Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області із позовом до відповідачки [PERSON] про припинення стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування позовних вимог вказав, що рішенням Тернопільського міськайонного суду Тернопільської області ухвалено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: доньки [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 300 (триста) гривень щомісячно на кожну дитину починаючи з 21.06.2012 року та до досягнення дітьми повноліття. Починаючи з 01.09.2022 діти [PERSON] та [PERSON] проживають з позивачем, тобто перебувають на повному його утриманні. Відповідач не приймає участі в утриманні та вихованні дітей, а тому, позивача вважає, що відсутніи підстави для стягнення з нього на користь відповідачки аліментів на утримання неповнолітніх дітей. З огляду на викладене, просить припинити стягнення аліментів починаючи з 01.09.2022. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.12.2022 відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні представник позивача адвокат Кноль П. М. позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заві, просить їх задовольнити у повному обсязі та заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачка [PERSON] , будучи у встановленому законом порядку повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, не повідомивши про причини неявки, заяв про розгляд справи за її відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подавала. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, заслухавши пояснення представника позивача вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи із наступного. Позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.08.2012 у справі № 1915/10498/2012 вирішено стягнути з [PERSON] (проживає: [ADDRESS] , зареєстрований: [ADDRESS] ) в користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: доньки [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 300 (триста) гривень щомісячно на кожну дитину починаючи з 21.06.2012 року та до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до довідки від 22.11.2022 № 2016 Великоберезовицької селищної ради, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований по [ADDRESS] , а проживає без реєстрації по [ADDRESS] ; разом з ним без реєстрації проживають: дочка [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . Згідно листа Великогаївської сільської ради від 22.11.2022 № 1369, станом на теперішній час [PERSON] перебуває за кордоном, а її доньки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] проживають із своїм батьком у м. Тернопіль. У відповідності ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно частини третьої статті 182 СК України, при вирішенні питання стягнення аліментів, суд виходить з того, з ким проживає дитина. Відповідно до пункту 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями статті 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною другою статті 150 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої статті 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно із ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина. З аналізу вказаних норм Сімейного кодексу України вбачається, що право на отримання аліментів на утримання дитини має той із батьків, з ким проживає дитина. Відповідно до ч. 4 ст. 273 Цивільного процесуального кодексу України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Оскільки судом установлено, що неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , на утримання яких з позивача [PERSON] стягуються аліменти, постійно проживають з батьком (позивачем у справі [PERSON] ) та перебувають повністю на його утриманні, відтак подальше стягнення з позивача на користь відповідачки аліментів є безпідставним, у зв`язку із чим вимога позивача про припинення стягнення аліментів є обґрунтованою і підлягає задоволенню. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача 992,40 грн за позовні вимоги про припинення стягнення аліментів. На підставі викладеного та

Outcome: approved