Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

03.02.2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку розміром 3.6380 га, кадастровий номер 742588500:09:000:3066, що розташована Чернігівська область, Корюківський район, за межами населеного пункту с.Низківка на території Сновської міської ради, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, категорія земель - землі сільськогосподарського призначення. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] померла баба позивача [PERSON] , яка склала заповіт на ім`я позивача. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з спірної земельної ділянки. Позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з тим, що в оригіналі державного акту мається виправлення. Зазначене стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач у підготовчому судовому засіданні відсутній, в позовній заяві просить справу розглянути у його відсутності. Представник відповідача Сновської міської ради проти позову не заперечує. Просить розглянути справу за їх відсутності. Позовні вимоги визнають. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав. У справі встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с.12), яка за життя склала заповіт за змістом якого земельну ділянку розміром 3.6380 га., яка розташована на території Низківської сільської ради заповів позивачу, заповіт посвідчений сільським головою села Низківка, Гордієнко Л.М., зареєстровано в реєстрі за №94 (а.с.34). Спадкодавець на день смерті проживала та була зареєстрована з дочкою [PERSON] , яка прийняла всю спадщину, що неохоплена заповітом (а.с.35-55). За життя померлій [INFO] [PERSON] налажала земельна ділянка розміром 3.6380 га, кадастровий номер 742588500:09:000:3066, що розташована Чернігівська область, Корюківський район, за межами населеного пункту с.Низківка на території Сновської міської ради, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, категорія земель - землі сільськогосподарського призначення (а.с.13-19). Нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 44741,08 грн (а.с.20). Встановлено, що 09.10.2022 державним нотаріусом Сновської районної державної нотаріальної контори Васильченко Т.П., була заведена спадкова справа за №140/2018 з якої вбачається, що окрім позивача, спадкоємцем майна померлої, що неохоплене заповітом є її донька [PERSON] . З вказаної спадкової справи вбачається, що 08.07.2022 року позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на належне спадкодавцю майно, земельну ділянку (а.с.53). Проте, державним нотаріусом Сновської районної державної нотаріальної контори Васильченко Т.П., 08.07.2021 року винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірну земельну ділянку. З мотивів постанови вбачається, постанова прийнята у зв`язку з виправленням у державному акті тоді як відповідно до діючого на той час законодавства при заповненні державних актів на право власності на землю заборонялося будь - яке виправлення у державному акті. Згідно п. 2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею ( в тому числі на умовах оренди ) та договорів оренди землі ( коли було видано вищевказаний Державний акт на право власності на земельну ділянку ) заповнення державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою покладається на Державне підприємство " Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах " та його структурні підрозділи. Усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Заповнення вказаних документів здійснюється з використанням комп`ютерної техніки. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, зі збереженням її цільового призначення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.10 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» (далі - постанова Пленуму № 7) згідно до ст. 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 23 постанови Пленуму № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У справі встановлено, що внаслідок виправлення в правовстановлюючому документі на спірну земельну ділянку, обґрунтованої відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, позивач позбавлений можливості у позасудовому порядку визнати право на спадщину за заповітом. Відповідно до Пленуму Вищого спеціалізованого суду від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», зокрема п.3.1 передбачено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також втрати документа, який засвідчує його право власності (ст..392 ЦК). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об"єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Оскільки за життя спадкодавець набув права власності на земельну ділянку, то спадкоємець також набуває право власності у порядку спадкування. Тому, позов про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку розміром 3.6380 га, кадастровий номер 742588500:09:000:3066, що розташована Чернігівська область, Корюківський район, за межами населеного пункту с.Низківка на території Сновської міської ради, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, після смерті [INFO] [PERSON] підлягає задоволенню. Як вбачається з позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. При обставинах, коли у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, чим може бути визнання права відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, а визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб тому є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в наслідок чого визнання відповідачем позову слід прийняти і задовольнити позов. Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов у повному обсязі, тому 50% судового збору слід повернути позивачу з державного бюджету. На підставі наведеного та

Outcome: approved