Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-09 00:00:00

[PERSON] \~звернулась до\~суду з\~вищевказаною позовною\~заявою,\~яку обґрунтовує\~тим,\~що [INFO] померла\~ [PERSON] .\~Після її\~смерті відкрилася\~спадщина,\~до складу\~якої входить\~земельна ділянка\~загальною площею\~0,1516\~га,\~кадастровий номер\~0520682803020030092,\~що розташована\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~з цільовим\~призначенням для\~будівництва та\~обслуговування житлового\~будинку і\~господарських споруд,\~що належала\~померлій на\~праві власності,\~згідно з\~Державним актом\~на право\~власності на\~земельну ділянку\~серії ВН№\~011122,\~акт зареєстрований\~в Книзі\~записів реєстрації\~державних актів\~на право\~власності на\~землю та\~право постійного\~користування землею,\~договорів оренди\~землі за\~№ 918\~від 17\~листопада 2004\~року.\~За життя\~померла [PERSON] \~склала заповіт,\~який 21\~травня 2009\~року було\~посвідчено \~приватним нотаріусом\~Вінницького міського\~нотаріального округу\~Родіоновою Н.В.\~та зареєстровано\~в спадковому\~реєстрі за\~номером 47005591.\~Відповідно до\~вказаного заповіту,\~ [PERSON] \~зробила розпорядження,\~що усе\~її майно,\~де б\~воно не\~було і\~з чого\~б воно\~не складалось,\~у тому\~числі все\~те,\~що буде\~належати їй\~на день\~смерті і\~на що\~вона матиме\~право за\~законом,\~заповідає доньці\~ [PERSON] ,\~ [INFO] .\~08\~вересня 2014\~року вона\~разом із\~матір`ю [PERSON] \~виїхали на\~постійне місце\~проживання до\~Сполучених Штатів\~Америки,\~де разом\~проживали в\~місті Ситрус\~Хайц,\~округу Сакраменто,\~штату Каліфорнія.\~Рішенням Вінницького\~районного суду\~Вінницької області\~від 25.03.2022\~у справі\~№ 128/3348/21\~за позовною\~заявою [PERSON] до\~Лука-Мелешківської\~сільської ради\~Вінницького району\~Вінницької області\~про визначення\~додаткового строку\~для прийняття\~спадщини визначено\~ [PERSON] \~додатковий строк\~для подання\~заяви про\~прийняття спадщини\~за заповітом\~після смерті\~матері [PERSON] ,\~померлої [INFO] ,\~терміном в\~2\~(два)\~місяці з\~дня набрання\~рішенням суду\~законної сили.\~Заявою від\~03.06.2022\~вона прийняла\~спадщину,\~яка залишилась\~на день\~смерті матері\~ [PERSON] .\~Її представник\~за довіреністю\~ [PERSON] звернувся\~до Вінницької\~районної державної\~нотаріальної контори\~Центрального-Західного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Хмельницький)\~щодо видачі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~заповітом на\~ім`я [PERSON] на\~земельну ділянку\~площею 0,1516\~га,\~кадастровий номер\~0520682803020030092,\~яка належить\~ [PERSON] ,\~померлій [INFO] .\~12.07.2022\~постановою про\~відмову у\~вчиненні нотаріальної\~дії №\~760/02-31\~Державним нотаріусом\~Вінницької районної\~державної нотаріальної\~контори Центрального-Західного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Хмельницький)\~Когутницьким Є.В.\~відмовлено [PERSON] \~у видачі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~заповітом на\~ім`я [PERSON] на\~земельну ділянку\~площею 0,1516\~га,\~кадастровий номер\~0520682803020030092,\~яка належить\~ [PERSON] ,\~померлій [INFO] .\~Підставою для\~відмови у\~видачі свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за заповітом\~стало те,\~що відсутній\~оригінал документа,\~що посвідчує\~право власності\~спадкодавців на\~спадкове майно,\~і право\~власності спадкодавців\~на нерухоме\~майно не\~зареєстроване відповідно\~до закону.\~При переїзді\~на постійне\~місце проживання\~в США\~її матір`ю\~ [PERSON] \~було втрачено\~оригінал Державного\~акту на\~право власності\~на земельну\~ділянку серії\~ВН№ 011122.\~Після смерті\~матері нею\~в сімейному\~архіві,\~який ними\~був вивезений\~в США,\~ виявлено\~ лише\~ксерокопію Державного\~акту на\~право власності\~на земельну\~ділянку \~серії ВН№\~011122.\~При цьому\~померлою [PERSON] \~жодних дій\~щодо реєстрації\~права власності\~на земельну\~ділянку площею\~0,1516\~га,\~кадастровий номер\~0520682803020030092\~в Державному\~реєстрі речових\~прав на\~нерухоме майно,\~відповідно до\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень»,\~за її\~життя не\~було вчинено,\~адже в\~цьому не\~було необхідності.\~Разом із\~тим земельній\~ділянці площею\~0,1516\~га присвоєно\~кадастровий номер 0520682803020030092, цільове призначення земельної ділянки 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), де в блоці «Відомості про право власності/право постійного користування внесенні до Поземельної книги, крім відомостей про речові права, що виникли після 1 січня 2013 року» вказано: «Вид права право власності; Прізвище, ім`я та по батькові [PERSON] ; Документ, який є підставою для виникнення права Рішення органу місцевого самоврядування Лука-Мелешківської сільської ради 26.12.2003 12 сесія 04 скликання; документ, що посвідчує право Державний акт від 17.11.2004 ВН011122». Від спадщини вона не відмовлялась, її фактично прийняла, так як на час смерті матері проживала разом із нею, а тому вважає, що її законне право на отримання спадкового майна після смерті її матері [PERSON] є порушеним та невизнаним, а відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку площею 0,1516 га, кадастровий номер 0520682803020030092, яка належала [PERSON] , померлій [INFO] , та неможливість зареєструвати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», право власності на цю земельну ділянку є перешкодою в оформленні спадкових прав на земельну ділянку. Тому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку загальною площею\~0,1516\~га,кадастровий\~\~номер 0520682803020030092, що розташована за адресою: [ADDRESS] , із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд,в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 25.07.2022 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 08.12.2022 витребувано з Вінницької районної державної нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті [INFO] [PERSON] . Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 01.02.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд. 27.02.2023 представник позивача [PERSON] адвокат Саюк Б.О. через систему «Електронний суд» подав додаткові пояснення, які обґрунтовані тим, що предметом позову в даній справі є визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. З матеріалів справи убачається, що [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до п. 20 Свідоцтва про смерть, місце проживання померлого є: 7225 Калвін Драйв. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 25.03.2022 у справі №128/3348/21 за позовною заявою [PERSON] , поданою та підписаною її представником адвокатом Саюком Борисом Олександровичем, до Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини визначено [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , терміном в 2 (два) місяці з дня набрання рішенням суду законної сили (ксерокопія рішення знаходиться в матеріалах справи). Відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення у справі №128/3348/21 набуло законної сили \~26.04.2022. В межах вказаного строку позивач по справі [PERSON] заявою від 03.06.2022 поінформувала Компетентні органи за місцем вимоги, що вона прийняла спадщину, яка залишилась на день смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , та була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , яка посвідчена нотаріусом округу Сакраменто, штат Каліфорнія, США Аліною Лещинські. З вказаної заяви також убачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , тобто це дає підстави вважати, що вона постійно проживала разом із своєю матір`ю [PERSON] на час відкриття спадщини за однією адресою, що в силу статті 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, адже заяви про відмову від спадщини вона не зробила. Також заявою від 17.08.2022, яка надіслана на адресу суду через засоби електронної комунікації, [PERSON] повідомила, що інших спадкоємців після смерті матері [PERSON] , окрім неї, немає. На день смерті мати проживала разом з нею за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання 08.03.2023 учасники справи не з`явились, хоч про день, час та місце судового розгляду повідомлялись судом в установленому законом порядку. Представник позивача [PERSON] адвокат Саюк Б.О. попередньо через систему «Електронний суд» подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, в заяві зазначив, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. В матеріалах справи міститься заява представника Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області за довіреністю Кобріної Г.О., в якій остання просить розглянути дану справу за відсутності представника сільської ради, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Частиною третьою статті 211\~ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 08.03.2023 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши позиції учасників справи, викладені у поданих до суду письмових заявах, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 Конвенції»\~і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що [INFO] в Медичному центрі Мерсі Сан Джуан округу Сакраменто померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 17.04.2020, виданого Управлінням охорони здоров`я і соціальних служб округу Сакраменто, штат Каліфорнія, ксерокопією Апостиля та ксерокопією засвідчуваного надпису на свідоцтво про смерть (а.с. 8-10, 11, 12, 13). 21.05.2009 на випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все її майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалось, і взагалі, все те, що буде належати їй на день смерті, вона заповідає доньці [PERSON] , що підтверджується копією заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Радіоновою Н.В., реєстровий № 1362 (а.с. 15). Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 25.03.2022 позов [PERSON] до Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволено та визначено [PERSON] , [INFO] , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , терміном в 2 (два) місяці з дня набрання рішенням суду законної сили (а.с. 18-19). Заявою від 03.06.2022 [PERSON] повідомляє компетентні органи за місцем вимоги, що [INFO] померла її мати [PERSON] , [INFO] , яка на день смерті була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS] . Спадщину, яка залишилася на день її смерті, вона приймає. Інших спадкоємців, передбачених законом, пережилого подружжя або осіб, з якими спадкодавець проживала однією сім`єю, але не перебувала у зареєстрованому шлюбі, немає (а.с. 20). Відповідно до копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13.07.2022, номер витягу НВ-0500725522022, [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 0,1516 га, кадастровий номер 0520682803:02:003:0092, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення Лука-Мелешківської сільської ради 12 сесії 4 скликання від 26.12.2003; документ, що посвідчує право власності Державний акт від 17.11.2004 ВН 011122 (а.с. 22). З копії Державного акту серії ВН № 011122 від 17.11.2004 убачається, що [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] , на підставі рішення 12 сесії 4 скликання Лука-Мелешківської сільської ради від 26.12.2003, є власником земельної ділянки площею 0,1516 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель (а.с. 17). Згідно з копією витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 13.07.2022 № 14402/22-22, вартість земельної ділянки з кадастровим номером 0520682803:02:003:0092 складає 3550 грн (а.с. 24). Постановою державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори Когутницького Є.В. № 764/02-31 від 12.07.2022 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1516 га, кадастровий номер 0520682803:02:003:0092, яка належить [PERSON] , померлій [INFO] , у зв`язку з тим, що представником спадкоємця не надано оригінал документа, які посвідчують право власності спадкодавців на спадкове майно і право власності спадкодавців на нерухоме майно не зареєстровано відповідно до закону (а.с. 21). У статті 70 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що з урахуванням положень статей 71, 72 цього Закону спадкові відносини регулюються правом держави, в якій спадкодавець мав останнє місце проживання, якщо спадкодавцем не обрано в заповіті право держави, громадянином якої він був. Вибір права спадкодавцем буде недійсним, якщо після складання заповіту його громадянство змінилося. Згідно зі ст. 71 Закону України «Про міжнародне приватне право», спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, правом України. Відповідно до ст. 45 Конвенції про правову допомогу та правові відносини в цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, право спадкування майна, крім випадку, передбаченого пунктом 2 цієї статті, визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої спадкоємець мав останнє постійне місце проживання. Право спадкування нерухомого майна визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої знаходиться це майно. У статті 48 Конвенції про правову допомогу та правові відносини в цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року закріплено, що провадження у справах про спадкування рухомого майна компетентні вести установи Договірної Сторони, на території якої мав місце проживання спадкодавець у момент своєї смерті. Провадження у справах про спадкування нерухомого майна компетентні вести установи Договірної Сторони, на території якої знаходиться майно. Положення пунктів 1 і 2 цієї статті застосовуються також при розгляді спорів, що виникають у зв`язку з провадженням у справах про спадщину. Відповідно до п. 1.12 Наказу «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до статті 29\~Цивільного кодексу України. Якщо спадкодавець, якому належало майно на території України, мав останнє місце проживання на території іноземної держави, місце відкриття спадщини визначається на підставі\~Закону України «Про міжнародне приватне право». Оскільки земельна ділянка загальною площею 0,1516 га з кадастровим \~номером 0520682803020030092 розташована за адресою: [ADDRESS] , тому спадкові відносини у даному випадку регулюються правом України. За змістом статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відповідно до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1233 ЦК України встановлено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1218 ЦК України\~визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельні ділянки є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому чинним законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельні ділянки, то спадкоємець також не набуває на них права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Відтак, спадкування є формою правонаступництва, що реалізується спадкоємцем в межах обсягу спадкової маси та не включає в себе процесуальні права та обов`язки спадкодавця, які ним не реалізовані за життя. Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, наведеною у постанові від 27.03.2019 (справа № 2-1625/1997, провадження № 61-6331св18). Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 1268 ЦПК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини (частина п`ята статті 1269 ЦК України). Частиною першою статті 1270\~ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В силу вимог частини п`ятої статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом статті 1296\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Тлумачення вказаних норм свідчить, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини» й пов`язує з виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення в спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державної реєстрації права. Даний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, наведеній у постанові від 14.08.2019 (справа № 523/3522/16-ц). Як вбачається зі змісту статей\~1220,\~1221 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до вимог\~статті 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 1\~ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Згідно зі\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Особа має право звернутися до суду з відповідним позовом, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, тобто, передумовою для застосування\~ст. 392 ЦК України\~є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Судом установлено, що померлій [INFO] [PERSON] належала земельна ділянка загальною площею 0,1516 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН № 011122 від 17.11.2004. Оригінал даного Державного акту втрачений спадкодавцем. Вказана обставина жодним чином не залежала від позивача, внаслідок чого остання має труднощі в отриманні свідоцтва про право на спадщину на дану земельну ділянку після смерті [INFO] [PERSON] . Відповідачем дана обставина не оспорюється. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392\~ЦК України). Тобто визнання права в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, у зв`язку з чим, виникає цивільно-правовій спір. Установлено, що оформити свої спадкові права на спадкову земельну ділянку [PERSON] не має можливості через відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] на вищевказане спадкове майно. Судом достовірно установлено, що позивач [PERSON] , являючись єдиним спадкоємцем, прийняла спадщину після смерті [INFO] матері [PERSON] , подавши заяву про прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] , а саме: земельної ділянки площею 0,1516 га, кадастровий номер 0520682803:02:003:0092, розташованої в [ADDRESS] ,\~яка належала\~ [PERSON] \~на праві\~власності на\~підставіДержавного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН № 011122 від 17.11.2004. Крім того, з матеріалів справи убачається, що [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживала зі [PERSON] , що також свідчить про прийняття нею спадщини. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява № 4909/04).

Outcome: approved