Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

ПРАВОВІ ПОЗИЦІЇ СТОРІН У СПРАВІ Правова позиція позивача, зміст та обґрунтування позовних вимог Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить суд: - визначити місце проживання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . - стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання малолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] у розмірі однієї чверті із всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обгрунтування позову позивач зазначає, що 20 травня 2014 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Самбору Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області. У цьому шлюбі у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження дитини серії [NUMBER] . Оскільки відносини між ними не складались та відповідач постійно зловживав алкоголем та на фоні алкогольного сп`яніння вчиняв скандали, позивач вирішила припинити з ним шлюбно-сімейні стосунки, фактично відносини припинились остаточно 15.11.2018 року. З того часу вона проживає у с. Биличі разом із дитиною. Рішенням Старосамбірського районного суду від 29.12.2020 року шлюб між ними був розірваний. Після розлучення дочка продовжує проживати з нею за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №2498 від 22.05.2019 року, актом обстеження матеріально - побутових умов проживання гр. [PERSON] від 22.05.2019 року та актом обстеження матеріально - побутових умов проживання [PERSON] від 18.10. 2022 р. Позивач повністю опікується інтересами і потребами дитини, піклується про неї, займається вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям дитини. в свою чергу, відповідач не проявляє жодного інтересу до дитини та матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Позивач ніколи не перешкоджала і не має наміру у подальшому перешкоджати спілкуванню батька з дитиною, проте відповідач у грудні 2019 року приходив за місцем її фактичного проживання у стані алкогольного сп`яніння та вимагав побачення з дитиною. У зв`язку із вчиненням ним правопорушення передбаченого ч.2 ст. 173-2 КпАП України, його було притягнуто до адміністративної відповідальності за насильство в сім`ї на підставі постанови Старосамбірського районного суду від 13.01.2020 року. Дочка навчається у Билицькій гімназії у 2 класі, що підтверджується довідкою №30 від 14.10.2022 року. Відповідно до характеристики [PERSON] від 17.10.2022 року, дитина виявляє виняткові можливості, відзначається цілеспрямованістю і наполегливістю у виконанні навчальних завдань, особливо під час самостійних робіт. Допомагає ефективно співпрацювати групі, досить часто виявляє лідерство. Працюючи у групі бере на себе відповідальність за виконану роботу. Логічно обґрунтовує відповіді. Дівчинка схильна до активної діяльності. У стосунках з однокласниками проявляє добродушність, доброзичливість. Саме позивач приводить дитину на навчання та цікавиться її успішністю. Відповідач жодного разу не з`являвся до школи та не цікавився досягненнями чи невдачами дитини. Позивач працює вчителем іноземної мови у Билицькій гімназії та має можливість матеріально утримувати дитину та забезпечувати усім необхідним для її фізичного, духовного та розумового розвитку. Їй на праві власності належить житловий будинок по [ADDRESS] та згідно технічного паспорта у будинку є дві кімнати, кухня та дитина маж добрі умови для проживання. Позивач повністю віддає дитині свою любов і турботу, велику увагу приділяє розвитку дитини. Окрім відвідин навчального закладу, вона з дочкою грає у розвиваючі ігри, читає книжечки, розглядає розвиваючі картинки, кіно та мультики, розповідає казки, навчає готувати домашні страви та піклуватись про чистоту в домі тощо. Батько дитини не приходить та не цікавиться дочкою, не бере участі ні у її вихованні, ні у її утриманні. Позивачем створені найкращі умови для дитини, в неї є свій дитячий куточок, де вона грається, є спальний куточок, де вона відпочиває, дитина забезпечена іграшками та іншими речами для розвитку, навчання та відпочинку. Виходячи з інтересів дочки, позивач вважає за доцільне визначити місце проживання доньки із нею. Правова позиція відповідача, зміст заперечень проти позову 14.02.2023 року Відповідач подав відзив на позовну заяву, де зазначив, що позов він визнає частково. В обґрунтування своєї правової позиції відповідач вказує, що він не заперечує проти визначення місця проживання дочки з матір`ю. Що стосується тверджень позивачки про те що він не надає жодних коштів на утримання дочки є безпідставними і надуманими. Сторони у справі дійсно перебували у шлюбі та мають від шлюбу спільну дитину. Після припинення спільного проживання з дружиною, відповідач переїхав проживати до своїх батьків в сусіднє село, проте не переставав турбуватися за доньку. Зазначає, що постійно надавав кошти як особисто так і передачею. Вітав подарунками на св`ята, придбав телефон для можливості спілкування, однак документально цього підтвердити немає можливості. Прагнучи спілкуватися з дочкою часто приходив по її місцю проживання, однак все закінчувалося не дуже добре, позивачка робила все, щоб зашкодити нормальному спілкуванні з дочкою. Позовні вимоги визнає частково, а саме: щодо визначення місця проживання дитини з матір`ю він не заперечує; стосовно стягнення аліментів просить призначити мінімальний розмір стягнення. Правові позиції сторін в судовому засіданні Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник служби у справах дітей в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 06.02.2023 року в канцелярію суду подав висновок про визначення місця проживання дитини. Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ Згідно копії свідоцтва про народження батьками [PERSON] , [INFO] є сторони у справі - [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 29.12.2020 року розірвано шлюб між сторонами у справі. Згідно висновку від 22.12.2022 №121 органу опіки та піклування Бісковицької сільської ради про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , встановлено, що орган опіки і піклування Бісковицької сільської ради вважає за доцільне визначити місце проживання дитини [PERSON] [INFO] разом з матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Відповідно до характеристики, виданої Билицькою гімназією Бісковицької сільської ради, учениця 2 класу [PERSON] у навчальній діяльності виявляє виняткові можливості, відзначається цілеспрямованістю й наполегливістю у виконанні навчальних завдань, особливо під час самостійних робіт. До школи дитину приводить мати та цікавиться її успішністю, допомагає у навчанні. Від початку навчального процесу батько не з`являвся у школі та не цікавився її успішністю. Батьківські збори не відвідував. Відповідно до характеристики, виданої старостою с. Лютовиська Самбірського району Львівської області на гр. [PERSON] [INFO] , жителя с. Лютовиська Самбірського району Львівської області, за час проживання на території села Лютовиська Самбірського району Львівської області зарекомендував себе з позитивної сторони. По характеру спокійний, врівноважений, доброзичливий. Серед жителів сільської ради користується повагою та авторитетом. До адміністративної відповідальності не притягувався. Відповідно до характеристики виданої старостою с. Лютовиська Самбірського району Львівської області на гр. [PERSON] [INFO] жительку с. Биличі Самбірського району Львівскої області, за час проживання в селі зарекомендувала себе з позитивної сторони. Відповідальна, спокійна, доброзичлива. Працює вчителем англійської мови початкових класів Билицької гімназії Бісковицької сільської ради. Скарг від сусідів та жителів села не поступало. До адміністративної відповідальності не притягувалася. На даний момент ведення між сторонами спільного господарства та сумісне проживання фактично припинено. На теперішній час дочка проживає із позивачем та перебуває на утриманні позивача, а також перебуває на самостійному вихованні позивача, потреби дитини забезпечуютьсчя позиачем у необхідному обсязі. Відповідач не проявляє до дитини уваги, не цікавиться життям дитини, її розвитком, участі у вихованні дитини не приймає. При цьому матеріальний стан позивача дозволяє в повній мірі забезпечити дитину необхіднім харчуванням, повномірним розвитком, корисним дозвіллям. Відповідач ж ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, та не приймає участі у здобутті дочки морального та фізичного виховання. Необхідність визначення місця проживання дитини із Позивачем викликана неналежною поведінкою Відповідача по відношенню до спільної дочки, відсутністю поваги до неї та прояву інтересу до її виховання. Намагання визначити місце проживання дитини із позивачем пов`язане з бажанням захистити інтереси дитини та її права на навчання, безпеку, належний догляд, збереження її сталих соціальних зв`язків із однолітками. Будинок, за адресою: [ADDRESS] , належить позивачу на праві власності. ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА, СУДОВА ПРАКТИКА, МОТИВИ СУДУ Згідно з частинами восьмою, дев`ятою\~статті 7\~Сімейного кодексу\~України (далі\~-\~СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8\~Закону України\~"Про\~охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України "Про охорону дитинства"). Згідно із ст.12\~Закону України\~"Про\~охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ч.1\~ст.\~160\~СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Статтею 161\~СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. У частинах першій-третій статті\~9\~Конвенції про\~права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1\~цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини насамперед необхідно виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан, тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 61-327цс18 відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161\~СК України та принципу 6 Декларації прав\~дитини про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав\~дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини. Враховуючи вищенаведені обставини,

Outcome: approved