 про народження [PERSON] , де як мати вказано « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Встановлення зазначеного факту необхідно заявниці для оформлення спадщини за законом. Посилаючись на вищенаведені обставини, заявниця [PERSON] просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт неправильності запису в акті цивільного стану - актовому записі №1996, складеному 04.08.1950 року Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), а саме неправильного зазначення призвища та імені матері - « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ». В судовому представник заявниці адвокат Дічко В.С. заяву підтримав. Представник заінтересованої особи Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надала суду заяву про слухання справи у відсутність заінтересованої особи. Вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення. зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.1.1. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Мпіістерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за №55/18793, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головних територіальних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку . У пункті 2.13 Правил передбачено, що однією із підстав для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до абз. 2 п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами справ про встановлення правильності запису в актах громадянського стану» №12 від 07.07.1995 року роз`яснено, що згідно з ЗУ «Про органи реєстрації актів громадянського стану» і Правил, затверджених Міністерством юстиції України суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану як у випадках не виправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни прізвища, імені, по-батькові, тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків). Згідно роз`яснень, що містяться в п. 9 вказаної постанови в порядку встановлення неправильності записів у актах громадянського стану до цих актів вносяться зміни щодо прізвища, імені, по батькові, коли були допущені помилки під час реєстрації акта або коли органами реєстрації актів громадянського стану відмовлено у зміні запису, який провадився відповідно до положень про порядок зміни записів актів громадянського стану (наприклад, при зміні прізвища, імені, по батькові, місця і дати народження). У пункті 11 вказаної постанови зазначено, що суд постановляє рішення про неправильність запису в акті громадянського стану, саме в тій частині цього запису, в якій встановлено неправильність, а не запису всього акта громадянського стану. Рішення суду, яким встановлено неправильність запису в акті громадянського стану є підставою для виправлення такого запису органами реєстрації актів громадянського стану, у резолютивній частині рішення повинно бути зазначено, який запис є неправильним, яким органом реєстрації актів громадянського стану і щодо яких осіб він складений, номер і дата запису та які виправлення, зміни чи доповнення слід до них внести. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 20.03.1952 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право і на ефективний засіб юридичного захисту в національному ергані. навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Роз`яснення цієї норми містяться в рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» (CASE OF RYSOVSKYY v. UKRAINE) зазначено, що ризик будь - якої помилки державного органу, повинен покладатись на саму державу та її органи. В судовому засіданні вивчено та оголошено надані заявником письмові докази: -копію свідоцтва про народження [NUMBER] згідно з яким матір`ю [PERSON] зазначено [PERSON] (а.с.12). -копію витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №19970113 від 28.05.2009 р., згідно з якою зареєстровано спадкову справу № 47050980, спадкодавець [PERSON] (а.с.13); -копію постанови №32/02-31 від 13.01.2022 р. Нотаріуса Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори згідно з якою, у свідоцтві про народження [NUMBER] від 23.05.1967 року народження матір`ю [PERSON] зазначено [PERSON] . У зв`язку з чим, встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] не вбачається за можливе (а.с.14-16); -копію паспорту [NUMBER] , виданого 22.03.2002 р. [PERSON] (а.с.17,18); - копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру [PERSON] (а.с.19); -копію посвідчення ветерана війни серія [NUMBER] [PERSON] (а.с.20); -копію пенсійного посвідчення [PERSON] (а.с.21); -копію посвідчення ветерана труда [PERSON] (а.с.22); -копію трудової книжки [PERSON] (а.с.23); -копію свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.24); -копію свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , копію витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, копію технічного паспорту від 10.06.2005, зі змісту яких вбачається, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та іншим (а.с.25-30); -копію висновку №233/21.17-74 про внесення змін до актового запису цивільного стану (а.с.37) ; Відповідно до статті 77 ЦПК України,належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 90 ЦПК України визначено, що показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. \~ \~ \~ \~Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] , [PERSON] пояснили суду, що усе своє життя [PERSON] отримувала документи саме на ім`я [PERSON] , з яких підстав при реєстрації своєї доньки вона вказала ім`я [PERSON] не відомо. В побуті, в розмовах з родичами, вона про це ніколи не згадувала. Згідно ч.3 ст.89 ЦПК України, суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку що заявником [PERSON] доведено факт допущеної неправильності запису в акті цивільного стану - актовому записі №1996, складеному 04.08.1950 року Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі, Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), а саме неправильного зазначення прізвища та імені матері - « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ». Факт, про встановлення якого просить заявниця, є необхідним для реалізації її права на спадкування за законом.

Outcome: approved