Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-09 00:00:00

[PERSON] , звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з [PERSON] . 17 січня 2023 року Дніпровським районним судом м. Києва відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Положеннями ст.174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. 07 березня 2023 року (вх.№10924) представник відповідача - адвокат Бережна Ярослава Степанівна подала до суду відзив на позов, за змістом відзиву відповідач висловив свою позицію на підтримку позову про розірвання шлюбу, однак не погоджується з наведеними позивачем підставами щодо приипнення сімейно-шлюбних відносин та участі відповідача, як батька, у вихованні та утриманні дітей, наголосив, шо викладені у позовній заяві обставини стосовно взаємовідносин подружжя, психологічного клімату в сімії, наявності реальної загрози позивачу та їх дітям з боку відповідача нібито через його неадекватну поведінки, вважає надуманими та суто формальними за відсутності долучених доказів, які мали їх підтвердити та довести під час розгляду справи. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. (ч.8 ст.279 Цивільного процесуального кодексу України) Представник позивача - адвокат Світлицький Андрій Вікторович в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, пояснив, що з 03 березня 2017 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та доньку - [PERSON] , [INFO] , під час спільного проживання між подружжям виникали протиріччя у погляді на сімейне життя, ведення господарства та виховання дітей, під час спільного проживання позивач почала відчувати загрозу своєму життю та їх дітей через неадекватну поведінки відповідача, мав місце інцидент стосовно застосування відповідачем зброї, що призвело до нанесення іншим особам тілесних ушкоджень, внаслідок протиправних дій відповідача Слідчим відділом Бориспільського районного управління поліції ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №120211111000000508 від 05 червня 2021 року з правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, позивач разом з дітьми виїхала за кордон, після повернення до України відносини між подружжям припинились, вони проживають окремо, позивач вважає, що шлюб носить лише формальний характер, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, у зв`язку з чим позивач наполягає на розірванні шлюбу та заперечує щодо надання сторонам строку на примирення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, просить задовольнити позов в частині розірвання шлюбу, категорично заперечує наведені позивачем підстави викладені у позовній заяві та висловлені представником позивача в судовом у засіданні щодо підстав приипнення сімейно-шлюних відносин, пояснив, що дійсно 03 березня 2017 року між відповідачем та позивачем було укладено шлюб, від шлюбу мають двох малолітніх дітей. На початку березня 2022 року позивач разом із дітьми виїхала за кордон, і повернулася в України в липня 2022 року та до листопада 2022 року сторони проживали однією сім`єю та вели спільне господарство. Починаючи з середини листопада 2022 року подружжя дійсно не проживають однією сім`єю та не ведуть спільне господарство, оскільки в цей період відповідач часто від`їжджав на дачу, для запобігання зайвих конфліктів з позивачем та збереження психічного здоров`я дітей, щоб діти не бачили сварки, які влаштовує позивач. Відповідач наголосив, що наведені позивачем обставини щодо його психічного здоровя та неадекватної поведінки абсолютно не відповідають дійсності, оскільки в лютому 2023 року відповідач пройшов профілактичний наркологічний та психіатричний огляд, жодних проблем спеціалістами не виявлено. Стосовно наявності у відповідача зброї просив врахувати, що зброя в сім`ї була завжди, на її використання наявні відповідні дозволи, він зберігає зброю відповідно до вимог законодавства України та проходить періодичну перевірку, пов`язанну із відповідальністю за зберігання зброї. Відповідач завжди займався розвитком, вихованням та брав безпосередню участю в житті дітей, повністю забезпечує сімї матеріально, під час перебування позивача разом з дітьми за межами України відповідачем регулярно здійснював перерахування грошових коштів, що в загальному розмірі склало 1 650 000,00 гривень, що підтвердужється долученими до відзиву доказами про переказ коштів, тому посилання позивача щодо відсутності фінансового забезпечення родини з боку відповідача є надуманими та не відповідають дійсності. Вислухавши думку учасників цивільного процесу, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані докази та повідомлені сторонами обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом у судове засідання сторін, як це передбачено ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України). Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як убачається з матеріалів справи, з 03 березня 2017 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та доньку - [PERSON] , [INFO] , спільне життя з відповідачем не склалось, шлюбні стосунки подружжя не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають обопільне бажання розірвати шлюб, при цьому суд враховує позицію відповідача, який в межах розгляду даної справи визнав позов, не заперечує факт припинення сімейно-шлюбних відносин між подружжям. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розлучення є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача у разі відмови в позові на позивача. При цьому, згідно положень ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідному рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, згідно положень статтей 141, 142 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи, що позов підлягає задоволенню, судовий збір слід покласти на відповідача, при цьому, з урахуванням визнання позову відповідачем, слід повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при зверненні до суду з позовом та стягнути з відповідача на користь позивача іншу половину сплаченого судового збору. Враховуючи наведене та

Outcome: approved