Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

Позивач звернувся до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Позовна заява обґрунтована тим, що [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] , та має у приватній власності будинок та господарські споруди на вказаній території, який огороджений парканом. Так, на протязі липня-серпня місяців 2022 року, його сусід [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , при виконанні своїх будівельних робіт за адресою: [ADDRESS] скидав глину під паркані плити, які були встановлені позивачем на межі між будівлями, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , та [ADDRESS] . в результаті чого було пошкоджено 12 плит парканних глянсових з арматурою, стовпи 4-секційні глянсові з арматурою - 4 шт., а також потребується демонтаж бруківки між забором і складом. На неодноразові попередження про те, щоб глину не скидувалось, під паркан, жодних реагувань не було. В зв`язку з незаконними діями [PERSON] , [PERSON] був змушений 26 серпня 2022 року укласти договір підряду з ФОП «ЧП [PERSON] » для усунення спричиненої вище мені майнової шкоди. Згідно договору підряду та касового чеку за виконання робіт мною сплачено грошові кошти на загальну суму 33 128 (тридцять три тисячі сто двадцять вісім) гривень. Так, 03 вересня 2022 року [PERSON] особисто [PERSON] через пошту направив лист-претензію, де вказав добровільно усунути спричинену майнову та моральну шкоду, однак він на це не відреагував. Крім того із-за вказаних подій він почав морально переживати, дуже нервував та піднявся тиск і [PERSON] змушений був звертатися до лікарів. Він переніс душевні страждання у зв`язку із пошкодженням майна, бо розумів, що йому необхідно буде витрачати свій час, зусилля та кошти на відновлення пошкодженого паркана. Згідно консультаційного висновку спеціаліста невропатолога [PERSON] від 26 серпня 2022 року було встановлено діагноз астено - неврологічний синдром. Також, згідно консультаційного висновку спеціаліста сімейної медицини [PERSON] від 26 серпня 2022 року було встановлено діагноз стресорна кардіоміопатія. Крім того, згідно консультаційного висновку спеціаліста терапевта [PERSON] від 12 вересня 2022 року було встановлено діагноз вегето-судинна дистанія по гіпертонічному та кардіальному типу. Стресорна кардіоміопатія. Астено-невротичний синдром. Тому, позивач був змушений купувати ліки й лікуватися, та мною було витрачено матеріальні кошти на загальну суму 2 472,20 гривень, Також, йому спричинено моральну шкоду, яку оцінює у 10 000 (десять тисяч) гривень. У зв`язку з чим звернулася до суду за захистом порушених прав позивача. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23 грудня 2022 року, було відкрито провадження, позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач та представник позивача у судовому засіданні наполягали на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Згідно до положення ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач по справі належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, доказів про поважність неявки до суду не надав, також не подав відзив на позовну заяву тому у відповідності з вимогами ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані до суду докази у їх сукупності були встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. [PERSON] є власником земельної ділянки та житлового будинку за адресою [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 26.08.2005. та державними актами на право власності на земельні ділянки. [PERSON] є власником земельної ділянки та житлового будинку за адресою [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. 26.08.2022 р. [PERSON] уклав договір підряду з Підрядником - ФОП « [PERSON] », згідно якого Підрядник зобов`язався виготовити плити заборні глянсові з арматурою - 12 шт.; виготовити стовпи 4-секційні глянсові з арматурою - 4 шт.; зробити доставку плит і стовпів за адресою: [ADDRESS] ; зробити демонтаж пошкоджених плит і стовпів з послідуючим вивозом і утилізацією; зробити демонтаж бруківки між забором і складом з послідуючим вивозом і утилізацією; зробити монтаж стовпів і плит; зробити локальний ремонт бруківки; привести в порядок територію після робіт. П. 3.1 вказаного Договору передбачено, що початок виконання роботи - 02 жовтня 2022 (після внесення авансу). П. 3.2 Закінчення виконання роботи - 1 травня 2023 р. П. 4.1 Договору підряду передбачена вартість роботи, що виконує Підрядник, яка становить 32 800 грн. Згідно квитанції № 49 від 22.11.2022 [PERSON] здійснив оплату за виконання робіт за Договором підряду в розмірі 32800 грн., комісія банку 328,00 грн, всього сплачено 33128,00 грн. Отримувач [PERSON] . З відтвореного в судовому засіданні відеозапису вбачається, що при виконання будівельних робіт на території домоволодіння за адресою [ADDRESS] , в результаті скидання глини на паркані плити позивача, які були встановлені між будівлями [PERSON] та [PERSON] , були пошкоджені 12 плит парканих глянсових з арматурою, стовпи 4-секційні глянсові з арматурою - 4 шт. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 Цивільного кодексу України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13 Конституції України). Частиною четвертою статті 41 Конституції України гарантовано, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Положеннями статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Аналіз положень статті 1166 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення), яке містить такі складові: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв`язок між ними та вина заподіювача шкоди. Тобто цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Верховний Суд України у постанові від 19 серпня 2014 року у справі № 3-51гс14 вказав, що аналіз норм ЦК України щодо відшкодування шкоди з урахуванням визначених процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Наведений висновок було підтверджено Верховним Судом, зокрема у постановах від 21 квітня 2021 року в справі № 648/2035/17, від 15 липня 2021 року у справі № 520/4080/16, від 27 жовтня 2021 року у справі № 461/484/18, від 09 лютого 2022 року у справі № 161/7881/20. Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з положеннями частини другої статті 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (частина третя статті 22 ЦК України). Відповідно до ч. 4 ст. 319 Цивільного кодексу України, власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. (стаття 322 Цивільного кодексу України) Вказана стаття встановлює презумпцію обов`язку власника нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому як абсолютному володарю правомочностей володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 5, 6ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ч. 7 ст. 81 ЦКП України імперативно встановлює, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. В судовому засіданні було встановлено, що житловий будинок за адресою [ADDRESS] , є кутовим будинком і з іншого боку будинок розташований за адресою [ADDRESS] . На території домоволодіння за адресою [ADDRESS] , яке належить відповідачу, виконувались будівельні роботи, в ході яких глина скидалась на паркані плити позивача, які були встановлені між будівлями [PERSON] та [PERSON] .. В результаті скидання глини, її висота досягла висоти паркану, і під тяжкістю глини, яка лежала на паркані, були пошкоджені 12 плит парканих глянсових з арматурою, стовпи 4-секційні глянсові з арматурою - 4 шт. Внаслідок вказаних дій відповідача, [PERSON] вимушений був звернутися до Підрядника - ФОП « [PERSON] », та укласти Договір Підряду, з метою усунення вказаних порушень паркану. Під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачем під час виконання будівельних робіт на території власного домоволодіння було пошкоджено майно позивача, суд вважає, що позивачем доведений факт спричинення відповідачем майнової шкоди у вигляді збитків понесених позивачем на відновлення паркану згідно Договору підряду в розмірі 33 128,00 грн., беручи до уваги наявність вини відповідача, що презюмується, суд вважає за необхідне покласти на відповідача обов`язок відшкодувати позивачеві завдану шкоду. Крім того, враховуючи, що відповідач у судові засідання не з`явився, не спростував належними та допустимими доказами відсутність своєї вини у спричиненні шкоди позивачу, клопотання про проведення відповідних судових експертиз не заявляв та не надав інших доказів щодо розміру спричиненої позивачу шкоди, хоча це є його процесуальним обов`язком, тож суд приходить до висновку про обґрунтованість позовної заяви та про необхідність задоволення позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди, яка складається зі збитків на відновлення паркану в розмірі 33128,00 грн. та витрат на лікування в сумі 2472,20 грн., у зв`язку з встановленням 26.08.2022 та 12.09.2022 консультативними висновками спеціалістів астено-неврологічного синдрому та вегето-судинної дистанії, а також поштових витрат в розмірі 55,50 грн. за відправку відповідачу Листа-претензії, яким позивач намагався вирішити спір в досудовому порядку. Всього 35655,70 грн. Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди, яку позивач оцінив в 100000 грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно абз. 1 п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує вимоги розумності і справедливості та вважає, що така шкода позивачеві завдана в результаті неправомірних дій відповідача, що полягали у пошкодженні його майна та неможливості вільного користування ним, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації та визначає розмір моральної шкоди в 30000 грн., такий розмір шкоди є необхідним і достатнім для покриття завданої шкоди. В решті слід відмовити. Згідно ч. 1ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Ч.3 ст. 133 ЦПК України, передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. З огляду на викладене, враховуючи наданий позивачем Договір про надання правової допомоги № 37 від 24.11.2022, згідно якого за надання правової допомоги Заявник - [PERSON] зобов`язався виплатити Виконавцеві - адвокату Повову А.О. гонорар в розмірі 10 000 грн.; опис виконаних робіт до Договору про надання правової допомоги; квитанцію від 08.12.2022 про оплату за надання юридичних послуг згідно Договору про надання правової допомоги № 37 в розмірі 10000 грн.; відсутність клопотання іншої сторони про зменшення судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на правничу допомогу в розмірі 10000грн. Відповідно до ч. 1ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору в розмірі 1290,12 грн., при цьому судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом був переплачений судовий збір в розмірі 1488,60 грн., який підлягає поверненню позивачу. На підставі викладеного, позов є обґрунтованим та таким що підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial