Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

Позивач 02 травня 2022 року звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, у якому просила стягнути з відповідача на користь позивача неустойку за прострочення сплати аліментів у сумі 65\~694,34 грн. Позов мотивований тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2016 року з відповідача стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З червня 2021 року та по теперішній час відповідач не сплачує аліменти на утримання дітей. Станом на 31 березня 2022 року розмір заборгованості відповідача зі сплати аліментів становить 51\~417,50 грн. Станом на 31 березня 2022 року кількість днів прострочення складає 304 дні, а пеня 14\~276,84 грн. Тому відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача 65 694,34 грн., з яких: 51 417,50 грн. заборгованість по сплаті аліментів, 14 276,84 грн. пеня. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Позивач надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Письмових заяв та/або відзиву від нього не надходило. На підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 8, 9). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , починаючи з 12 липня 2016 року і до досягнення ними повноліття (а.с. 3). Згідно з розрахунком Васильківського відділу державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів станом на 31 березня 2022 року складає 51\~417,50 грн. (а.с. 12). Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року № 14-37цс18, а тому повинна враховуватись судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Відповідно до розрахунку пені, наданого позивачем, її розмір становить 14 276,84 грн. Разом з тим, вказаний розрахунок позивачем проведений всупереч правовій позиції, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року № 14-37цс18. Виходячи з даних розрахунку про стан заборгованості по аліментах станом на 31 березня 2022 року, виходячи з кількості днів прострочення сплати аліментів, за період який позивач просить стягнути пеню: 1) за квітень 2021 р. 1\~540,22 грн. ( заборгованість) х 11 (дні) х 1 % = 169,42 грн.; 2) за травень 2021 р. 4\~200,66 грн. (заборгованість) х 42 (дні) х 1 % = 1\~764,27 грн.; 3) за червень 2021 р. 4\~200,66 грн. (заборгованість) х 72 (дні) х 1 % = 3\~024,48 грн.; 4) за липень 2021 р. 4\~432,66 грн. (заборгованість) х 103 (дні) х 1 % = 4 565,64 грн.; 5) за серпень 2021 р. 4 432,66 грн. (заборгованість) х 134 (дні) х 1 % = 5\~939,76 грн.; 6) за вересень 2021 р. 4 432,66 грн. (заборгованість) х 164 (дні) х 1 % = 7\~269,56 грн.; 7) за жовтень 2021 р. 4\~696,33 грн. (заборгованість) х 195 (дні) х 1% = 9\~157,84 грн.; 8) за листопад 2021 р. 4 696,33 грн. (заборгованість) х 225 (дні) х 1 % = 10\~566,74 грн.; 9) за грудень 2021 р. 4 696,33 грн. (заборгованість) х 256 (дні) х 1 % = 12\~022,60 грн.; 10) за січень 2022 р. 4 696,33 грн. (заборгованість) х 287 (дні) х 1 % = 13\~478,47 грн.; 11) за лютий 2022 р. 4 696,33 грн. (заборгованість) х 315 (дні) х 1 % = 14\~793,44 грн.; 12) за березень 2022 р. 4 696,33 грн. (заборгованість) х 346 (дні) х 1 % = 16 249,30 грн. Таким чином, загальна сума пені за прострочення сплати аліментів становить: 91\~731,96 грн. Разом з тим, позивачем заявлені вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів в розмірі 14 276,84 грн., а суд відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, тому позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення неустойки за прострочення сплати аліменти підлягають частковому задоволенню в межах заявлених позивачем вимог в розмірі 14 276,84 грн. Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості зі сплати аліментів суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Згідно ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Отже, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду, передбачений статтею 71 цього Закону, відповідно до частини восьмої якої суд вирішує питання заборгованості із сплати аліментів лише в разі спору про її розмір. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення заборгованості зі сплати аліментів є передчасними, оскільки жодною зі сторін не оспорювався її розмір, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення заборгованості зі сплати аліментів задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 073,60 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. На підставі викладеного та

Outcome: partial