Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

У червні 2022 року позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином. В обґрунтування позову вказують, що 08 серпня 2021 року, близько 22 години 10 хвилин, водій [PERSON] , керуючи технічно-справним двоколісним мотоциклом марки «Geon» моделі «PN-200» державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] , рухаючись на ділянці автодороги між каселеними пунктами зі сторони с. Чорнотисів у напрямку с. Сасово, Берегівського району, де під час руху не забезпечив безпеку дорожнього руху та грубо порушив вимоги п.п. 1.5; 12.3; 2.3 «б»; та 1.10 (в частині визначення поняття "перешкода для руху") Правил дорожнього руху України, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року, згідно яких: п.1.5 ПДР - дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п.2.3. ПДР - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п.1.10 ПДР - перешкода для руху - нерухомий об`єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об`єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу; п. 12.3 ПДР - у разі виникнення перешкоди або небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. [PERSON] маючи можливість оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, проявив неуважність, в наслідок чого з моменту виявлення небезпеки для руху несвоєчасно застосував гальмування, де у своїй смузі руху допустив наїзд на неповнолітнього пішохода [PERSON] , яка в той час рухалася у попутному напрямку краєм проїзної частини дороги. У результаті дорожньо-транспортної пригоди неповнолітня пішохід [PERSON] , [INFO] , мешканка [ADDRESS] , отримала тілесні ушкодження у вигляді важкої закритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку, лінійного перелому склепіння черепа з переходом на основу черепа, які відповідно до п.2.1.1 /а «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом Л'2 6 МОЗ України від 17.01.1995 року «Про вдосконалення судово-медичної служби», є тяжкими тілесними ушкодженнями. Враховуючи локалізацію спричинених тілесних ушкоджень на тілі потерпілої [PERSON] встановлено, що вони виникли в умовах ДТП, а саме в результаті наїзду двоколісного мотоциклу, при цьому потерпіла [PERSON] знаходилася у вертикальному положенні лівою задньою стороною, повернутою до рухаючогося мотоциклу, де місцем первинного контакту була середня третина задньої поверхні лівої гомілки. Невиконання водієм [PERSON] вказаних вимог Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, а саме отримання неповнолітнім пішоходом [PERSON] тяжких тілесних ушкоджень. Таким чином, [PERSON] вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли тяжке тілесне ушкодження. В судовому засіданні [PERSON] повністю підтвердив обставини обвинувачення та визнав вину у вчиненні злочину, який йому інкриміновано органом досудового розслідування. У вчиненому щиро кається, готовий нести покарання за свої дії у виді позбавлення волі. У потерпілої просить вибачення, обіцяє їй надалі надавати допомогу для реабілітації та видужання». Даним вироком ухвалено : « [PERSON] визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки». Вирок набрав законної сили 21.12.2021 року. Внаслідок ДТП, що мала місце 08 червня 2022 року позивач [PERSON] , з вини обвинуваченого - відповідача [PERSON] , отримала тілесні пошкодження з якими позивачка тривалий час знаходилась на стаціонарному лікуванні (на відновлення здоров`я мати позивачки понесла матеріальні затрати), а наслідки перенесених травм позивачка відчуває і на сьогодні, та продовжує реабілітацію. Згідно Виписки із медичної карти стаціонарного хворого хірургічне відділення за №6732 від 16.08.2021 року, я знаходилась на стаціонарному лікуванні в Виноградівській районній лікарні в період стаціонарного лікування з 08.08.2021 року по 16.08.2021 року (копія виписки додається), і вказано - « [PERSON] , [INFO] .. Повний діагноз : Перелом склепіння черепа. Ускладнення : Переломи інших кісток черепа та кісток обличчя. Контузиційний забій з дрібними передільними крововиливами тімяної ділянки». Відповідно Виписка із медичної карти стаціонарного хворого хірургічного відділення №1452 від 25.08.2021 року, КНП «Обласний клінічний центр нейрохірургії та неврології - в період стаціонарного лікування з 16.08.2021 року по 25.08.2021 року .... Повний діагноз ; внутрішньочерепна травма, не уточнена дифузне аксональне пошкодження. Інші уточнені хвороби-Носа і носових синусів Гемосинусит. Перелом кісток лицевого скелету. Пневмоцелафія. Рекомендації : Стаціонарне реабілітаційне лікування». Згідно Виписки із медичної карти стаціонарного хворого хірургічного відділення №1452 від 01.09.2021 року, КНП «Обласний клінічний центр нейрохірургії та неврології» - в період в період стаціонарного лікування з 25.08.2021 року по 01.09.2021 року .... Повний діагноз : Спастична геміплегія. Лікування, що включає інші види реабілітаційних процедур. Внутрішньочерепна травма. Перелом кісток черепа та кісток обличчя не уточненої локалізації. Інші уточнені хвороби носа і носових синусів. Відкрита рана інших частин гомілки. Рекомендації : Лікар ФРМ : Спостереження у сімейного лікаря та лікаря ФРМ за місцем проживання або в іншому реабцентрі. Вживання достатної кількості води 1,5 -2 л. щоденно; контроль AT та пульсу із записом в щоденник ; в амбулаторних або в домашніх умовах продовжувати займатись з фізичним терапевтом та ерготерапевтом, та самостійно. Фізичний терапевт : Прогулянки авулиці, щоденно 30 хв. декілька разів на день, розбити на декілька підходів (3-4), відпочинок по самопочуття.. Максимальне залучення пацієнтки у повсякденну активність, ходьба...». В Виписка з Центру відновного лікування «Modrychi» за підписом Лікара [PERSON]. від 23,09.2021 року - «Проведене реабілітаційне лікування : кінетотерапія, реабілітаційний масаж, гідрокінезогерапія, ерготерапія, арттерапія, заняття з психологом, фізпроцедури. Рекомендації : Спостереження невропатолога, сімейного лікаря по місцю проживання. Повторна реабілітація. Дана домашня програма реабілітації.». Згідно Консультативного висновку спеціаліста КНП «Обласний клінічний центр нейрохірургії та неврології», зав поліклінікою [PERSON] від 29.09.2021 року (копія додається) - «Внутрішньочерепна травма,не уточнена (ДТП,пішоход 08.08.2021 року, дифузне аксональне пошкодження). Ускладнення Атрофія зорового нерва. Посттравматична атрофія зорового нерва справа. Ускладнення Спастична геміплегія Лівосторонній гепариз 4 бали. Рекомендації 1) Оперативне лікування нейрохірургічного наданий момент не потребує. Лікування у офмальтологів. Реабілітаційне лікування. Продовжити гліатон». Відповідно до Консультаційного висновку спеціаліста лікаря [PERSON] від 29.09.2021 року (копі ядодається) - «Рекомендації: Хвора потребує лікування в ФДКМ м.Ужгород». Згідно Огляду дитячого невролога від 30.09.2021 року: «Діагноз заключний : Внутрішньочерепна травма, не уточнена. Ускладнення Спастична парапгелія. Лівосторонній геміпарез з переважним ураженням ноги. Рекомендації % ЛФК постійно, масаж курсами. Призначене лікування на стан до обстеження в неврологію ОДЛ на заключення обл. J1KK - надання статусу дитина інвалід». р№; достатної стівнутрішньочерепна травма, не уточнена дифузне аксональне пошкодження. Інші уточнені хвороби носа і носових синусів Гемосинусит. Перелом кісток лицевого скелету. Пневмоцелафія». Також в Виписці №2746 ТзОВ «Багатопрофілльний санаторій «Теплиця» , за підписом лікаря [PERSON] рекомендовано : «Санаторно-лікувальне через 6,12 місяців». Згідно Виписки із медичної карти стаціонарно хворого за №5642 від 02.11.2021 року КНП Обласна дитяча лікарня (неврологічне обстеження), в період стаціонарного лікування в період з 13.10.2021 року по 01.11.2021 року : «Повний діагноз : Наслідки внутрішньочерепної травми у формі вираженого церебрастенічного синдрому та лівостороннього гемі синдрому. Нисхідна атрофія правого зорового нерву. Рекомендації = отримання соціальної допомоги інваліду дитинства згідно Наказу МОЗ України №482/471/516 та №482 розділ І п.1 п/п 1.17 реалібітаційне лікування Д/о в невролога та офтальмолога». У Витягу з протоколу ЛКК №021/096 від 20.10.2021 року (копія додається) : « [PERSON] , рік народження [INFO] .Місце проживання [ADDRESS] .Діагноз Наслідки внутрішньочерепної травми у формі вираженого церебра стенічного сидрому та лівостороннього гемі синдрому.Нисхідна атрофія правого зорового нерву. Освідчена як дитина з інвалідністю». Дані обставини підтверджуються і ЛКК №128 від 09.11.2021 року і Корінець медичного висновку №128 про дитину інваліда віком до 18 років від 09.11.2021 року. Тобто лікування (стаціонарне лікування, консультації, обстеження, здача аналізів, проходження комісій) і реабілітація позивача в період з 08.08.2021 року (дати настання ДТП) відбувалась (відбувається) у м.Виноградів, м.Ужгород, с.Модричі Дрогобицького району Львівської області. Позивачі стверджують, що на лікування ними витрачено 51199 грн., загальна сума пошкодженого майна в результаті ДТП, становить 18256 грн. Крім того, вважають, що діями відповідача була заподіяна моральна шкода, яка полягала у фізичних та моральних стражданнях, завданих ушкодженням здоров`я, частковою втратою працездатності позивачки [PERSON] . Ураховуючи глибину фізичних та душевних страждань, беручи до уваги, що немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного, душевного болю, страждань, а будь-яка компенсація моральної шкоди не може відповідати дійсним стражданням і може мати тільки умовний вираз та виходячи з міркувань розумності та справедливості, вважає за необхідне визначити розмір відшкодування завданої позивачці [PERSON] моральної шкоди в розмірі 70 000 грн. У судовому зсіданні представник позивачів [PERSON] , підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх в повному обсязі. Преставник відповідача адвокат Мелай М.Ю. в судовому засіданні заперечив проти задоволення вимог позову та просив суд в такому відмовити, зазначив, що відповідач [PERSON] , фінансово безпосередньо брав участь у витратах на лікуванні позивачки [PERSON] . Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі докази суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 18.11.2021 року [PERSON] визнаний виним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2ст. 286 КК України, та йому призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки. Вирок суду набрав законної сили. Як убачається зі змісту вироку 08 серпня 2021 року, близько 22 години 10 хвилин, водій [PERSON] , керуючи технічно-справним двоколісним мотоциклом марки «Geon» моделі «PN-200» державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] , рухаючись на ділянці автодороги між каселеними пунктами зі сторони с. Чорнотисів у напрямку с. Сасово, Берегівського району, де під час руху не забезпечив безпеку дорожнього руху та грубо порушив вимоги п.п. 1.5; 12.3; 2.3 «б»; та 1.10 (в частині визначення поняття "перешкода для руху") Правил дорожнього руху України, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року, згідно яких: п.1.5 ПДР - дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п.2.3. ПДР - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п.1.10 ПДР - перешкода для руху - нерухомий об`єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об`єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу; п. 12.3 ПДР - у разі виникнення перешкоди або небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. [PERSON] маючи можливість оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, проявив неуважність, в наслідок чого з моменту виявлення небезпеки для руху несвоєчасно застосував гальмування, де у своїй смузі руху допустив наїзд на неповнолітнього пішохода [PERSON] , яка в той час рухалася у попутному напрямку краєм проїзної частини дороги. У результаті дорожньо-транспортної пригоди неповнолітня пішохід [PERSON] , [INFO] , мешканка [ADDRESS] , отримала тілесні ушкодження у вигляді важкої закритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку, лінійного перелому склепіння черепа з переходом на основу черепа, які відповідно до п.2.1.1 /а «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом Л'2 6 МОЗ України від 17.01.1995 року «Про вдосконалення судово-медичної служби», є тяжкими тілесними ушкодженнями. Враховуючи локалізацію спричинених тілесних ушкоджень на тілі потерпілої [PERSON] встановлено, що вони виникли в умовах ДТП, а саме в результаті наїзду двоколісного мотоциклу, при цьому потерпіла [PERSON] знаходилася у вертикальному положенні лівою задньою стороною, повернутою до рухаючогося мотоциклу, де місцем первинного контакту була середня третина задньої поверхні лівої гомілки. Невиконання водієм [PERSON] вказаних вимог Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, а саме отримання неповнолітнім пішоходом [PERSON] тяжких тілесних ушкоджень. Таким чином, [PERSON] вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли тяжке тілесне ушкодження. Загальні положення відшкодування шкоди визначені ст.1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. В силу положень ст. 1192 ЦК Україниз урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Із абз.1 п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та абз.1 п. 2 постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі. Пленум Верховного Суду України роз`яснив судам, що «розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст.440, 450 ЦК(ст.ст.1166, 1187 ЦК України) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи». Аналіз вказаних норм свідчить про те, що законодавцем встановлена презумпція вини завдавача шкоди, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкода була завдана не з його вини. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У судовому засіданні знайшли своє підтвердження понесені позивачкою матеріальні збитки (пошкоджене майно) в сумі 18256 грн., які підлягають стягненню із відповідача [PERSON] . Щодо понесення позивачкою витрат на лікування, суд вважає за необхідне зазначити, що позивачами не надано жодних належних та допустимих доказів понесення витрат пов`язаних з лікуванням в розмірі 73469 грн., яку позивачка понесла у зв`язку із лікуванням, тому позовні вимоги в цій частині стягнення шкоди до задоволення не підлягають Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. За правилом ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При цьому, суд зазначає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, підлягають з`ясуванню наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору, зокрема така правова позиція відображена у п.5постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві. Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Суд визнає аргументованими доводи позивача [PERSON] щодо спричинення йому моральної шкоди внаслідок глибини фізичних та душевних страждань, завданої ушкодженням здоров`я, їх тривалості, зумовленої тривалістю та складністю лікування, істотності спричиненої шкоди здоров`ю та незручностей, який він поніс у зв`язку із необхідністю відновленням здоров`я та необхідністю захисту своїх прав. Разом з тим, позивачем у повній мірі не доведено підтвердження заподіяння їй моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, викликаних діями відповідача, саме у заявленому розмірі відшкодування моральної шкоди. Ураховуючи суть позовних вимог, характер заподіяної моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, завданих позивачу у зв`язку з вчиненням злочину, їх глибину та тривалість, характер вчиненого правопорушення, ступінь вини відповідача, а також з урахуванням вимог розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині знайшли своє підтвердження та підлягають частковому задоволенню у розмірі 10 000 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON] . Саме такий розмір моральної шкоди, враховуючи наслідки злочину, фізичний та моральний стан потерпілого буде достатньою сатисфакцією.

Outcome: approved