Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

У грудні 2022 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулася до суду із позовом до [PERSON] \~\~(далі по тексту - відповідач), про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що 29.08.2022 року між нею та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Білошицькою М.В. За вищевказаною адресою залишився зареєстрованим відповідач [PERSON] , разом з тим відповідач в даній квартирі не проживає, залишив квартиру добровільно, витрат по сплаті житлово-комунальних послуг не несе, вселитися не намагався. Враховуючи вищевикладене, позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Ухвалою суду від 30.12.2022 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Подала до суду заяву в якій просила суд розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду заяву про визнання позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що спірним житловим приміщенням є квартира за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартирою користується позивач на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Білошицькою М.В. Згідно із\~ст. 405 ЦК України\~особа втрачає право на користування цим житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік. Той факт, що відповідач не проживає у спірній квартирі підтверджується, окрім пояснень позивача, викладених у позовній заяві, актом від 24.12.2022 року, про факт не проживання за вищевказаною адресою [PERSON] . Норми статей\~15,16,\~386,\~391 ЦК\~гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому. Відповідно до положень норм статей\~16,\~391,\~386 ЦК України\~власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Згідно\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1\~ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У силу ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч.1\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Постановою Верховного Суду України у справі № 6-57цс11 від 16.01.2012 р. визначено, що вказаний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, а положення\~статті 7 цього Закону\~застосовуються до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Пунктами 33, 34 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 р. передбачено, що відповідно до положень ст.ст.\~391,\~396 ЦК України\~позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та враховуючи те, що позивач є власником квартири, у якій фактично не проживає, але значиться зареєстрованим відповідач, що створює перешкоди та порушує права дійсного власника, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а тому вважає необхідним усунути перешкоди позивачу у здійсненні права користування квартирою за адресою: [ADDRESS] , шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування цією квартирою. Відповідно до\~ст.141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved