Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-19 00:00:00

У вересні 2022 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила позбавити [PERSON] , [INFO] , уродженця смт. Гребінки, Білоцерківського району Київської області батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та стягнути з [PERSON] на її користь судові витрати сплачені при зверненні до суду - судовий збір у розмірі 992,40 грн. Свої вимоги мотивувала тим, що 11.08.2017 року між сторонами було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу народився син - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з Відповідачем у Позивачки не склалося. Заочним Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05.05.2021 року шлюб було розірвано. Крім того, вказаним рішенням з Відповідача стягнуто аліменти на утримання сина. Під час проживання у зареєстрованому шлюбі з ініціативи Відповідача між ними постійно виникали сварки, свідком яких нерідко ставав їхній син, що тяжким чином впливало на його психічний стан та кожен раз спричиняло позивачці та дитині душевні страждання. Тому, за таких обставин позивачка вимушена була звертатися за психологічною допомогою для себе та сина до психолога Мобільної Бригади соціально-психологічної допомоги №29 МБФ «Українська фундація громадського здоров`я», де психологом в дитини було виявлено підвищений рівень тривожності та психоемоційну нестабільність. Крім того, з метою нав`язати позивачці своє бачення проблемних питань Відповідач припускався до аморальних вчинків - причиняв фізичне насильство навіть в присутності їхнього сина. З приводу того, що вона змушена була звернутися із заявою до поліції, про що винесено Терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №019335 від 22.09.2020 року. Також у зв`язку із агресивними діями Відповідача була проведена робота психолога ЗДО (ясла-садочок) «Казочка» Гребінківської селищної ради із дитиною, оскільки після спілкування з батьком у сина різко погіршувався психоемоційний стан, а саме: він гриз нігті, лупцював себе долонями по тілу та щипав себе за личко, без причини починав істерики, проявляв агресію до дорослих та дітей, тривожно спав. Такий стан дитини потребував психокорекційної роботи. Після розлучення син проживає з позивачкою та повністю перебуває на її утриманні. Аліменти відповідач не сплачує, у зв`язку з чим у нього виникла значна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 58417,45 грн. Згідно Акту обстеження умов проживання в будинку, де проживає малолітній [PERSON] , [INFO] створено всі належні умови. Наявне водо-, електро-, газопостачання. Наявне місце для сну та навчання дитини, проведення дозвілля. Дитина забезпечена речами першої необхідності, їжею, засобами особистої гігієни, іграшками, книгами тощо. Відповідач ніяким чином не піклується про свого сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його розвитком та успіхами. Взагалі не бере участі в житті дитини в дошкільному закладі: не приводить та не забирає дитину, не відвідує батьківські збори, не бере участі у святкових ранках, не бере участі у освітньому процесі, з педагогами не контактує, дитиною не цікавиться. Також не цікавиться та не приймає участі і в поза дошкільній освіті в Клубі розвитку та дозвілля, який відвідує син. Відповідач не турбується про стан здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини. У зв`язку з цим позивачка звернулась до Служби у справах дітей та сім`ї Гребінківської селищної ради, як органу опіки і піклування з проханням позбавити Відповідача батьківських прав, на що після проведеної перевірки їй було надано Висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав Відповідача та рекомендовано звернутися до суду. Варто зазначити, що він проігнорував засідання комісії, хоча був належним чином повідомлений. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення Відповідача до своїх батьківських обов`язків. У зв`язку із відсутністю Відповідача у житті дитини, син перестав себе з ним ототожнювати, та не сприймає як батька. Така свідома поведінка останнього формує у дитячому віці сина деструктивні моделі поведінки, які значно ускладнюють його подальший розвиток та життя. Має місце і зневага інтересами і потребами дитини (нехтування) - відсутність належного забезпечення основних потреб дитини в їжі, одязі, вихованні, медичній допомозі з боку Відповідача. Однією з основних передумов здорового щиросердечного розвитку дитини та її формування як особистості - зростання в емоційному теплі й стабільному оточенні. Відповідач, як батько, свідомо не надає синові емоційну стабільність. Своєю відстороненістю, холодністю, ігноруванням сина, останній продовжує чинити емоційне насилля над дитиною. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26.09.2022 року прийнято до свого провадження вказану цивільну справу та призначено підготовче судове засідання (а.с.42). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07.12.2022 року закрито підготовче провадження у справі (а.с. 54-55). [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, направила до суду клопотання про слухання справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі також просила у зв`язку із хворобою дитини не допитувати його в судовому засідання, а врахувати довідку психолога від 27.11. 2020 року (а.с. 61). [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву не надав (а.с. 59). Начальник служби у справах дітей та сім`ї Гребінківської селищної ради, в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце слухання справи був повідомлена належним чином, направила до суду заяву про слухання справи у її відсутності, проти задоволення позовних вимог позивача не заперечує (а.с. 63). На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, враховуючи висновок психолога щодо думки малолітньої дитини, за відсутності відзиву відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі заочного рішення та задоволення позовних вимог. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони з 11.08.2017 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05.05.2021 року було розірвано, а також вказаним рішенням з Відповідача стягнуто аліменти на утримання сина (а.с. 17-23). Від шлюбу сторони мають сина, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] від 22.03.2018 року (а.с. 9). Згідно довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів від 27.07.2022 року виданою Білоцерківським відділом ДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) станом на 30.06.2022 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання сина - [PERSON] , [INFO] становить 58 417,45 гривень (а.с. 27). Відповідно до Довідки про реєстрацію місця проживання Гребінківської територіальної громади [PERSON] та її син [PERSON] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11,13). Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 04.08.2022 року, створено всі належні умови. Наявне водо-, електро-, газопостачання. Наявне місце для сну та навчання дитини, проведення дозвілля. Дитина забезпечена речами першої необхідності, їжею, засобами особистої гігієни, іграшками, книгами тощо (а.с. 29). Відповідно до довідки від 27.11.2020 року була проведена робота психолога з [PERSON] після спілкування з батьком у [PERSON] , [INFO] різко погіршувався психоемоційний стан, а саме: він гриз нігті, лупцював себе долонями по тілу та щипав себе за личко, без причини починав істерики, проявляв агресію до дорослих та дітей, тривожно спав. Такий стан дитини потребував психокорекційної роботи (а.с.24) Як вбачається із психологічної характеристики вихованця ЗДО (ясла-садочок) «Казочка» Гребінківської селищної ради вих. №18 від 01.08.2022 року [PERSON] , [INFO] психологічний розвиток дитини відповідає віковим, анатомофізіологічним особливостям розвитку дітей 5-го року життя. Дитина знає та уміє розрізняти свої емоції та емоції інших людей, що поруч; уміє проявляти жалість та толерантність; емоційний стан дитини не завжди є стабільним: часто дитина засмучується, ігнорує інших, дратується, замикається в собі, притаманна плаксивість. Після діагностики дитини було виявлено, що після спілкування з батьком, який його раз на кілька місяців відвідував,, дитина потребувала додаткових занять з психологом протягом тривалого часу, щоб емоційний стан стабілізувався (а.с. 25-26). Згідно Довідки Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) «Казочка» Гребінківської селищної ради зазначено, що протягом 2020-2021 та 2021-2022 навчальних років дитиною опікувалася мати - [PERSON] : спокійна, інтелігентна, впевнена в собі жінка. Вона активно займається вихованням дитини, стежить за побутовими умовами, харчуванням, одягом дитини. [PERSON] завжди має охайний вигляд. Мама активно цікавиться життям сина в закладі освіти, допомагає з заняттями, підготовкою до ранків. Вона тактовна, терпляча, вміє знаходити компромісні рішення та вчить цьому дитину. Дитина доглянута, розвинута згідно вікових норм. Батько - [PERSON] , що зазначений в свідоцтві про народження дитини, взагалі не брав участі в житті дитини в дошкільному закладі: не приводив та не забирав хлопчика, не відвідував батьківські збори, не брав участі у святкових ранках, не брав участі в освітньому процесі, не контактував з педагогами, дитиною не цікавився. [PERSON] гарно розмовляє, проте дану особу не згадував (а.с. 30). Відповідно до довідки виданою ФОП [PERSON] , що [PERSON] дійсно відвідує Дитячий клуб розвитку та дозвілля, що знаходиться за адресою: вул. 1 Травня, 43, смт. Гребінки, Київської обл. відвідувати почав з вересня 2020 року. Протягом періоду з вересня 2020 року дитиною опікується мати [PERSON] , відповідальна, любляча, тактовна, привітна та впевнена в особі жінка, яка виховує свого сина за принципами свідомого батьківства. [PERSON] завжди має охайний вигляд, привітний та веселий хлопчик, психофізіологічний розвиток дитини відповідає віковим нормам. Батьтко - [PERSON] , що вказаний в анкеті-опитувальнику жодного разу не приводив [PERSON] на заняття та не забирав, успіхами сина у навчанні не цікавився, з педагогом не контактував (а.с. 31). Рішенням виконавчого комітету Гребінківської селищної ради від 15.08.2022 року №101/10 затверджено висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] (а.с.34-35). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Виходячи з тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58). У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Як роз`яснено у пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. З огляду на зазначене, та встановлено в ході розгляду справи, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо свого сина, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини; не створює умов для отримання дитини освіти, а також враховуючи психологічну характеристику на дитину, суд вважає вимоги позивача про позбавлення батьківських прав доведеними та такими, що ґрунтуються на вимогах закону, а тому є законні підстави для їх задоволення. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, суд покладає на відповідача.

Outcome: approved