Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

11.10.2022 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , треті особи без самостійних вимог - орган опіки та піклування Єланецької селищної ради Миколаївської області, орган опіки та піклування Самгородоцької сільської ради Хмільницького району Вінницької області про позбавлення батьківських прав Свої вимоги мотивує тим, що він народився [INFO] , відповідачі є його батьками. В 2006 році відповідачі розірвали шлюб та припинили сімейні відносини. Батько [PERSON] виїхав до Вінницької області і з того часу участь у його вихованні припинилася. З 2006 року по 2010 рік він проживав разом з матір`ю [PERSON] у с. Дружелюбівка Єланецького району Миколаївської області. З 2010 року по 2017 рік відповідачка народила ще двох дітей і вони разом проживали в с.м.т. Єланець. За цей час [PERSON] не виконувала батьківські обов`язки, часто вживала алкогольні напої, не приділяла належної уваги дітям. З 2018 року по теперішній час він проживає разом з бабусею, відповідачка не бере участі у його вихованні, утриманні, не проявляє до нього турботи, піклування та любові, не виявляє бажання спілкуватися з ним. Посилаючись на те, що відповідачі ухиляються від виконання батьківських обов`язків, просив суд позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно нього. Ухвалою від 20.10.2022 року суддя прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі, а також вирішила розглядати дану справу за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Єланецького районного суду Миколаївської області від 27.12.2022 року витребувано від органу опіки та піклування Самгородоцької сільської ради Хмільницького району Вінницької області висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] ; закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Єланецького районного суду Миколаївської області від 06.02.2023 року витребувано від органу опіки та піклування Єланецької селищної ради Миколаївської області висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили задовольнити його повністю. В разі неявки відповідачів просили провести заочний розгляд справи. Відповідачі у визначений строк відзив до суду не направили, у судові засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили, тому, у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, за заявою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Представник третьої особи без самостійних вимог - органу опіки та піклування Єланецької селищної ради Миколаївської області у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Представник третьої особи без самостійних вимог - органу опіки та піклування Самгородоцької сільської ради Хмільницького району Вінницької області у судове засідання не з`явилася, до суду направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги [PERSON] підтримує у повному обсязі. Вислухавши позивачку, її представника, представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд прийшов до слідуючого висновку. Так, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Положеннями ст. 3 Конвенції про права дитини (ратифікована Україною 27.02.1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 164 СК України передбачено вичерпний перелік обставин, за яких матір або батька може бути позбавлено батьківських прав щодо усіх дітей або когось з них. Батьки можуть бути позбавленні батьківських прав у разі, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом статті 164 СК України позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (пункт 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав"). Відповідно до ст. 150 СК України, ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] народився позивач [PERSON] (а.с. 5-6). Із матеріалів справи слідує, що відповідачі є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого виконавчим комітетом Малоукраїнської сільської ради Єланецького району Миколаївської області, актовий запис №1 від 11.05.2005 року (а. с. 6). В судовому засіданні встановлено, що з 2018 року року по теперішній час позивач [PERSON] проживає разом зі своєю бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Наразі [PERSON] є учнем Єланецького професійного аграрного ліцею. Вихованням дитини відповідачі не займаються, батьки дитини жодного разу до вказаного закладу не з`явилися, не цікавились його навчанням (а.с. 11). Відповідач [PERSON] з 2006 року залишив сім`ю і виїхав на постійне місце проживання до Вінницької області. З того часу участь відповідача у вихованні та утриманні сина [PERSON] припинилася. Відповідач не проявляв жодного інтересу до сина, не піклувався про його стан здоров`я, фізичний та духовний розвиток, не вітав його зі святами, не проявляв жодної заінтересованості до його особистого життя, не цікавився успіхами, навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечував необхідного харчування, медичного огляду, лікування. Фактично батько жодного разу не спілкувався зі своїм сином, не проявляв батьківської любові, турботи та не здійснював утримання. Відповідачка [PERSON] не приділяла належної уваги сину, не займалася його вихованням та утриманням, не піклувалась про нього, часто зловживала алкогольними напоями, на протязі тривалого часу не проживає разом з сином, неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, тобто за ухилення від виконання батьківських обов`язків та ст. 178 КУпАП, тобто розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних напоїв в заборонених законом місцях. Як вбачається з копії наказу № 12 від 04.05.2018 року Єланецького районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Єланецької районної державної адміністрації сім`ю відповідачки [PERSON] взято під соціальний супровід (а.с. 7). Із акту обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] від 14.04.2022 року слідує, що в будинку повний безлад, не створено умови для проживання дітей, продуктами харчування забезпечені в недостатній кількості, присадибна ділянка не обробляється, підсобне господарство не тримають, сім`я проживає за рахунок тимчасових заробітків співмешканця та стипендії сина (а.с. 14). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що відповідачі свідомо ухиляються від виконання батьківських обов`язків по відношенню до сина [PERSON] , не займаються його вихованням та утриманням, не піклуються про нього, не проявляють батьківської турботи, не створили елементарних умов для проживання сина, своєю поведінкою шкідливо впливають на формування його як особистості. Висновком органу опіки та піклування Єланецької селищної ради Миколаївської області від 18.10.2022 року визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до сина [PERSON] , [INFO] за ухилення від виконання батьківських обов`язків (а. с. 83). Висновком органу опіки та піклування Єланецької селищної ради Миколаївської області від 28.02.2023 року визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до сина [PERSON] , [INFO] за ухилення від виконання батьківських обов`язків (а. с. 114). Також суд бере до уваги ту обставину, що відповідачі не вважали за необхідне з`явитися у судове засідання для надання особистих пояснень, надання доказів, які підтверджують належне виконання батьківських обов`язків і спростовують доводи позивача. Вказані фактори як кожен окремо, так і в сукупності, перебувають в причинному зв`язку з винною поведінкою відповідачів і розцінюються судом як свідоме ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню сина. Відповідно до роз`яснень пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Згідно судової практики Європейського суду з прав людини, між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які у залежності від природи та важливості можуть переважати над інтересами батьків (справа "Хант проти України", п. 54). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Виходячи з наведеного, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дітей. Суд враховує, що відповідачі не займаються вихованням, навчанням та утриманням свого сина, не піклуюся про його фізичний і духовний розвиток, не цікавляться його життям, станом здоров`я, інтересами та вподобаннями, підготовкою до самостійного життя, не спілкуюся з ним в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не проявляють ініціативи до зустрічей, є свідченням того, що відповідачі не займаються вихованням свого неповнолітнього сина та виконанням своїх батьківських обов`язків щодо нього. При вирішенні справи суд приходить до висновку, що така поведінка відповідачів є зразком байдужого, зневажливого ставлення до поняття сім`ї та людей, з якими він перебуває у родинному зв`язку. З огляду на викладене, з метою захисту інтересів дитини, суд прийшов до висновку про необхідність позбавлення батьківських прав відповідачів [PERSON] та [PERSON] по відношенню до сина [PERSON] , [INFO] . На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь держави по 992,40 грн. судового збору. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved