Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

позивачка звернулась до відповідача з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, який продовжує навчання. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона перебуває з відповідачем в шлюбі, який зареєстровано 06.08.1994 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Радивилівського районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис №58, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 10.10.2003 року. У шлюбі з відповідачем [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 09.12.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Радивилівського районного управління юстиції Рівненської області. Через конфлікти в сім`ї вони проживають окремо. На теперішній час вона працює у відділі освіти, культури, туризму,молоді та спорту Радивилівської міської ради, що підтверджується довідкою про доходи. Син [PERSON] навчається у Львівському національному університеті природокористування на денній формі навчання за кошти державного фінансування з 12.09.2022 року до 30.06.2026 року. Відповідач не сплачував аліменти на утримання сина до повноліття. Просить позов задоволити. Позивачка подала заяву про те, що підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу у її відсутності. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони 06.08.1994 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Радивилівського районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис №58, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 10.10.2003 року. Згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER] , у сторін [INFO] народився син - [PERSON] . Згідно довідки Львівського національного університету природокористування від 28.09.2022 року №585, [PERSON] навчається на першому курсі за спеціальністю «Захист і карантин рослин», за кошти держфінансування. Згідно довідки про доходи Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Радивилівської міської ради від 21.11.2022 року №104, [PERSON] працює у Відділі освіти, культури, туризму, молоді та спорту Радивилівської міської ради. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Таким чином, судом встановлено, що повнолітній син продовжує навчання, у трудових відносинах не перебуває, додаткових джерел для існування немає, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги з боку батьків. Згідно із ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин,зазначених у ст.182 СК України. Обґрунтовуючи свої вимоги позивачка посилається на те, що матеріальну допомогу синові у більшій частині забезпечує вона сама, відповідач допомоги на утримання сина у достатній мірі не надає. Син навчається на денній формі навчання, що позбавляє його можливості поєднувати навчання із оплачуваною працею, у зв`язку з чим перебуває на повному утриманні позивачки. В той час як відповідач є працездатним чоловіком та має змогу надавати допомогу сину, який навчається. Стаття 182 СК України визначає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок обох батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. За приписами ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Чинним законодавством України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Зобов`язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв`язку між батьками й дитиною (кровний зв`язок між батьками та дитиною або зв`язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина, який продовжує навчання є обґрунтованим. Вирішуючи питання про їх вид та розмір, суд, оцінивши встановлені судом обставини, та надані докази, вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчатися, у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання, але не пізніше досягнення [PERSON] 23 років. На думку суду, присуджений розмір аліментів є достатнім та обґрунтованим для утримання відповідачем свого сина та помірним для сплати. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є працездатним чоловіком. Даних які б свідчили про втрату ним працездатності судом в ході розгляду справи не здобуто. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 30.11.2022 року. Суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (ст. 430 ЦПК України). За загальним правилом судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України), а тому сума судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, та ст. ст. 184, 185, 199, 200 СК України,

Outcome: approved