Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3522580300:51:000:0769. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ухвалою суду від 22.12.2022 року затверджено мирову угоду, якою [PERSON] та [PERSON] здійснено поділ спільного майна подружжя, згідно умов якого за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок, що розташований на земельній ділянці площею 0,25 га та який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Земельна ділянка, на якій розташований вищезазначений житловий будинок, має кадастровий номер 3522580300:51:000:0769, та була передана [PERSON] Аджамською сільською радою для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Позивач після затвердження мирової угоди зареєструвала право власності на будинок, а питання щодо права власності на земельну ділянку, на якій розташований її будинок на даний час не вирішено, тому позивач звернулась до суду. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, її представник - адвокат Литвиненко Л.М. до суду подала заяву, в якій вона просить розглянути справу без участі сторони позивача. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, його представник - адвокат Тупало М.П. подав до суду клопотання, в якому зазначив, що відповідач не заперечує проти задоволення позовної заяви, просить провести розгляд справи за відсутності відповідача та його представника. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 22.12.2021 по справі № 390/449/21, що не оскаржувалась та набрала законної сили, усправі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, затверджено мирову угоду, між сторонами, відповідно до якої сторони домовились про поділ спільного майна подружжя, зокрема за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок, що розташований на земельній ділянці площею 0,25 га та знаходиться за адресою: [ADDRESS] (справа № 390/449/21 а.с. 143-145). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 297393109 від 01.02.2022 право приватної власності [PERSON] на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано 28.01.2022 (а.с.12). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, № 233786342 від 24.11.2020 земельна ділянка, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), має кадастровий номер 3522580300:51:000:0769. Одноособовим власником зазначеної земельної ділянки є [PERSON] . Відомості про права інших осіб та обтяження щодо зазначеної земельної ділянки у відповідних державних реєстрах відсутні (а.с.10-11). Відповідно до рішення 2 сесії 7 скликання Аджамської сільської ради від 19.11.2015 [ADDRESS] на території Аджамської сільської ради перейменована на [ADDRESS] (справа № 390/449/21 а.с.42). Згідно з ст.317, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 153 ЗК України визначено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Згідно ч.1 ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта. Відповідно до ч.1 ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Згідно з ч.1 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті. Частиною 16 ст.120 ЗК України визначено, що предметом правочину, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду, об`єкт незавершеного будівництва або частку у праві спільної власності на такий об`єкт), який розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), що перебуває у власності відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, повинна бути також така земельна ділянка (або частка у праві спільної власності на неї). Істотною умовою договору, який передбачає такий перехід права власності, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача до набувача такого об`єкта (частки у праві спільної власності на неї). Відповідно до приписів ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема шляхом визнання прав. Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, зважаючи на повне визнання позову відповідачем, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 317, 321, 328, 377, 378 ЦК України, ст.ст. 122, 152 ЗК України,

Outcome: approved