Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] народила сина [PERSON] . Оскільки з батьком дитини у шлюбі не перебуває, син зареєстрований як [PERSON] та за її вказівкою його батьком зазначений - [PERSON] . Біологічним батьком сина [PERSON] , 1991 року народження, з яким вона зустрічалася та перебувала у близьких стосунках з вересня 2021 року по січень 2022 року. [PERSON] під час її вагітності визнавав, що є батьком дитини, возив її у лікарню, хотів в установленому законом порядку встановити своє батьківство відносно сина [PERSON] . Одна, втрутилася його сестра і позиція відповідача відносно цього змінилася. [PERSON] є працездатним, хоч офіційно не працює, але він має новий автомобіль, будує житловий будинок, тому наявні підстави для стягнення аліментів з відповідача на утримання його малолітнього сина [PERSON] . Вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а [PERSON] має можливість сплачувати аліменти на дитину. Посилаючись на норми Сімейного кодексу України, роз`яснення Верховного Суду України, просить визнати [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] та стягнути на її користь аліменти на утримання сина в розмірі три тисячі гривень та витрати по сплаті судового збору. Ухвалою суду від 04.10.2022 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. У визначений судом строк відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву не подав. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у ній та доповнила, що відомості про батька дитини в актовий запис про народження вказані за її заявою. Однак, відповідач визнає свої батьківство, хоч жодним чином не приймає участі у вихованні та утриманні сина. Вважає, що у визначеному нею розмірі відповідач може сплачувати аліменти. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги в частині визнання батьківства визнав вказуючи на те, що дійсно, він є батьком малолітнього [PERSON] , тому не заперечує щодо визнання його батьком та внесення в актовий запис про народження дитини відомостей про нього, як батька дитини. Однак, сплачувати аліменти в розмірі 3000 гривень на утримання дитини він не має можливості, оскільки ніде не працює. Згідний сплачувати аліменти у розмірі 1500 гривень щомісячно. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] , батьком в свідоцтві про народження зазначений [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с. 6). Як зазначила в судовому засіданні позивачка, відомості про батька у свідоцтво про народження дитини внесено зі слів матері. Відповідно до ч.2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2008 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за нормою статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. За положеннями ст. 134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідач [PERSON] підтверджує, що є батьком малолітнього [PERSON] та визнає позовні вимоги в цій частині. Згідно ч.1, ч.4 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову в частині визнання батьківства не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому є підстави для задоволення позову в цій частині. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. Згідно довідки про склад сім`ї, виданої Рокитнівською селищною радою №3072 від 16.08.2022, до складу сім`ї [PERSON] входять: батько - [PERSON] , 1966 року народження, мати - [PERSON] , 1968 року народження - мати, син - [PERSON] , 2016 року народження та син - [PERSON] , 2022 року народження (а.с. 8). Згідно довідки Рокитнівської селищної ради №3190 від 06.09.2022 [PERSON] , 1995 року народження, жителька [ADDRESS] , дійсно не працює з дня повноліття і по даний час, трудової книжки не має (а.с.7). Згідно довідки Рокитнівської селищної ради №3775 від 19.12.2022 [PERSON] , 1991 року народження, проживає в [ADDRESS] , дійсно не працює з дня повноліття і по даний час, трудової книжки не має (а.с.44). Відповідно до статей 180,181 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В силу ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В ході розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] не працює, при цьому погоджується сплачувати аліменти, однак у меншому розмірі, як просить позивач. Враховуючи обставини справи та правові норми, вік та потреби дитини, суд визначає аліменти в твердій грошовій сумі, у розмірі 1500 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, що з урахуванням обов`язку позивача по утриманню дитини, цілком забезпечить її подальше утримання. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача (п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України). Витрати позивача по сплаті судового збору складають 992,40 гривні, що підтверджується документально (а.с.21). Крім того, від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів позивач звільнена відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, судовий збір суд стягує з відповідача.

Outcome: partial