Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] через свого представника 21 червня 2022 року звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 19 листопада 2021 року, близько 12 год. 25 хв., водій [PERSON] по вул. Зої Гайдай, 10 в місті Києві, керуючи транспортним засобом «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] . 28 січня 2022 року постановою Оболонського районного суду м. Києва [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП, внаслідок якого було пошкоджено автомобіль «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] , власником, є позивачка [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент вказаної ДТП була застрахована у ТДВ «Страхова група «ОБЕРІГ». Відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу, а тому позивачка просить стягнути з [PERSON] втрати товарної вартості у сумі 32 401,92 грн., а також моральну шкоду, заподіяну з вини відповідача у розмірі 8000 грн., а також судові витрати у розмірі: 992,40 - сплаченого судового збору, 2 200 витрати пов`язані із проведенням оцінки пошкодженого транспортного засобу, 11 500 грн. витрати на професійну правничу допомогу. У наданий ухвалою про відкриття строк відзив на позов та пояснення третьої особи до суду не надходили у зв`язку з чим суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній документів. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є власницею автомобіля «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] . Судом встановлено, що постановою Оболонського районного суду м. Києва від 28.01.2022 року у справі №756/18593/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Як вбачається зі змісту вказаної постанови, 19 листопада 2021 року, близько 12 год. 25 хв., водій [PERSON] по вул. Зої Гайдай, 10 в місті Києві, керуючи транспортним засобом «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] не не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив п.п. 13.1 Правил Дорожнього руху України. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, з огляду на викладене вина відповідача [PERSON] у скоєній дорожньо-транспортній пригоді є доведеною. Для визначення розміру матеріального збитку, було проведено оцінку вартості матеріального збитку ФОП [PERSON] відповідно до Звіту № 02/01-22 від 13.01.2022 року вартість відновлювального ремонту становить 74 828,16 грн., втрата товарної вартості становить 32 401,92 грн. (а.с. 10-21). Крім того, позивачем було сплачено ФОП [PERSON] 2 200 грн. за проведення оцінки матеріального збитку автомобілю «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується квитанцією про сплату №02-01-22 від 22.12.2021 року (а.с.46). З матеріалів справи убачається, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент скоєння ДТП була застрахована у ТДВ «Страхова група «ОБЕРІГ», у зв`язку з чим позивач звернувся до вказаної страхової компанії щодо виплати страхового відшкодування. Однак втрата товарної вартості становить пошкодженого транспортного засобу у розмірі 32 401,92 грн. позивачу відшкодована не була, оскільки страховик не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2,5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо- транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 32.7 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу страховиком не відшкодовується. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно з висновком щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №02/01-22 втрата товарної вартості «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] - 32 401,92 грн. Суд вважає, що шкода у цьому розмірі підлягає стягненню з відповідача [PERSON] , оскільки страховою компанією ці витрати не відшкодовуються та зазначена сума розрахована відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів і її стягнення не залежить від проведення ремонту транспортного засобу, крім того з відповідача підлягають стягненню кошти у розмірі 2 200 грн. сплачені позивачем за проведення оцінки матеріального збитку. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Приймаючи до уваги той факт, що позивачці дійсно було завдано майнової шкоди винною у ДТП особою, враховуючи глибину і тривалість душевних страждань, що пов`язані з пошкодженням майна позивача та порушенням його звичайного способу життя, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає адекватною компенсацію моральної шкоди в розмірі 2 000 грн., які повинні бути стягнуті на користь позивачки з відповідача, тому вимога про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню. Враховуючи викладене, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Щодо вимог про стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 5, 6 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження фактично понесених витрат представником позивача надано Договір про надання правової допомоги №13/12/21-ЮП/ІL від 13.12.2021 року (а.с. 51-52), акту виконаних робіт №1 відповідно до договору 13/12/21-ЮП/ІL від 13.12.2021, відповідно до якого вартість однієї години витрачено адвокатом становить 1 000,00 грн., отже на на юридичну консультацію замовника витрачено 1 годину, вивчення документів - 1 годину, на збір доказів витрачено 2 години, вжиття заходів досудового врегулювання спору - 1 година 30 хв., підготовка та подання позовної заяви - 6 годин, отже загальна вартість юридичних послуг - 11 500 грн. (а.с.53). Однак, в матеріалах справи міститься квитанція від 13.12.2021 року про сплату позивачкою за надання правової допомоги за договором №13/12/21-ЮП/ІL від 13.12.2021 у розмірі 6500 грн.(а.с. 54). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Вищевказане в повній мірі відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в додатковій постанові від 24.01.2019 у справі № 922/15944/17. Враховуючи викладене, суд вважає правильним визначити розмір витрат, які підлягають стягненню з відповідача на рахунок позивача, та підтверджуються квитанцію про сплату цих послуг у розмірі 6 500 грн. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved