Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-23 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та, з урахуванням поданої 23 травня 2018 року заяви про зміну підстав позовних вимог, мотивував свої вимоги тим, що він є власником частки квартири [ADDRESS] , яка перебувала у спільній власності з відповідачкою [PERSON] . З 2003 року [PERSON] у вказаній квартирі не проживає, не приймає участі у її утриманні та ремонті, всі витрати по утриманню квартири здійснював лише позивач. За період з жовтня 2015 року ним було сплачено за житлово-комунальні послуги 22 428,56 грн., частину яких мала відшкодувати [PERSON] . Тому просив стягнути з [PERSON] на свою користь на відшкодування частини його витрат на утримання вищезазначеної квартири 11219,48 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 31 жовтня 2017 року було відкрите провадження в справі. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 3 грудня 2018 року в зв`язку із смертю [INFO] відповідачки [PERSON] провадження в справі було зупинене до залучення до участі у справі її правонаступників. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 23 травня 2019 року провадження в справі було поновлено. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 17 жовтня 2019 року було замінено відповідача [PERSON] її правонаступником - [PERSON] . Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 14 вересня 2020 року справу було передано за підсудністю до Бородянського районного суду Київської області. Ухвалою Бородянського районного суду від 12 листопада 2020 року справа була прийнята до провадження. В судове засідання позивач не з`явився, просив справу розглядати без його участі. Відповідач та його представник [PERSON] в судове засідання також не з`явились, просили справу розглядати без їх участі. 11 червня 2018 року представником відповідача [PERSON] було надано відзив на позов, в якому він вважав, що позов не підлягає до задоволення в повній мірі, оскільки з 19 вересня 2016 року [PERSON] не є співвласником квартири, так як свою частку вона подарувала [PERSON] , про що достовірно відомо позивачу, який оспорив вказаний договір дарування в судовому порядку, з 14 листопада 2015 року [PERSON] знята з реєстрації в цій квартирі. Не заперечував щодо часткового задоволення позовних вимог в частині відшкодування витрат позивача по оплаті комунальних послуг з опалення та газопостачання за період з січня 2015 року по вересень 2016 року при наданні ним оригіналів квитанцій по оплаті. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що позивач є власником частки квартири [ADDRESS] , інша частка даної квартири з 26 грудня 1996 року належала [PERSON] , що встановлено рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 31 грудня 2015 року (а.с.93-98). Як вбачається з матеріалів справи (а.с.83-85), [PERSON] була зареєстрована у вказаній квартирі з 25 березня 1993 року по 14 листопада 2015 року. 19 вересня 2016 року [PERSON] належну їй частку квартири подарувала [PERSON] , що вбачається з матеріалів справи (а.с.86-92) та визнається сторонами. За змістом ст.319,322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до ст.66,67,162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з наданих позивачем копій квитанцій, ним сплачено за утримання будинку та прибудинкової території (квартплата) 24 лютого 2016 року - 121,18 грн. та 21 вересня 2016 року - 240,96 грн., що разом становить 362,14 грн. /а.с.40/. Таким чином, [PERSON] як власник частки квартири, зобов`язана була відшкодувати позивачу частину сплачених ним коштів в розмірі 181,07 грн. (362,14 грн. : 2). При цьому суд не приймає до уваги квитанції щодо сплати позивачем коштів за житлово-комунальні послуги після 19 вересня 2016 року, оскільки [PERSON] в той час вже не була співвласником вказаної квартири. Надані позивачем рахунки на оплату житлово-комунальних послуг судом також не приймаються до уваги, так як підтвердження сплати зазначених у них платежів суду не надано. Як вбачається з копії матеріалів спадкової справи /а.с.135-150/, [INFO] [PERSON] померла і спадщину після неї прийняв її чоловік - відповідач по справі [PERSON] . Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. Оскільки відповідач [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] , то він, як спадкоємець померлої, зобов`язаний відшкодувати позивачу завдані йому збитки внаслідок сплати коштів на утримання спільної квартири. За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позов, стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по оплаті житлово-комунальних послуг 181,07 грн. Зважаючи на викладене, в іншій частині в позові необхідно відмовити. Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позов задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 10,33 грн., виходячи з розрахунку: 181,07 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 640 грн. (сума сплаченого судового збору) / 11219,48 грн. (розмір заявлених позовних вимог). Визначаючи розмір витрат по наданню правничої допомоги, що підлягає відшкодуванню позивачу, суд приймає до уваги, що ним сплачено представнику 6000 грн. за 24 години його роботи (а.с.70-72), в той час, як фактично він приймав участь у судових засіданнях 23 травня 2018 року - 13 хвилин, 3 грудня 2018 року - 27 хвилин, 2 липня 2019 року - 10 хвилин, 17 жовтня 2019 року - 10 хвилин, а всього - 60 хвилин, витрачені ним 4 години на вчинення дій з метою досудового врегулювання спору не відноситься до судових витрат, а тому визнає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по наданню правничої допомоги 52,45 грн., виходячи з розрахунку: 181,07 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 3250 грн. (6000 грн. : 24 години = 250 грн./год. х 13 годин витраченого представником часу згідно акту виконаних робіт (а.с.71)) / 11219,48 грн. (розмір заявлених позовних вимог).

Outcome: partial