Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 18.02.2022 до Звенигородського районного суду надійшла дана позовна заява в якій позивач просить стягнути з Приватного підприємства «Автомагістраль» на користь [PERSON] - заборгованість по заробітній платі за лютий-липень 2022 року, в сумі 82391 (вісімдесят дві тисячі триста дев`яносто один ) гривень, 96 коп. В обґрунтування позову позивач зазначає, що [PERSON] з 13.04.2021 року по теперішній час працює на посаді дорожнього робітника дільниці в приватному підприємстві «Автомагістраль». Згідно Указу Президента України від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», на підставі наказу начальника [INFO] за №43 від 07.03.2022 року, [PERSON] мобілізований до Збройних Сил України та призначений до військової частини [NUMBER] . Відповідно до ст. 119 КЗпП України станом до 19.07.2022 року (19.07.2022 року набрання чинності Закону України №2352-ІХ), за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Відповідач нарахував та не виплатив позивачу заробітну плату будучи мобілізованим до Збройних Сил України, за лютий-липень 2022 року. Нарахований дохід з 01.01.2022 року по 31.07.2022 року складає 120 673,25 грн., відрахування ПДФО та військовий збір за вказаний період відповідно складають 21 721,18 грн. та 1810,11 грн., виплачено за вказаний період 14750 грн., загальна заборгованість по заробітній платі складає 82 391,96 грн. На неодноразові звернення до боржника, заявник отримував усні відповіді, що заробітна плата не виплачується із-за відсутності коштів. Приватне підприємство «Автомагістраль» порушує Конституційні права заявника на отримання заробітної плати, оскільки її невиплата на протязі більше трьох місяців, поставила його у вкрай скрутне матеріальне становище. У зв`язку з тим, що боржник на час подання заяви до суду не провів повний розрахунок заявника, з нього підлягає стягненню нарахована та невиплачена заробітна плата в сумі 82 391,96 грн. Представник відповідача адвокат Корзаченко В.М. надіслав до суду відзив в якому просить в позові відмовити з огляду на наступне. Вказує, що головний офіс ПП «Автомагістраль», його територія та значна частина виробничих приміщень, які знаходяться у селі Синяк Бучанського району (колишнього Вишгородського району) Київської області, упродовж часу з 25 лютого 2022 року по 03 квітня 2022 року перебували під окупацією російських загарбників. Внаслідок вищезазначених обставин, працівники підприємства тривалий час не мали можливості нормально працювати та виконувати свої функціональні обов`язки з незалежних від них причин, тобто внаслідок обставин непереборної сили (війни). На сьогодні підприємство має критичну ситуацію з виплатою заробітної плати працівникам, оскільки підрозділи Державного казначейства не здійснюють перерахування коштів на рахунок підприємства за давно виконані роботи та надані послуги, що унеможливлює будь-які розрахунки з бюджетом, працівниками та контрагентами за придбані матеріали. Таким чином, ПП «Автомагістраль» на сьогодні вживає усіляких заходів щодо відшукання можливості відновити роботу, отримати зароблені раніше кошти, та виконати власні зобов`язання, згідно з чинним законодавством України. Тож, саме внаслідок ведення бойових дій у Бучанському районі Київської області та інших обставин непереборної сили, у тому числі й існування заборгованості з бюджету держави за вже виконані роботи та надані послуги, підприємство досі так і не змогло повноцінно відновити власну діяльність та своєчасно здійснити виплату заробітної плати. Тож на сьогодні усі працівники підприємства, опинилися в однакових складних умовах та з розумінням ставляться до наявної проблеми. Лише окремі працівники вирішили звільнитися та звернутися до суду з відповідними позовами про стягнення заробітної плати. На сьогодні у провадженні судів України перебувають 16 таких справ, де позивачі не змогли зрозуміти реальних проблем підприємства та намагаються стягнути заробітну плату у судовому порядку. Отже, досліджуючи питання наявності або відсутності обставин, що виключають вину підприємства у вчиненні правопорушення, пом`якшують або звільняють від відповідальності, представник просить врахувати викладене і визнати відсутність вини підприємства у нездійсненні своєчасного розрахунку. Крім того, вказує, що позивачем здійснено невірний розрахунок заборгованості із заробітної плати, оскільки незрозуміло з яких міркувань він дійшов висновку про існування боргу у сумі 82 391,96 гривень. Адже, за обліками відповідача, станом на 26 січня 2023 року, заборгованість підприємства перед [PERSON] становить 72 924,38 гривень, що вбачається з відповідної Довідки від 26.01.2023 року № А-00000039 (120 673,25-21 721,18-1 810,11- 24 217,58=72 924,38 гривень). Відтак, вимога позивача про стягнення заробітної плати у заявленому розмірі, тим паче до моменту закінчення воєнного стану в державі є неправильною та ще й передчасною, а відтак не може бути задоволена. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 26.12.2022 було відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 05.01.2023 року адвокатом Корзаченком В.М. було направлено клопотання про розгляд справи у порядку загального позовного провадження, в задоволенні якого ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 06.01.2023 року було відмовлено. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлені наступні фактичні обставини справи. У суді встановлено, що згідно копії трудової книжки [PERSON] з 13.04.2021 року по теперішній час працює на посаді дорожнього робітника дільниці в приватному підприємстві «Автомагістраль» (а.с.7). Згідно Указу Президента України від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», на підставі наказу начальника [INFO] за №43 від 07.03.2022 року, [PERSON] мобілізований до Збройних Сил України та призначений до військової частини [NUMBER] (а.с.9). Відповідно до довідки №545 від 18.08.2022 року виданою приватним підприємством «Автомагістраль», нарахований дохід з 01.01.2022 року по 31.07.2022 року складає 120 673,25 грн., відрахування ПДФО та військовий збір за вказаний період відповідно складають 21 721,18 грн. та 1810,11 грн., виплачено за вказаний період 14750 грн., загальна заборгованість по заробітній платі складає 82 391,96 грн. (а.с.7). Відповідно до довідки №А-00000039 від 26.01.2023 року виданою приватним підприємством «Автомагістраль», нарахований дохід з 01.01.2022 року по 31.07.2022 року складає 120 673,25 грн., відрахування ПДФО за вказаний період відповідно складають 21 721,18 грн., військовий збір з 01.01.2022 року по 31.07.2022 року становить 1810,11 грн., виплачено за вказаний період 24217,58 грн., загальна заборгованість по заробітній платі складає 72 924,38 грн. Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін. Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Згідно із ст. 7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР№ 2148-VIIIвід 19.10.1973 р., держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці. Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. З ст. 119 Кодексу законів про працю України (у редакції до 19.07.2022) за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Частиною 5 ст.17 Конституції України гарантовано, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Відповідно до ч.2 ст.39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами 3 та 4 ст.119 КЗпП України. Відповідно до ч.3 ст.119 КзпПУ за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в Україні було введено воєнний стан. Згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 69/202 в Україні оголошена загальна мобілізація. Таким чином, законом було визначено, що за працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий періодзберігаються місце роботи, посада і середній заробітокза місцемроботи,де вонипрацювали начас призову. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин від 01 липня 2022 року за № 2352-IX (набрав чинності 19.07.2022 р.) (п.п. 17 п. 1) внесено зміни до частини 3статті 119 КЗпП України, а саме слова "зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток" замінено словами "зберігаються місце роботи і посада". Таким чином, законом № 2352-IX було виключено положення ч.3 ст. 119 КЗпП України про те, що за працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період зберігається середній заробіток за місцем роботи. За таких обставин за позивачем, по 18.07.2022 , зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві (установі, організації), в якому він працював, а тому наявні правові підстави для стягнення з відповідача середнього заробітку по вказану дату. Середній заробіток працівника визначається відповідно до приписів ст.27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМ України № 100 від 8 лютого 1995 року, який застосовується в тому числі у випадках залучення працівників до виконання військових обов`язків (п.п.«ї» п.1 Порядку). Середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата (абзац 3 п.2 Порядку). Згідно п.5 розділу ІV вказаного Порядку основою для визначення загальної суми середнього заробітку є середньоденна заробітна плата працівника, яка згідно з п.8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані два календарні місяці роботи на число відпрацьованих робочих днів у цих місяцях. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз.2 п.8 Порядку). Разом з тим, довідки про доходи надані позивачем та відповідачем суперечать одна одній, тому судом проведений розрахунок заборгованості, згідно якого заборгованість по заробітній платі становить 72 924,38 грн., що відповідає розміру визначеному у довідці відповідача. При цьому судом враховано, що вказана довідка разом з відзивом на позов була надіслана позивачеві, проте останній відповіді на відзив не надав і обгрунтувань невірності визначених у поданій відповідачем довідці не навів. На підставі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішеньу справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач звільнений від сплати судового збору за позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі на підставі п. 1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Відтак, такі судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь держави пропорційно до розміру задоволених вимог.

Outcome: approved