Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-08 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулась до Богунського районного суду м. Житомира з позовом, в якому, просить суд поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя наступним чином - визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки «Mersedes-Benz», модель Vito ПО CDI. 2002 року випуску, який був придбаний у шлюбі, а саме: 27.05.2015: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 88500,00 (вісімдесят вісім тисяч п`ятсот) грн. 00коп. що є компенсацією належної Позивачці частини 50 % вартості автомобіля марки «Mersedes-Benz», модель Vito 110 CDI, 2002 року випуску, днз [NUMBER] та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в сумі 15908,00 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот вісім) грн., з яких судовий збір із вимоги майнового характеру складає 908.00 (дев`ятсот вісім) грн., витрати на правничу допомогу за супроводження справи складають і 5000 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим 11 серпня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 05.05.2021р. Від шлюбу у сторін [INFO] народилась дитина - [PERSON] . Автомобіль марки «Mersedes-Benz», модель Vito 110 CDI. 2002 року випуску, днз [NUMBER] , був придбаний 27.05.2015р. (копія технічного паспорту додається). Добровільно компенсувати [PERSON] половину вартості майна відповідач відмовляється. Автомобіль перебуває у постійному користуванні у [PERSON] . З метою досудового врегулювання цього спору [PERSON] неодноразово зверталася до відповідача стосовно поділу спільного майна мирним шляхом, через нотаріальну контору, на що останній ніяк не реагував або ж відмовлявся від цього. Оскільки, питання про розподіл спільного сумісного майна, придбаного сторонами в період шлюбу не вирішено і згоди не досягнуто позивач звернулась до суду. В подальшому, 14.12.2022 року представником позивача адвокатом Войдевич О.А. подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій остання просила поділити майно, що є спільною сумісною власністю, а саме: автомобіль марки «Mercedes-Benz Vito 110 CDI», 2002 року випуску, н. з. [NUMBER] ( [NUMBER] ), визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки «Mercedes-Benz Vito 110 CDI», 2002 року випуску, д. н. з. [NUMBER] ( [NUMBER] ), стягнути грошову компенсацію вартості 1/2 частки (50%) в майні подружжя з [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі - 111 916 грн. 00 коп. (сто одинадцять тисяч дев`ятсот шістнадцять грн. 00 коп.), стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати в порядку ст. 141 ЦПК України. 13.02.2023 року представником позивача адвокатом Войдевич О.А. надано додаткові пояснення в якому вона просить прийняти до уваги та розгляду експертний висновок №2950, поділити майно, що є спільною сумісною власністю, а саме: автомобіль марки «Mercedes-Benz Vito 110 CDI», 2002 року випуску, д. н. з. [NUMBER] ( [NUMBER] ), визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки «Mercedes-Benz Vito 110 CDI», 2002 року випуску, н. з. [NUMBER] ( [NUMBER] ), стягнути грошову компенсацію вартості 1/2 частки (50%) в майні подружжя з [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі - 100 017 грн. 31 коп. (сто тисяч сімнадцять грн. 31 коп.), стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати в порядку ст. 141 ЦПК України. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 06.07.2021 року відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного позовного провадження Позивач в судове засідання не з`явилась, подала клопотання про розгляд справи без її участі. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про розгляд справи. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про розгляд справи. Відповідач не скористалася правом на подання відзиву. Інших заяв по суті справи, клопотань від сторін не надійшло. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню за наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 05.05.2021 року перебувають у шлюбі з 2007 року. Судом встановлено, що автомобіль марки «Mersedes-Benz», модель Vito 110 CDI, 2002 року випуску, днз [NUMBER] , був придбаний подружжям у 2015 році під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, та був зареєстрований на відповідача, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Відповідно до відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Житомирській області №31/6-8аз-2023 від 25.01.2023 року вказаний вище автомобіль зареєстрований за [PERSON] . Відповідно до положень ст.60 СК України, що встановлено положенням ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За вимог ч. 1-3 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст.63 СК України). Отже, за змістом зазначених норм матеріального права належність подружжю майна, придбаного за час шлюбу за спільні кошти подружжя, на праві спільної сумісної власності законодавством закріплюється, якщо інше не встановлено судом при розгляді справи. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Право подружжя на розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, передбачено ст. 65 СК України. За приписами ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У відповідності до ч. 1, 2 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Так, відповідно до експертного висновку №2950 від 08.02.2023 року автотоварознавчого дослідження, середня ринкова вартість ідентичного автомобіля марки «Mersedes-Benz», модель Vito 110 CDI, 2002 року випуску, днз [NUMBER] чорного кольору, VIN - код [NUMBER] , складає 200 034,63 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦК УКраїни неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема, неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Відповідно до правової позиції Верховного суду від 24.03.2021 року в справі № 501/2211/18 у спорах про поділ неподільного майна (автомобіля) з ініціативи позивача обов`язкове внесення на депозитний рахунок грошової компенсації не вимагається. В правовій позиції Верховного суду в постанові від 15.10.2020 року по справі № 483/812/19 - судом в даній справі зауважено, що вирішуючи спір щодо вартості спірних автомобілів, позивач вжила всіх можливих заходів для доведення дійсної вартості транспортних засобів, тоді як відповідач не надав жодного належного та допустимого доказу, який би спростував заявлену позивачем ринкову вартість автомобілів. Верховний суд підсумував, що з урахуванням того факту, що позивач свій процесуальній обов`язок доказування виконала - надала суду докази, що підтверджують орієнтовну ринкову вартість транспортних засобів ( витяги з веб-сайту продажу автомобілів), а також середньо статичну ринкову вартість автомобілів конкретної марки, моделі, характеристик ( звіти про оцінку), відповідач жодного доказу на спростування не надав, суд дійшов висновку про задоволення позову з урахуванням доказів, що надані позивачем. Також, в даній постанові Верховний суд зауважив, що доводи касаційної скарги про те, що суди попередніх інстанцій помилково врахували звіти про оцінку транспортних засобів є необгрунтованими та суперечать правовому висновку, викладеному в постанові Верховного суду від 03.10.2018 року у справі № 127/7029/15-ц. Враховуючи, що транспортний засібавтомобіль марки «Mercedes-Benz» моделі Vito 110 CDI, 2002 року випуску, д.н.з. [NUMBER] ( [NUMBER] ) є неподільною річчю, оскільки може втратити свої функціональні властивості внаслідок поділу в натурі. Заявляючи відповідні вимоги, позивач погоджується на отримання грошової компенсації. Згідно до експертного висновку №2950 від 08.02.2023 року автотоварознавчого дослідження середня ринкова вартість ідентичного автомобіля марки «Mersedes-Benz», модель Vito 110 CDI, 2002 року випуску, днз [NUMBER] чорного кольору, VIN - код [NUMBER] , складає 200 034,63 грн. Таким чином, виходячи з визначеної експертом вартості автомобіля на час звернення до суду з позовом становить 200 034,63 грн., грошова компенсація вартості частки такого майна становить 100 017, 31 грн., саме така сума грошової компенсації має бути стягнута з відповідача на користь позивача за її частку у автомобілі. Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є доведеними та такими, що підлягають задоволенню. При цьому, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн., суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування вказаних витрат. Відповідно до квитанції №0.0.2165188020.1 від 17.06.2021 року та квитанції №ПН762 від 14.12.2022 року позивач заплатив 908,00 грн. та 234,16 грн. судового збору. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір понесений позивачем у розмірі 1142,16 грн. стягуються з відповідача на його користь.

Outcome: partial