Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

01 лютого 2022 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з нього на користь особи або закладу, де буде знаходитися неповнолітня дитина аліменти у розмірі частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на території Галицинівської сільської ради за адресою: [ADDRESS] зареєстровані та проживають [PERSON] , [PERSON] разом з дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Батько [PERSON] - [PERSON] розлучений з матір`ю, має іншу родину, вихованням сина не займається. Мати разом зі своїм новим чоловіком залишила [PERSON] самого в будинку та без попередження виїхала з території села Прибузьке у невідомому напрямку. [PERSON] направлено до КЗ «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації» Миколаївської обласної ради. 12 листопада 2021 року до Галицинівської сільської ради надійшла заява від відповідача, в якому він вказав, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав та не бажає забирати дитину до себе. Під час бесіди з начальником відділу у справах дітей сільської ради було з`ясовано, що батько інколи спілкується з дитиною, сплачує аліменти, але вихованням дитини не займається та категорично не бажає забрати сина з державного закладу в свою родину. 15 грудня 2021 року комісією з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Галицинівської сільської ради прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . В зв`язку з викладеним позивач звернувся до суду з цим позовом. Представник позивача направив до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі не заперечує щодо їх задоволення. Представник третьої особи - направила до суду заяву в якій просить розглядати справу за її відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Справа розглядається в порядку загального позовного провадження. 16 січня 2023 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду. З огляду на те, що доказів у матеріалах справи достатньо для ухвалення рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, розглядаючи позов в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 26 жовтня 2006 року, серії [NUMBER] , Галицинівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області батьками [PERSON] зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Неповнолітній зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою виконавчого комітету Галицинівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 18 листопада 2021 року №715 до складу його родини входять: мати - [PERSON] , брат - [PERSON] , брат - [PERSON] , вітчим - [PERSON] , (а.с. 22). З огляду на довідку виконавчого комітету Галицинівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 18 листопада 2021 року № 711 мати [PERSON] виконувала свої батьківські обов`язки не в повному обсязі, дитину з раннього дитинства виховувала прабабуся. Мати дати раду у вихованні дитини не могла, через що дитину неодноразово влаштовували до спец центру. Тісних зв`язків помітно не було. Дитина жалілася, що дома його ображають, б`ють, неодноразово ночував поза домом. Батько - [PERSON] на території с. Прибузьке Миколаївськогго (Вітовського) району Миколаївської області не зареєстрований та не проживає. Як відомо у вихованні дитини участі не приймав (а.с. 20). Відповідно до актів обстеження матеріально-побутових умов від 16 грудня 2020 року, 22 червня 2021 року та 29 жовтня 2021 року, будинок за адресою: [ADDRESS] складається з чотирьох кімнат, кухні, ванної кімнати, коридору. В будинку зроблений ремонт, чисто дитячі кімнати укомплектовані, у кожній дитини окрема кімната. Умови проживання задовільні (а.с. 15). 28 жовтня 2021 року виконавчим комітетом Галицинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області за №17 прийнято рішення про доцільність помістити неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , до КЗ «Миколаївського центру соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради у разі підтвердження факту залишення неповнолітнього без батьківського піклування (а.с. 14). 29 жовтня 2021 року комісією у складі: начальника відділу у справах дітей, старости с. Прибузьке та селища Степова Долина, працівників поліції перевірено умови проживання, про що складено акт та підтверджено факт залишення без батьківського піклування неповнолітнього [PERSON] . Дитину доставлено до КЗ «Миколаївського центру соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської області (а.с. 16). Як вбачається з характеристики наданої Прибузькою ЗОШ І-ІІІ ступенів [PERSON] є учнем 9 класу, має низький рівень успішності, домашні завдання систематично не виконує, навчанням не цікавиться, на уроках постійно відволікається, на розмови з однокласниками, на зауваження вчителів не реагує. Останнім часом зовні був неохайним, інколи ходив у брудному взутті, несвіжому одязі. Одяг не відповідав сезону і погоді на вулиці. Мати підтримувала контакт з класним керівником по телефону, а також з`являлася до школи на прохання адміністрації, а потім покинула дитини та зникла. Батько [PERSON] вихованням сина не займався, впливу на сина не мав, [PERSON] часто тікав з дому, проживав на вулиці, його повертали додому, але він знову тікав (а.с.9, 23). З огляду на лист ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області від 05 червня 2021 року №4431/54-2021 неповнолітній [PERSON] до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку в ювенальній поліції ВП №4 не перебуває, у розшуку не знаходиться. В свою чергу має потяг до систематичного самовільного залишення домівки, на зауваження матері не реагує, вийшов із під її контроля виховного характеру. З неповнолітнім неодноразово проводилися бесіди щодо його негативної поведінки в родині. Потребує допомоги з боку психолога (а.с. 11). 29 липня 2021 року КЗ «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради за № 09-457 надана характеристика на неповнолітнього [PERSON] , з огляду на яку дитина перебувала в установі у період з 08 липня 2021 року по 29 липня 2021 року. За вказаний період поведінка була задовільна. В центрі почав спілкуватися з однолітками, а потім з дорослими. Завжди допомагав у побутовій праці, виконував громадські доручення, проявляв ініціативу. До дорослих ставився з повагою, реагував на зауваження. Хлопець мав низький рівень навчальних навичок та мотивації. До знань ставився відповідально, намагався сумлінно виконувати завдання. Потребує постійного контролю та уваги з боку дорослих. З огляду на характеристику надану 07 грудня 2021 року № 09-833 КЗ «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради неповнолітній [PERSON] знаходиться у закладі з 29 жовтня 2021 року по теперішній час. На момент вміщення був надмірно пригнічений та розгублений через ситуацію, що трапилася в родині. Спостерігався нестійкий емоційний стан, високий рівень тривожності та переживань. Зарекомендував себе, як неспокійний та емоційний хлопець, має певні труднощі в навчанні. (а.с. 27). Як на доказ байдужого ставлення відповідача до сина позивач посилається також на письмові пояснення [PERSON] , надані відділу у справах дітей Галицинівської сільської ради від 27 жовтня 2021 року 12 листопада 2021 року, та заяви на ім`я голови Галицинівської сільської ради від 12 листопада 2021 року, з огляду на зміст яких відповідач згоден утримувати дитину, контролювати його, але не має бажання забрати його до своєї нової родини. Відмовився забрати дитину з КЗ «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради. Не заперечував щодо позбавлення його батьківських прав. Неповнолітній [PERSON] звернувся 07 грудня 2021 року з заявою до голови Галицинівської сільської ради Миколаївського області, в якій не заперечував щодо позбавлення його батька [PERSON] батьківських прав щодо нього (а.с. 28 зворотній бік). Крім цього, дитина не заперечувала проти відібрання його у матері, не позбавляючи її батьківських прав (а.с. 31 зворотній бік). Виконавчий комітет Галицинівсьокї сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, як орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON] . Так з огляду на його зміст, відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклується про фізичний та духовний розвиток своєї дитини, інколи спілкується з ним, сплачує аліменти, не займається його вихованням, категорично не бажає забирати сина з державного закладу до своєї родини (а.с. 33). 17 грудня 2021 року виконавчим комітетом Галицинівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , та яким затверджено наданий висновок (а.с. 32). Аналізуючи вищезазначені докази, суд приходить до висновку, що відповідач своїм байдужим ставлення до дитини ставить під загрозу життя та здоров`я, духовний та моральний розвиток сина. Відповідно до частини 2 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України у його постанові від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з пунктом 16 зазначеного Пленуму, ухилення батьків від своїх обов`язків має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Факт ухилення відповідача без поважних причин від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню і утриманню дитини, підтверджується змістом наданих до суду письмових доказів, та є таким, що загрожує здоров`ю, нормальному розвитку, вихованню дитини та її інтересам. В зв`язку з цим, суд визнає позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] такими, що підлягають задоволенню. Частинами 2, 3 статті 166 Сімейного кодексу України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного, суд вважає, що аліменти підлягають стягненню на користь особи або установ, в яких буде виховуватися дитина у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) батька, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, оскільки відповідач є батьком дитини і зобов`язаний утримувати сина до досягнення повноліття. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення суду в частині сплати аліментів за один місяць. Як було встановлено під час розгляду справи з відповідача на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього [PERSON] стягуються аліменти, в зв`язку з цим, суд вважає необхідним припинити виконавче провадження за судовим наказом виданим Жовтневим районним судом Миколаївської області від 10 грудня 2020 року у справі 477/1893/20 (провадження 2-н/477/108/20). Відповідно до статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на вищезазначене, оскільки відповідачем визнані позовні вимоги в повному обсязі, на користь держави з відповідача підлягає стягненню 50 % судового збору.

Outcome: approved