Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

Представник позивачки звернувся до суду з даним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що позивачка являється клієнтом АТ КБ «Приватбанк», який на ім`я [PERSON] видав карту для виплат грошових коштів № [NUMBER] та кредитну карту № [NUMBER] . 19.05.2022 року невідомими особами грошові кошти в сумі 6 500 грн. з карти для виплат № [NUMBER] були переведені на кредитну карту № [NUMBER] , з якої в подальшому було знято 65 732 грн. 03 коп., про що за зверненням позивачки, в той же день - 19.05.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за № 12022205550000046 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Позивачка будь-яких розпоряджень АТ КБ «Приватбанк» для проведення списання грошових коштів з її рахунку не надавала, рішення суду для проведення такого списання грошових коштів судами України з рахунку позивачки не приймалися, інші підстави для перерахування коштів, встановлені законом чи договором між сторонами на момент проведення їх списання були відсутні. Тому представник позивача звернувся до суду та просив визнати незаконним самовільне, без згоди позивача, перерахування та списання грошових коштів, зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» відновити на картковому рахунку № [NUMBER] , відкритому на ім`я [PERSON] грошові кошти в сумі 65 732 грн. 03 коп. та скасувати відсотки, пеню (штрафні санкції), нараховані за наслідками проведення операції з їх перерахування 19.05.2022 року. Позивачка та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні та у наданому суду письмовому відзиві заперечив проти задоволення позовних вимог, мотивуючи це тим, що позивачка як клієнт АТ КБ «Приватбанк» несе повну відповідальність за несанкціоноване отримання грошових коштів з карткового рахунку третіми особами, а спірні перекази коштів 19.05.2022 року могли бути здійснені лише самою позивачкою або іншою особою з використанням її особистих даних для авторизації і проведення операцій в інтернет-банкінгу Приват24 (логіну, паролю, ОТП паролю, ПІН кодів тощо), з використанням її фінансового номеру [NUMBER] , особистого пристрою: мобільного терміналу Phone SM-A315F/Samsung Android Mobile і тієї самої ІР адреси [NUMBER] , що використовувалась для авторизації у Приват24 до 19.05.2022 року. Крім того, представник відповідача послався на те, що позивачкою не надано судового рішення, що набрало законної сили, у кримінальному провадженні № 12022205550000046 від 19.05.2022 року за фактом переведення коштів 19.05.2022 року з рахунку позивачки або доказів вини інших осіб, які могли здійснити незаконні дії з картковими рахунками. Також, на думку, представника відповідача, заявлені стороною позивачки витрати на правову допомогу в розмірі 8 000 грн. не доведені встановленими законодавством доказами і не відповідають критеріям розумності, співмірності та справедливості. З паспорта, картки (а.с. 6-7), досліджених в судовому засіданні, вбачається, що позивачкою є [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Лебедина Сумської області, зареєстрована по [ADDRESS] , і/н [NUMBER] . З виписок (а.с. 8, 49-51, 73-75), досліджених в судовому засіданні, вбачається, що 19.05.2022 року позивачка користувалася кредитними та власними коштами. Станом на 19.05.2022 року заборгованість [PERSON] перед АТ. КБ «Приватбанк» склала 64 900 грн. 12 коп. З витягу (а.с. 9), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що 19.05.2022 року за заявою [PERSON] до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про кримінальне правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 190 КК України. З листа, роздруківки (а.с. 35-37), досліджених в судовому засіданні вбачається, що абонентський номер [NUMBER] є номером передплаченого сегменту (надання послуг здійснюється анонімно, без ідентифікації власника та без реєстрації даних користувача). Заява на заміну SІМ-карти або блокування абонентського номеру, який обслуговується анонімно, приймається при зверненні абонента до Центру дистанційного обслуговування абонентів (далі - ЦДОА) або до нашого офіційного представництва. При анонімному користуванні послугами передбачена обов`язкова процедура ідентифікації власника мобільного номера, яка передбачає ряд питань щодо обслуговування. Ця процедура регулярно аналізується спеціалістами та проходить процес актуалізації. Заміни SІМ-картки абонентського номеру не було. Було здійснено блокування номеру дистанційно 19.05.2022 в 17:06 після отримання заяви про втрату телефону, яка надійшла від абонента з абонентського номеру [NUMBER] . Ідентифікація була здійснена по рейтингу номерів: [NUMBER] , [NUMBER] . З історії авторизації [PERSON] в особистому кабінеті інтернет-сервісу Приват24 за період з 01.04.2022 року по 02.09.2022 року (а.с. 46-48, 77-80), досліджених в судовому засіданні, вбачається, що транзакції по переказу коштів 19.05.2022 року відбувались з використанням пристрою клієнта, мобільного терміналу Phone SM-A315F/Samsung Android 10 Mobile. З заяви, витягу з умов та тарифів (а.с. 48, 52-53, 70-72), досліджених в судовому засіданні, вбачається, що 06.02.2017 року позивачка оформила заявку на укладення договору про надання банківських послуг з АТ КБ «ПриватБанк» та згодилася на умови, запропоновані відповідачем. Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами склалися цивільні правовідносини, позовні вимоги пов`язані з спорами, що виникають із кредитних договорів і підлягають до задоволення, так як в судовому засіданні було встановлено, що позивачка є користувачем послуг, наданих АТ КБ «Приватбанк», на її ім`я банком видано карту для виплат грошових коштів № [NUMBER] та кредитну карту № [NUMBER] . 19.05.2022 року невідомими особами грошові кошти в сумі 6 500 грн. з карти для виплат № [NUMBER] були переведені на кредитну карту № [NUMBER] , з якої в подальшому було знято 65 732 грн. 03 коп., про що за зверненням позивачки, в той же день - 19.05.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за № 12022205550000046 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Позивачка розпоряджень АТ КБ «Приватбанк» для проведення списання грошових коштів з її рахунку не надавала, рішення суду для проведення такого списання грошових коштів судами України з рахунку позивачки не приймалися, інші підстави для перерахування коштів, встановлені законом чи договором між сторонами на момент проведення їх списання були відсутні. Вказані обставини були встановлені з матеріалів справи, досліджених в судовому засіданні. Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до ч. 1 ст. 1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Відповідно до ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунку клієнта без його розпорядження лише на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом. Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунку, банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 3 ст. 1092 ЦК України порушення банком правил розрахункових операцій спричинило помилковий переказ банком грошових коштів, банк несе відповідальність відповідно до цього Кодексу та Закону. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу. Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Відповідно до п. 37.2 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника, з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Відповідно до ст. 7, п.п. 38.1, 38.4 ст. 38 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» режим обслуговування клієнта банків полягає у зберіганні коштів, здійснення розрахункових операцій за допомогою платіжних інструментів та створення системи захисту інформації, яка повинна забезпечувати безперервний захист інформації щодо переказу коштів на усіх етапах її формування, обробки, передачі та зберігання. Відповідно до п. 39.2 ст. 39 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» при проведенні переказу його суб`єкти мають здійснювати в межах своїх повноважень захист відповідної інформації від несанкціонованого доступу до інформації; несанкціонованих змін інформації; несанкціонованих операцій з компонентами платіжних систем. Відповідно до п. 39.4. ст.39 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» працівники суб`єктів переказу повинні виконувати вимоги щодо захисту інформації при здійсненні переказів, зберігати банківську таємницю та підтримувати конфіденційність інформації, що використовується в системі захисту цієї інформації. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб; послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» громадяни як споживачі мають право на належну якість продукції та обслуговування; на безпеку продукції; на необхідну достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника; на відшкодування шкоди (збитків), завданих дефектною чи фальсифікованою продукцією неналежної якості, а також майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяною небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством; на обмін товару неналежної якості. Відповідно до п.п. 6-9 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління НБУ від 05 листопада 2011р. № 705, користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Відповідно до п.п. 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління НБУ № 22 від 21 січня 2004р. кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 11 цієї Інструкції. Пунктами 6.1, 6.2, 6.5 Інструкції № 22 встановлено що Банк обумовлює своє право на здійснення договірного списання за дорученням платника з його рахунку в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг. Якщо кредитором за договором є банк, що обслуговує платника, то право цього банку на здійснення договірного списання передбачається в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг. Договір може містити інформацію, яка потрібна банку для списання ним коштів з рахунку платника. Відповідно до п.п. 1.1.1.45 Умов та правилах надання банківських послуг, розміщених на офіційному сайті Відповідача кредитна лінія, кредитний ліміт - розмір коштів, що надаються Банком клієнту на строк, обумовлений у Договорі, на умовах платності та зворотності». Відповідно до п.п. 1.1.1.74 Умов та правилах надання банківських послуг видатковий ліміт - сума коштів, доступних для здійснення операції за карткою, що включає залишок власних коштів клієнта на картрахунку та суму ліміту овердрафта за рахунком картки, за винятком сум операцій, заблокованих на картрахунку з урахуванням відповідної комісії». Відповідно до п.п. 1.1.1.52 Умов та правилах надання банківських послуг овердрафт - короткостроковий кредит, який Банк надає Клієнту у разі, якщо сума операції за платіжною карткою перевищує суму залишку коштів на його рахунку, в розмірі ліміту кредитування. Суд бере до уваги, що згідно з вимогами ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень та вважає, що в судовому засіданні представником позивачки було доведено, щовідповідач не виконав своїх зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого 19.05.2022 року невідомими особами грошові кошти в сумі 6 500 грн. з карти для виплат № [NUMBER] , якою користувалася позивачка були переведені на її іншу кредитну карту № [NUMBER] , а з цієї карти знято 65 732 грн. 03 коп., хоча позивачкою були прийняті міри до забезпечення зберігання своїх коштів, зокрема, в той же день - 19.05.2022 року за її зверненням до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за № 12022205550000046 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Вказані обставини стверджуються матеріалами справи (а.с. 8-9, 35-37, 46-51, 73-75,77-80). При цьому суд враховує доводи представника позивачки в тій частині, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН -коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, так як вони обгрунтовані вимогами ч. 3 ст. 1092 ЦК України та п.п. 6-9 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління НБУ від 05 листопада 2011р. № 705. В той же час, суд не може взяти до уваги доводи представника відповідача в тій частині, що саме позивачка як клієнт АТ КБ «Приватбанк» несе повну відповідальність за несанкціоноване отримання грошових коштів з карткового рахунку третіми особами, а спірні перекази коштів 19.05.2022 року могли бути здійснені лише самою позивачкою або іншою особою з використанням її особистих даних та фінансового номеру і мобільного терміналу для авторизації і проведення операцій в інтернет-банкінгу Приват24, поскільки доказів на підтвердження зазначених обставин в судове засідання надано не було. Крім того, суд враховує ту обставину, що в судовому засіданні не було доведено факту звернення позивачки до банку з проханням збільшити їй кредитний ліміт за картковим рахунком [NUMBER] на суму, що перевищує 65 000,00 грн., в той час як розмір кредитних коштів, які могли бути знятими з рахунку позивачки без збільшення ліміту становить суму значно меншу від зниклих коштів. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладену в постанові від 13 травня 2015р. у справі № 6-71цс15, не встановивши обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, відсутні підстави для висновку про його вину, як підставу цивільно-правової відповідальності. Тому, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд бере до уваги доводи представника позивачки і вважає необхідним задовільнити позовні вимоги в повному обсязі. В частині стягнення судових витрат суд вважає необхідним вимоги позивача задовольнити в силу ст. 141 ЦПК України. На підставі вище наведеного,

Outcome: approved