Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

В грудні 2022 року позивачка ФО-П [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просить стягнути з відповідача шкоду , заподіяну внаслідок ДТП у розмірі 9065,11 грн та сплачені судові витрати у сумі 3992,40 грн. В обгрунтування вимог позивачка вказала, що 12.06.2018 між Товариством з додатковою відповідальністю « Страхова компанія « Ю.ЕС.АЙ.» ( далі - ТДВ «СК\~« Ю.ЕС.АЙ.»)та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ( поліс ) № АМ /4451834 , забезпечений транспортний засіб Toyota Camry\~ д.н.з. [NUMBER] . 28.02.2019 , о 21 год.30 хв., по вул. Гвардійців Широнінців ,39/1 мала місце ДТП , за участю транспортного засобу Toyota Camry\~ д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу ВАЗ 21099 д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок даного ДТП було пошкоджено транспортний засіб ВАЗ 21099 д.н.з. [NUMBER] з вини [PERSON] , цивільно-правова відповідальність ,як водія автомобіля Toyota Camry\~ д.н.з. [NUMBER] , була застрахована у ТДВ «СК « Ю.ЕС.АЙ.». Винного у вчиненні адміністративного правопорушення визнано [PERSON] . Відповідно до умов договору страхування ТДВ «СК « Ю.ЕС.АЙ.» відшкодувало власнику ВАЗ 21099 витрати на ремонт автомобіля у сумі 9065,11 грн , тому ТДВ СК « Ю.ЕС.АЙ.» має право зворотної вимоги (регресу) до [PERSON] у вказаній сумі. 01.12.2021 між ФО-П [PERSON] та ТДВ СК « Ю.ЕС.АЙ.» укладено Договір №1 /Т про відступлення права вимоги ,відповідно до умов якого право грошової вимоги від ТДВ «СК « Ю.ЕС.АЙ.» перейшло до ФО- П [PERSON] . На даний час , відповідно до договору про відступлення права вимоги відбулося процесуальне правонаступництво , у зв`язку із зміною кредитора у зобов`язанні , а саме зміни первісного кредитора - ТДВ « СК « Ю.ЕС.АЙ.» на нового кредитора -правонаступника -ФО-П [PERSON] . Таким чином ФО-П [PERSON] як правонаступник має право на стягнення шкоди , заподіяної внаслідок ДТП у розмірі 9065,11 грн . У судове засідання представник позивачки не з`явилася, подала заяву заслухати справу у її відсутність , позов підтримала , просить задовольнити. Відповідач до суду не з`явився , про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та в установлений законом строк, про що свідчить оголошення про виклик , розміщене на офіційному веб-порталі судової влади України, відзив не подав. У відповідності до ст. 280, 223 ч. 4 ЦПК України, враховуючи те, що відповідач про слухання справи повідомлений належним чином, однак в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1\~ст. 2 ЦПК України завданням\~цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього\~Кодексу, Закону України " Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4\~ст. 10 ЦПК України\~суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені\~Конституцією\~та законами України. Суд застосовує при розгляді справКонвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1, 2, 3\~ст. 12 ЦПК України). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 2\~ст. 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Матеріалами справи встановлено водій [PERSON] 28.02.2019 , о 21 год.30 хв , керуючи транспортним засобом марки Toyota Camry\~ д.н.з. [NUMBER] , по вул. Гвардійців Широнінців ,39/1 у м.Харків , не вибрав безпечної дистанції , не вибрав безпечну швидкість руху та скоїв зіткнення з транспортним засобом марки ВАЗ 21099 , д.н.з. [NUMBER] , який зупинився попереду. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків. Таким чином [PERSON] порушив п.12.1, п.13.1 ПДР України , за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.124 КУпАП. Крім того, [PERSON] 28.02.2019 , о 21 год.30 хв , керував транспортним засобом марки Toyota Camry\~ д.н.з. [NUMBER] , по вул. Гвардійців Широнінців ,39/1 у м.Харків , з явними ознаками алкогольного сп`яніння , від проходження на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора алкотестера « Драгер» , а також від проходження медичного огляду у медичному закладі на стан сп`яніння в установленому законом порядку , водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення , передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. Постановами Московського районного суду м.Харкова від 16.04.2019 , [PERSON] визнано винним за ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення .Постанови набрали законної сили 02.05.2019 та 28.05.2019 .( а.с.7-12). Внаслідок даного ДТП було пошкоджено транспортний засіб ВАЗ 21099 д.н.з. [NUMBER] з вини [PERSON] , цивільно-правова відповідальність ,як водія автомобіля Toyota Camry\~ д.н.з. [NUMBER] , була застрахована у ТДВ «СК « Ю.ЕС.АЙ.», згідно Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів , про що свідчить поліс № АМ /4451834 від 13.06.2018 ( а.с. 21). Згідно з умовами Полісу ОСЦПВВНТЗ № АМ /4451834 , на підставі страхового акту № 19.59.4451834 -1572 від 03.10.2019 , заяви про страхове відшкодування та зібраних документів , розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб ВАЗ 21099 д.н.з. [NUMBER] , складає 9 065,11 грн .( а.с. 22-29). Відповідно до умов договору страхування ТДВ «СК « Ю.ЕС.АЙ.» відшкодувало власнику ВАЗ 21099 витрати на ремонт автомобіля у сумі 9065,11 грн , що підтверджується платіжним дорученням №1 від 23.10.2019 ,відомістю про зарахування заробітної плати ( а.с.13,14). Відповідно до ст.22 Закону України\~ «\~Про обов`язкове\~страхування \~ цивільно-правової\~відповідальності \~власників наземних\~транспортних \~засобів »\~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.38 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів » 38.1 Страховик після страхового відшкодування має право подати регресний позов . Згідно з п. 38.1.1 п.п. (в) ст.38 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів » страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу : в) якщо він після дорожньо транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку щодо стану алкогольного , наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів , що знижують увагу та швидкість реакції , або вжив алкоголь наркотики чи лікарські препарати на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки призначені медичним працівником ). Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у\~ТДВ СК «Ю.ЕС.АЙ.»\~з моменту виплати страхового відшкодування. Таким чином, відшкодувавши матеріальну шкоду в сумі 9065,11 грн, заподіяну відповідачем внаслідок ДТП 28.02.2019,\~ ТДВ СК « Ю.ЕС.АЙ.»\~отримало право регресної вимоги до відповідача щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, а саме: 9 065,11 грн , на підставі ст. 38.1.1 п (в)\~ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч. 1\~ст. 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно приписів \~ст. 993 ЦК України та ст. 27\~Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної зазавдані збитки. Отже , на підставі вищевикладеного, у зв`язку з тим, що відповідач, мавши ознаки алкогольного сп`яніння відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків ,то ТДВ СК « Ю.ЕС.АЙ.» має право зворотньої вимоги (регресу ) до [PERSON] у сумі 9065,11 грн. 01.12.2021 між ФО-П [PERSON] та ТДВ СК « Ю.ЕС.АЙ.» укладено Договір №1 /Т про відступлення права вимоги ,відповідно до умов якого право грошової вимоги від ТДВ «СК « Ю.ЕС.АЙ.» перейшло до ФО- П [PERSON] ( а.с. 34-38 ). Згідно ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Статтею 512 ЦК України передбачено , що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином ( відступлення права вимоги ) . Згідно ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 516 ч.1 ЦК України передбачено , заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.627 ЦК України, відповідно до\~статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відтак , право зворотної вимоги (регресу) -це вимога кредитора до боржника (особи , яка завдала шкоду ) про повернення сплаченого за його вини відшкодування потерпілому. Отже , відповідно до договору про відступлення права вимоги №1/Т від 01.12.2021 відбулося процесуальне правонаступництво , у зв`язку із зміною кредитора у зобов`язанні , а саме зміни первісного кредитора - ТДВ «СК\~« Ю.ЕС.АЙ.»на нового кредитора -правонаступника - фізичної особи -підприємця [PERSON] . Відповідно до ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи на підставі наданих сторонами доказів, в межах заявлених позовних вимог. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки про відшкодування збитків в порядку регресу є обгрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідачем не надано доказів, які б спростували фактичні дані, що містяться у наданих позивачкою письмових доказах. Щодо стягнення судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із частиною 1\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачкою при подачі позову сплачено судовий збір у розмірі 992, 40 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 107 від 28.11.2022 ( а.с.4 ) , який підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При цьому, за приписами частини 3 наведеної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Тобто, витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату. Європейський суд з прав людини при розгляді справ «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року, «Пмайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009 , «Двойних проти України» від 12.10.2006, «Меріт проти України» від 30.03.2004 зазначав, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (стаття 30) визначає, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». Відповідно до частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно частини 3 наведеної статті, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 01.12.2021 року між ФО-П [PERSON] та адвокатом Капля А.С. укладено договір №2 про надання правової допомоги. ( а.с. 40) Відповідно до акту приймання - передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 22.11.2021, укладеного між ФО-П [PERSON] та адвокатом Капля А.С. , адвокат Капля А.С. надав , а клієнт ФО-П [PERSON] отримав правову допомогу , що полягала в підготовці та поданні до суду позову про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП . Вартість послуг виконавця за за цим актом складає 3 000,00 грн. ( а.с. 42) Відповідно до квитанції від 22.11.2022, позивачка сплатила адвокату [PERSON] розмір гонорару у сумі 3 000, 00 грн. за правову допомогу .( а.с. 43). Враховуючи вказане, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивачки про стягнення з відповідача на її користь витрат за надання правової (правничої) допомоги в розмірі 3000,00 грн.

Outcome: approved