Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що обслуговує серед інших і будинок [ADDRESS] , в якому мешкають відповідачі, які мають заборгованість за надані комунальні послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 15 068 грн. 64 коп. за період з 1 січня 2004 року по 31 серпня 2022 року, тому просить стягнути з відповідачів борг та сплачений при зверненні до суду судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з`явився про місце, день та час розгляду справи сповіщений належним чином, просив слухати справу в його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про місце, день та час слухання справи повідомлявся, подав письмовий відзив, в якому проти позову заперечив, зазначив, що він не є власником квартири, в ній не проживає та послугами позивача не користується. Просить застосувати строк позовної давності до заявлених позовних вимог. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 21 жовтня 2022 року в даній справі відкрите провадження та справа призначена до розгляду на 21 листопада 2022 року. Протокольною ухвалою головуючого від 21 листопада 2022 року відкладено розгляд справи до 20 грудня 2022 року у зв`язку з відсутністю доказів належного сповіщення відповідача. Протокольною ухвалою головуючого від 20 грудня 2022 року відкладено розгляд спарви до 13 січня 2023 року за клопотанням представника позивача. Протокольною ухвалою головуючого від 13 січня 2023 року відкладено розгляд справи до 7 лютого 2023 року, залучено до участі у справі третю особу - [PERSON] . Протокольною ухвалою головуючого від 7 лютого 2023 року відкладено розгляд справи до 13 березня 2023 року залучено [PERSON] в якості співвідповідача. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №657/477 про склад сім`ї та інформацією на запит (а.с.26,38). Згідно довідки Буринської міської ради Конотопського району Сумської області №263 від 11.11.2022 року [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , але без реєстрації місця проживання (а.с.94). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на нерухоме майно, квартира [ADDRESS] з 1 березня 2004 року належить на праві власності [PERSON] (а.с.101-102). Особовий рахунок № [NUMBER] відкритий на ім`я [PERSON] . Згідно карточки платника та зворотньої відомості за період з січня 2004 року по 30 червня 2010 року, з 1 липня 2010 року по 31 грудня 2016 року, з 1 січня 2017 року по 31 серпня 2022 року заборгованість складає 15068 грн. 64 коп. (а.с.6-9). Згідно ст. 256, 257 ЦПК України, позовна давність - це строк в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Згідно ст. 264 ЦПК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебігу позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Позивач ставить питання про стягнення заборгованості за період з 1 січня 2004 року по 31 серпня 2022 року. З вказаними вимогами до суду підприємство звернулося 18 жовтня 2022 року. Відповідач ставить питання про застосування строку позовної давності. З вищевказаного вбачається, що позивачем пропущений строк звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості за надані послуги за період з 1 січня 2004 року по 18 жовтня 2019 року, тому в цій частині вимог належить відмовити у зв`язку з пропуском строків позовної давності. КП «Міськводоканал» Сумської міської ради ставить питання про визнання причин пропуску строків позовної давності поважними, обгрунтовуючи свою позицію тим, що враховуючи велику кількість боржників, позивач не мав можливості стягнути дебіторську заборгованість в повному обсязі в судовому порядку, у зв`язку з відсутністю вільних грошових коштів на сплату судового збору. Крім цього посилається на введення у 2020 році на території України карантину, а у 2022 році воєнного стану. Суд критично ставиться до зазначених позивачем причин пропуску строків позовної давності, оскільки вказані обставини не свідчать про неможливість звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості аж з 2004 року, тим більше, якщо наявність заборгованості критично впливає на фінансовий стан підприємства взагалі. Тому, суд вважає за доцільне застосувати наслідки пропуску позовної давності, оскільки позивачем не надано достатнього обгрунтування щодо поважності його пропуску. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за період з 1 січня 2004 року по 18 жовтня 2019 року. Що стосується інших вимог, суд приходить до наступного висновку. Відповідач [PERSON] в відзиві підтвердив, що [PERSON] фактично в спірній квартирі не проживав, послугами КП «Міськводоканал» не користувався. [PERSON] визнав, що саме він є користувачем послуг та належним відповідачем у справі. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] є споживачем житлово-комунальних послуг, то повинен проводити їх оплату. Згідно ст. ст. 66-68 ЖК України, ст. 526 ЦК України, п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875, п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» від 10 січня 2002 року № 2918, п.п. 18, 30 «Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630 споживачі зобов`язані своєчасно вносити плату за водопостачання та водовідведення за затвердженими тарифами. В спірній квартирі не встановлено лічильника води, нарахування за надані послуги з водопостачання та водовідведення проводяться згідно з нормами водоспоживання. Згідно рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 20 квітня 1999 року №172 норма водоспоживання [ADDRESS] складає 300 л на добу на 1 особу. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично використовуються ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам про собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі №712/8916/17. Зважаючи на вказане, суд приходить до переконання, що з [PERSON] підлягає стягненню на користь КП «Міськводоканал» сума боргу за період з 1 листопада 2019 року по 31 серпня 2022 року в розмірі 5782 грн. 36 коп. Вирішуючи питання щодо судових витрат суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до позову додано квитанцію про сплату судового збору на суму 2481 грн. 00 коп. За таких обставин та враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, суд вважає, що з відповідача, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути суму судового збору на користь позивача пропорційно до задоволених вимог у розмірі 942 грн. 78 коп. (38% від 2481,00 грн.).

Outcome: partial