Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Ічнянського районного суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання батьківства та про внесення змін до актового запису про народження дитини відомостей про батька. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що у 2021 році він познайомився з [PERSON] , з якою мав близькі стосунки. З 2014 року [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] , який з осені 2020 року перебуває в місцях позбавлення волі. В період спільного проживання у них [INFO] народилася спільна дитина син - [PERSON] . У зв`язку з тим, що відповідачі перебували в шлюбі та шлюб не розірваний , сина записано за правилами ст.122 СК України, тобто в свідоцтві про народження дитини батьком записано [PERSON] . В дійсності біологічним батьком дитини є позивач [PERSON] , який визнає своє батьківство, щодо [PERSON] , [INFO] , однак позивач вважає, що його права порушені, оскільки він не записаний як батько у свідоцтві про народження дитини, тому був вимушений звернутись до суду з вищевказаним позовом. Ухвалою судді Ічнянського районного суду Чернігівської області від 02 лютого 2023 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Позивач у підготовче засідання не з`явилися, подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі. Відповідачка у підготовче засідання не з`явилася, проте подала заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. В заяві, надісланій через електронну пошту, позов визнає та просить його задовольнити, а також розглянути справу у його відсутності. Третя особа - представник Ічнянського ВДРАЦС в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Проти заявлених позовних вимог не заперечує. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає за можливе ухвалити рішення у справі в підготовчому засіданні, у зв`язку з існуванням визначених ч.3 ст.200 ЦПК України умов, та задовольнити позовні вимоги з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] , народився [INFO] , батьками якого вказано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10 січня 2023 року (а.с.6). Згідно з вимогами ч.1 ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до вимог ч.2 ст.128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Згідно з вимогами ч.3 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно з п. 6.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має виходити зі змісту ч. 2 ст. 128 СК України, відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню ( ч.1 ст. 61 ЦПК України). У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини (п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Відповідно до ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно з вимогами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, оскільки в ході розгляду справи судом знайшов своє підтвердження факт того, що позивач [PERSON] є біологічним батьком дитини, що не заперечує мати дитини [PERSON] , яка виступає відповідачем у справі, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки позивач не вимагав відшкодування судових витрат,понесених ним по сплаті судового збору, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалося. На підставі викладеного та

Outcome: approved