Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 29.12.2021 звернулась до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до АТ «Райффайзен банк аваль» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. У обґрунтування позовної заяви зазначив, що 14.07.2006 року між [PERSON] та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» підписано кредитний договір №014/1800/74/71861, відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті на придбання будинку у сумі 42000 доларів США під 12 % річних строком до 14.07.2026 року. У забезпечення виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором, між позичальником та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено договір іпотеки, згідно якого позивачем передано в іпотеку відповідачу об`єкт житлової нерухомості, будинок, розташований за адресою [ADDRESS] . 02.08.2010 року Ленінський районний суд м. Харкова вирішив стягнути солідарно з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором у розмірі 52514 доларів США 29 центів, що є еквівалентом за курсом НБУ на дату розрахунку 414477 грн.. 03.02.2016 року Ленінський районний суд м. Харкова вирішив звернути стягнення на нерухоме майно на суму у розмірі 5226981,63 грн.. Зазначила, що 17 лютого 2020 року постановою приватного виконавця Харківського виконавчого округу Бабенко Д.А. від 05.03.2020 року було відкрито виконавче провадження №61478097, щодо примусового виконання виконавчого напису №116 від 17.02.2020 року нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В. про звернення стягнення на будинок [ADDRESS] , що належить позивачу. Сума задоволення вимог банку на дату подання заяви про вчинення виконавчого напису становить 94829,08 доларів США, що є еквівалентом за курсом НБУ на дату розрахунків - 2272834,94 грн. Як вбачається з виконавчого провадження, стягнення здійснюється за період з 14.01.2017 року по 13.01.2020 року. Посилалась на те, що відповідач, зловживаючи своїм правом на оформлення виконавчого напису, отримав виконавчий напис №116 від 17.02.2020 року виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В. про звернення стягнення на будинок [ADDRESS] , що належить [PERSON] .. Отже, відповідач вже втретє звернувся з тих самих підстав, але щоразу збільшуючи суму. Вважає, що спірний виконавчий напис вчинений з порушенням норм чинного законодавства з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, а також і з підстав неправомірності вимог стягувача: в частині розміру заборгованості, звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису для звернення стягнення на предмет іпотеки Банком здійснено поза визначеного строком; недотримання порядку надсилання іпотекодержателю повідомлень боржнику та майновому поручителю відповідної вимоги про усунення порушень та незадоволення зазначеної вимоги щонайменше протягом тридцяти днів; банк не звернувся з відповідною вимогою в порядку ст.35 Закону України «Про іпотеку» до майнового поручителя; також приватним нотаріусом проігноровано мораторій - звернуто стягнення на єдине житло позивача, поза його згодою. Просила суд визнати виконавчий напис від 17 лютого 2020 року за реєстровим номером 116 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В. про звернення стягнення на будинок [ADDRESS] ,таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 29.12.2021 року відкрито провадження у даній справі. 01.02.2022 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що твердження позивача про неможливість встановлення безспірності заборгованості на підставі документів наданих нотаріусу є необґрунтованими і є його припущеннями. Також, позивачем не надано доказів та підтвердження порушення відповідачем Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Відповідачем при наданні нотаріусу заяви про вчинення виконавчого напису дотримано всіх необхідних умов, визначних Порядком вчинення нотаріальних дій. Просили у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Розпорядженням Голови Верховного суду від 14.03.2022 № 7/0/9-22 у зв`язку із запровадженням воєнного стану на території України територіальну підсудність судових справ Ленінського районного суду м. Харкова змінено на Київський районний суд м. Полтава. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 13.05.2022 року прийнято справу до провадження та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Витребувано у приватного нотаріуса належним чином завірену копію матеріалів щодо вчиненого виконавчого напису №116 від 17 лютого 2020 року про звернення стягнення на будинок. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 06.06.2022 року залучено до участі у цивільній справі №642/9053/21 правонаступника AT "Райффайзен Банк Аваль" - ТОВ «Девелоп Фінанс». 04.07.2022 року до суду від відповідача ТОВ «Девелоп Фінанс» надійшли додаткові заперечення. Зазначили, що внаслідок невиконання [PERSON] своїх кредитних зобов`язань за кредитним договором 014/1800/74/71861 від 14.07.2006 перед ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», банк подав приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В. всі необхідні документи для вчинення виконавчого напису на договорі іпотеки укладеному між банком та [PERSON] .. Зазначив, що позивач не надав доказів на підтвердження сплати заборгованості або припинення зобов`язання та не спростував безспірність заборгованості на момент вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки, тому відсутні підстави для визнання оспорюваного позивачем виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Третя особа приватний виконавець Бабенко Д.А.пояснень не подав. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В. пояснень не подав. На його адресу не одноразово направлена ухвала суду від 13.05.2022 року про витребування доказів( матеріалів вчиненого виконавчого напису), але нотаріусом вимоги ухвали виконано не було, матеріали до суду не надано. Відповідно до ч.10 ст.84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 17.02.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В. було вчинено виконавчий напис №116 про стягнення з звернення стягнення на житловий будинок [ADDRESS] , який належить [PERSON] . Відповідно до п. 19ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно дост. 87 Закону України «Про нотаріат»для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно дост.88 Закону України «Про нотаріат»нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженогонаказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженомупостановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Згідно з пункту 1постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса»стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимогстатті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей87,88 Закону України «Про нотаріат»у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Також не встановлено, що при винесені виконавчого напису нотаріусом встановлено, що заборгованість є безспірною. Виходячи із вищевикладеного,суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, з відповідача на користь відповідача підлягає стягненню 1362 грн. судових витрат, понесених позивачем.

Outcome: approved