Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (далі - відповідач, АТ КБ «ПриватБанк»), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Державного підприємства «Національні інформаційні системи» в особі державного реєстратора Боровкової Людмили Вікторівни (далі - третя особа, ДП «Національні інформаційні системи» в особі державного реєстратора Боровкової Л.В.), в якому просить: усунути порушення його прав власника автомобіля VOLVO FL6, номер шасі [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , - визнати недійсним запис у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, вчинений 09.01.2019 року за № 17246797 державним реєстратором Боровковою Л.В., ДП «Національні інформаційні системи», м. Київ, за зверненням обтяжувача АТ КБ «ПриватБанк» в частині накладення обтяження на об`єкт - транспортний засіб VOLVO FL6, номер шасі [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , а також стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір. В обґрунтування позову позивач зазначає, що він є власником транспортного засобу - автомобіля VOLVO FL6, номер шасі [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , право власності на який позивач набув на підставі договору купівлі-продажу від 30.10.2018 року та зареєстрував 02.11.2018 року. У 2020 році позивачу стало відомо, що належний йому автомобіль перебуває в обтяженні, яке зареєстровано 09.01.2019 року за зверненням АТ КБ «ПриватБанк» державним реєстратором Боровковою Л.В., ДП «Національні інформаційні системи», м. Київ, на підставі договору застави № 0712/013М, виданого 20.12.2007 року Закритим акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк» (далі - ЗАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк»; боржником є [PERSON] (далі - [PERSON] ). Позивачу було видано інший державний номерний знак - [NUMBER] . Приватне обтяження рухомого майна - заборона відчуження спірного автомобіля зареєстроване 09.01.2019 року, тобто через 2 місяці після придбання позивачем зазначеного автомобіля, відтак позивач є добросовісним набувачем. Позивач вважає, що у державного реєстратора були відсутні підстави для обтяження належного йому рухомого майна, оскільки позивач не мав і не має зобов`язань перед АТ КБ «ПриватБанк», на час придбання позивачем автомобіля зареєстровані обтяження на нього у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні. Враховуючи наведене, позивач є добросовісним власником спірного автомобіля. На звернення позивача щодо припинення обтяження належного йому автомобіля відповідач надав відповідь, що обтяження не знято у зв`язку з існуючою заборгованістю за кредитним договором з клієнтом, заставою за яким виступає спірний автомобіль, тому підстави для припинення обтяження відсутні. Посилаючись на вказані обставини та враховуючи, що позивач є добросовісним набувачем рухомого майна, щодо якого зареєстровано обтяження, його протиправно позбавлено можливості розпоряджатись своїм майном, на підставі ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст.ст. 319, 388, 391 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) позивач звернувся до суду з указаним позовом. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.09.2021 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у цивільній справі за позовом [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанк», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ДП «Національні інформаційні системи» в особі державного реєстратора Боровкової Л.В., про зобов`язання вчинити дії та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 11.11.2021 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11.11.2021 року відкладено розгляд справи на 22.02.2022 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.02.2022 року відкладено розгляд справи на 22.04.2022 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.04.2022 року відкладено розгляд справи на 11.08.2022 року. 10.08.2022 року до суду надійшли пояснення представника відповідача, у яких він просить відмовити в задоволенні позову. Пояснення обґрунтовані тим, що позов є необґрунтованим та безпідставним з огляду на наступне. 20.12.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитну угоду № 0712/012М, згідно з якою банк надав позичальнику кредит у розмірі 180 000 доларів США терміном до 19.12.2012 року. На забезпечення виконання зобов`язань за цією кредитною угодою 20.12.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір застави автотранспорту № 0712/013М/1, предметом якого є чотири автомобілі, у тому числі, автомобіль VOLVO FL6Н, 2004 року випуску, синього кольору, номер шасі [NUMBER] , фургон, державний номерний знак [NUMBER] . Оскільки вказана кредитна угода є діючою, відтак, і договір застави є діючим, АТ КБ «ПриватБанк» згоду на відчуження спірного автомобіля [PERSON] не давало, відчуження належного [PERSON] автомобіля не здійснювалось в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу, тому в силу ст. 27 Закону України «Про заставу», ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» зареєстроване обтяження зберігало силу для нового власника. У зв`язку із замінуванням суду судове засідання, призначене на 10.11.2022 року, знято з розгляду та призначено наступне судове засідання на 01.03.2023 року. Позивач у судове засідання не з`явився; про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином; представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився; про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином; подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника відповідача. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля VOLVO FL6, номер шасі [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу від 30.10.2018 року № 3692, укладеного між [PERSON] та [PERSON] . Згідно з копією витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 19.08.2020 року № 67598941, реєстратором Боровковою Л.В., ДП «Національні інформаційні системи», м. Київ, 09.01.2019 року зареєстроване приватне обтяження за № 17246797; тип обтяження: застава рухомого майна; документ-підстава: договір застави, серія та номер: 0712/013М, виданий: 20.12.2007 року, видавник: ЗАТ КБ «ПриватБанк». Об`єкт обтяження, зокрема: інший транспортний засіб VOLVO FL6Н, номер об`єкта: [NUMBER] , номер державної реєстрації: [NUMBER] . Відомості про обмеження відчуження: заборонено відчужувати. Боржник: [PERSON] . Обтяжувач: АТ КБ «ПриватБанк». Термін дії обтяження: 09.01.2024 року. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. За змістом ст. 1 Закону України «Про заставу», ст. 572 ЦК України застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель), має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ч. 4 ст. 577 ЦК України, моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу», застава зберігає силу, якщо однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої вимоги іншій особі або переведення боргу, який виник із забезпеченої застави. Разом з тим, зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Порядок внесення до Державного реєстру обтяжень рухомого майна відомостей про виникнення, зміну та припинення обтяжень регламентується Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», Порядком ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 року № 830, Інструкцією про порядок ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна та заповнення заяв, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 29.07.2004 року № 73/5, наказом Міністерства юстиції України від 07.07.2006 року № 57/5 «Про визначення реєстраторів Державного реєстру обтяжень рухомого майна». Відповідно до ст. 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна. За положеннями ст. 4 цього Закону, обтяження поділяються на публічні (виникають на підставі закону або рішення суду) та приватні (забезпечувальні та інші договірні). Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Згідно ст. 11 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом. За положеннями ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного суду від 06.02.2018 року у справі № 333/6700/15-ц. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] набув право власності на спірний автомобіль VOLVO FL6, номер шасі [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , 30.10.2018 року на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу. Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач надав копію розширеного витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 17.02.2016 року № 48975644, згідно з яким реєстратором: Дніпропетровська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України 24.12.2007 року зареєстровано приватне обтяження за № 6290451; тип обтяження: усі типи. Об`єкт обтяження, зокрема: інший транспортний засіб VOLVO FL6Н, номер об`єкта: [NUMBER] , номер державної реєстрації: [NUMBER] . Відомості про обмеження відчуження: заборонено відчужувати. Боржник: [PERSON] . Обтяжувач: ЗАТ КБ «ПриватБанк». Термін дії обтяження: 24.12.2012 року. Термін дії обтяження після змін відомостей про обтяження: 09.11.2017 року. Таким чином, з указаного розширеного витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 17.02.2016 року № 48975644 вбачається, що термін дії обтяження спірного автомобіля сплив 09.11.2017 року. Разом з тим, згідно з копією витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 19.08.2020 року № 67598941, реєстратором Боровковою Л.В., ДП «Національні інформаційні системи», м. Київ, було зареєстровано приватне обтяження спірного автомобіля 09.01.2019 року, тобто вже після набуття позивачем права власності на спірний автомобіль. З огляду на зазначене, судом встановлено, що на час придбання спірного автомобіля позивачем - 30.10.2018 року у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна не було зареєстровано обтяження автомобіля VOLVO FL6Н, номер об`єкта: [NUMBER]. З огляду на вищевказані норми закону та встановлені фактичні обставини у справі, суд вважає, що позивач є третьою стороною у правовідносинах, що випливають з договору застави, а тому за відсутності відповідного запису в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, він є добросовісним набувачем, оскільки не знав і не міг знати про наявність договору застави, укладеного між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк». Так, реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому вона зберігає чинність при переході власності предмета застави до іншої особи, але в такому випадку має значення факт здійснення реєстрації такого обтяження у відносинах, що виникають з третіми особами. За приписами ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі ст. 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. У разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який не мав на це права, таке забезпечення є чинним, якщо в Державному реєстрі немає відомостей про попереднє обтяження відповідного рухомого майна. Обтяжувач, права якого порушені внаслідок дій боржника, визначених цією статтею, вправі вимагати від боржника відшкодування завданих збитків. У постановах Верховного Суду від 18.12.2019 року у справі № 619/4033/18, від 07.04.2020 року у справі № 761/48585/18, від 06.02.2018 року у справі № 333/6700/15-ц, від 11.09.2019 року у справі № 573/1105/17, від 25.11.2019 року у справі № 757/17150/17-ц, від 18.12.2019 року у справі № 619/4033/18 міститься правовий висновок, що відповідно до вимог чинного законодавства України застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно ч.ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. З огляду на те, що на час відчуження та придбання позивачем спірного транспортного засобу у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні відомості про обтяження, суд вважає, що в даному випадку підстави для збереження чинності застави для нового власника майна відсутні. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За положеннями ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи, що обтяження на належний позивачу на праві власності транспортний засіб, який він набув на законних підставах, накладено вже після набуття цього права власності позивачем, у зв`язку з чим він позбавлений можливості здійснювати право власності на власний розсуд, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими. Доводи відповідача про те, що застава зберігає силу у разі переходу права власності до іншої особи, є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки на момент придбання позивачем спірного транспортного засобу на підставі відплатного договору запис щодо обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна був відсутній, а отже позивач є добросовісним набувачем. Статтею 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено підстави для внесення записів до Державного реєстру. Відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження. Згідно п. 2 Інструкції про порядок ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна та заповнення заяв, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29.07.2004 року № 73/5, внесення до Державного реєстру відомостей про обтяження рухомого майна здійснюється реєстратором на підставі «Заяви про реєстрацію обтяження рухомого майна». Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. З огляду на викладене, внесення до Державного реєстру обтяжень рухомого майна відомостей про припинення обтяжень рухомого майна може бути здійснено на підставі відповідної заяви обтяжувача або рішення суду. За положеннями ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про обґрунтованість позову. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем понесені в якості судових витрат витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп. за подання позову до суду, що підтверджується квитанцією від 19.08.2021 року № 97. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 908 грн. 00 коп. у відшкодування судових витрат.

Outcome: approved