Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-09 00:00:00

Позивач - [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Вівчар А.Г., звернулась до суду з позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів до відповідача - [PERSON] , де третьою особою є Орган опіки та піклування Новоселицької міської ради Новоселицької об`єднаної територіальної громади Чернівецького району Чернівецької області посилаючись на те, що сторони з 15.10.2007 року по 29.08.2022 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Вказує, що сторони не проживають разом, а дитина проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні. Також вказує, що відповідач не займається вихованням дитини та не надає матеріальної допомоги на її утримання, умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться її здоров`ям, не піклується про фізичний, духовний і моральний розвиток сина на протязі двох років. Вважає, що з метою соціального захисту неповнолітнього є всі підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до його сина. На підставі наведеного, просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] у зв`язку з його ухиленням від виконання обов`язку по вихованню дитини та стягувати аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , в розмірі 6000 грн. щомісяця. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав відносно [PERSON] просив залишити без розгляду, а вимогу позову щодо стягнення аліментів підтримав та просив її задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував щодо стягнення з [PERSON] аліментів на дитину в розмірі 2000 грн. Представник третьої особи у судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позовних вимог. Суд, вислухавши думку сторін по справі, дослідивши письмові матеріали, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с. 8). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з вимогами ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виходячи з цього сторони, як батьки дитини, повинні спільно вирішувати питання про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини. В п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, №3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. За ст. 180 СК України, відповідач [PERSON] як батько зобов`язаний утримувати неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментні витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як визначено в ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову до суду. Окрім того, статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2022 рік» встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 років до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. На підставі викладених обставин, беручи до уваги, що відповідач як батько зобов`язаний утримувати дитину до настання нею повноліття, а також те, що відповідач - [PERSON] не заперечує щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 2000 гривень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково, а саме з [PERSON] , слід стягувати на користь [PERSON] , аліменти на утримання сина - [PERSON] , в розмірі 4000 (чотири тисячі) грн. щомісяця, починаючи з 25.07.2022 року до настання його повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто два) грн. 40 коп. На підставі викладеного, відповідно до вимог ст.ст. 180-184, 191 СК України та

Outcome: partial