Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-09 00:00:00

У січні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про часткове звільнення від обов`язку сплати аліментів, зменшення розміру аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що за рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 19 грудня 2014 року з нього стягуються аліменти на користь відповідача [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ними повноліття, починаючи з 25 листопада 2014 року. З часу ухвалення судового рішення змінився його сімейний стан, оскільки після розлучення з [PERSON] у нього виникли шлюбні відносини з [PERSON] , яка [INFO] народила доньку [PERSON] , батьком якої він є, також за рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області з нього на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] і на утримання [PERSON] до досягнення донькою трирічного віку.Посилаючись на те, що [INFO] їхня донька [PERSON] , [INFO] , загинула від ураження електричним струмом, однак Арбузинський відділ ДВС у Первомайському районі Миколаївської області ПМУ МЮ (м.Одеса) продовжує стягнення аліментів у розмірі, визначеному рішенням суду, а також на зміну сімейного та матеріального стану, позивач прохав звільнити його від сплати аліментів на користь відповідача на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , стягнутих за рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 19 грудня 2014 року, зменшити розмір стягнутих за рішенням суду аліментів з 1/3 частини на 16.5% його заробітку щомісячно. Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 25 січня 2023 року провадження по справі відкрито. У судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, не заперечувала щодо звільнення позивача від обов`язку сплати аліментів на утримання померлої доньки [PERSON] , вважала, що відповідач повинен сплачував їй аліменти у розмірі частини заробітку. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Арбузинського відділу державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у судове засідання не з`явився, письмових пояснень по справі не надав. Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, суд приходить до наступного. Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 19 грудня 2014 року зпозивача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ними повноліття, починаючи з 25 листопада 2014 року. Виконавчий лист про стягнення з позивача аліментів перебуває на виконанні у Арбузинському відділі ДВС у Первомайського району Миколаївської області ПМУ МЮ (м.Одеса), про що свідчить постанова про відкриття виконавчого провадження від 03 травня 2018 року. [INFO] донька позивача [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Зважаючи на те, що остання померла, обов`язок позивача як батька дитини щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття, передбачений ст. 180 Сімейного Кодексу України, припинився, а тому він підлягає звільненню від сплати аліментів на її утримання. [INFO] у позивача [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27 березня 2020 року Арбузинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). За такого, суд прийшов до висновку про те, що з 2020 року у позивача змінився сімейний стан, а саме: він створив нову сім`ю, в якій народилась дитина. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст.ст.180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Стаття 192 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, положення статей 181, 192 СК України дають підстави для висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, зокрема, значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів (постанова Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13). Підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак,зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів (постанова Верховного Суду (КЦС) від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19). Підсумовуючи такий підхід до визначення дійсних обставин для застосування правил статті 192 СК України, можна дійти висновку, що зміна сімейного стану є самостійною (достатньою) та незалежною, але не безумовною (беззастережною) обставиною для зменшення розміру утримання. Отже, логічний зв`язок обставин, передбачених статтею 192 СК України, з обов`язком утримувати дитину, свідчить, що зміна сімейного стану є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів тоді, коли ці обставини впливають на можливість виплачувати аліменти у раніше визначеному розмірі. У даній справі зміна сімейного стану позивача - створення нової сім`ї зумовила появу додаткових утриманців - малолітньої дитини та дружини, яка здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, а тому теж потребує матеріальної допомоги чоловіка. Тобто, зміна сімейного стану призвела до появи нових матеріальних (аліментних) зобов`язань у позивача, що у будь-якому разі вплинуло на матеріальний стан позивача та можливість надавати утримання доньці [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України). Згідно рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 01 лютого 2023 року з позивача на користь [PERSON] на її утримання до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] , трьохрічного віку стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку. Крім того, згідно рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 23 січня 2023 року з позивача на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 23 грудня 2022 року. Тобто, з позивача за рішеннями суду на користь [PERSON] стягуються аліменти у розмірі 1/2 частини з усіх видів його доходів, тобто 50 відсотків. Згідно частини 3 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. З урахуванням того, що рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 19 грудня 2014 року було визначено розмір аліментів на двох дітей, який повинен сплачувати позивач, як 1/3 частину всіх видів заробітку, за вирахуванням частини аліментів, яка припадала б на дитину, яка померла, у разі якщо остання була живою (1/6), а також у зв`язку з наявністю зміни сімейного стану позивача та сплату ним аліментів за двома рішеннями суду у розмірі частини заробітку, суд приходить до висновку про те, що розмір аліментів на утримання доньки [PERSON] має складати 1/6 частину заробітку відповідача. Суд вважає, що сплата аліментів позивачем в розмірі 1/6 частини зможе забезпечити дитині рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, буде достатнім з урахуванням прожиткового мінімуму на дитину. Аліменти в новому розмірі підлягають сплаті з дня набрання цим рішенням законної сили, що відповідає статті 192 Сімейного кодексу України щодо стягнення аліментів в зміненому розмірі та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». За такого, виконавчий лист про стягнення зпозивача [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ними повноліття, починаючи з 25 листопада 2014 року слід відкликати з подальшого виконання.

Outcome: approved