Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

У листопаді 2021 року, [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, посилаючись на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, мають двох спільних малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . За рішенням суду від 28.03.2019 року, шлюб між позивачем та відповідачкою було розірвано. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 05.07.2019 року, визначено місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] з матір`ю - [PERSON] . Позивачем своєчасно та в повному обсязі сплачуються аліменти на утримання дітей. У позивача та відповідачки виникають непорозуміння щодо сприйняття участі у вихованні спільних дітей. [PERSON] фактично створює постійні перешкоди у спілкуванні, забороняє його зустрічі з дітьми, та вчиняє інші протиправні дії, що унеможливлюють участь батька у вихованні дітей та порядку спілкування з ними, а тому позивач вимушений звернутись до суду з вищевказаним позовом та просить винести рішення яким усунути [PERSON] перешкоди у спілкуванні, побаченнях та вихованні малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] та малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , шляхом зобов`язання [PERSON] не вчиняти дій щодо перешкоджання у спілкуванні, побаченнях та вихованні малолітніх дітей, надаючи можливість підтримувати на регулярній основі особисті відносини та прямі контакти батька з дітьми, а також надаючи точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання (перебування), малолітніх дітей, а у разі настання таких змін повідомляти позивача про це особисто протягом 5 календарних днів після настання таких обставин. Визначити способи та порядок участі батька в спілкуванні та вихованні малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , за наступним графіком побачень: а саме: - кожні перші та треті вихідні дні (субота та неділя) кожного місяця, а саме: кожні вихідні дні (субота та неділя) з 08 годин 00 хвилин суботи до 22 годин 00 хвилин неділі з правом проживання та виїзду за межі населеного пункту, де проживають діти разом з матір`ю; кожен день народження малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] та інші святкові дні, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини - [PERSON] ; кожен день народження [PERSON] , [INFO] та інші святкові дні за попередньою домовленістю з матір`ю - [PERSON] ; - в будь який вільний для дітей час протягом дня безперешкодно спілкуватися з сином та донькою за допомогою будь-яких засобів зв`язку, у тому числі шляхом використання програм: Sкуре, Vіbег, Теlеgram чи інших меседжерів. Ухвалою судді від 23.11.2021 року було відкрито провадження у справі в загальному позовному провадженні та призначено підготовче засідання. 14.02.2022 року на адресу суду від представника відповідачки адвоката - Райх Л.М. надвійшов відзив на позовну заяву, в якому просила суд закрити провадження по справі, оскільки відсутній предмет спору. Відповідачка стверджує, що ніяких перешкод у спілкуванні з дітьми позивачу не створює, останній має можливість спілкуватися з дітьми як в Україні, так і за місцем їх проживання. Позивач сам не бажає зустрічатись зі своїми дітьми, не цікавиться їх станом здоров`я, не враховує їх інтересів, а тому позовні вимоги є необгрунтованити та безпідставними. 04.03.2022 року представником позивача - адвокатом Будовою Я.М. подано відповідь на відзив на позовну заяву, в якій представник заперечувала проти долучених до відзиву доказів, які не спрорстовуються та не підтверджуться, оскільки вказані обставини стосуються іншого часового періоду. Ухвалою суду від 13.09.2022 року, по клопотанню представника позивача було витребувано від Служби у справах дітей та сім"ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації висновок щодо участі батька - [PERSON] у вихованні і спілкуванні з дітьми. Ухвалою, постановленою шляхом внесення до протоколу судового засідання від 08.06.2022 було закрито підготовчий розгляд справи та призначено судове засідання. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Будова Я.М. позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та відповіді на відзив. Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи сповіщалися судом належним чином. Представник Служби у справах дітей та сім"ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, в судове засідання не з`явився, на адресу суду подали заяву про розгляд справи без участі їх представника. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства" контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до вимог ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За заявою заінтересованої сторони суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору. У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.. Судом встановлено, що сторони по справі мають двох спільних малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а/з № 1329; 2917). Відповідно до рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28.03.2019 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.45-46). Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 05.07.2019 року визначено місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] з матір`ю - [PERSON] (а.с.47-50). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому випадку, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. У п. 54 рішення ЕСПЛ « Хант проти України» ( від 07.12.2006 року), суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden, від 27 листопада 1992 року) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78.) Практика ЕСПЛ встановлює акценти, відповідно до яких при розгляді сімейного спору пріоритет мають інтереси дитини над інтересами батьків; діти, народжені у шлюбі, і діти, народжені поза шлюбом, є рівними у своїх правах; будь-яке обмеження, накладене на особисте спілкування у відносинах між батьками та дітьми, повинне ґрунтуватися на належних до справи та обґрунтованих причинах, висунутих для захисту інтересів дитини і для подальшого обєднання сімї. (Справа «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року, «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року). Відповідно ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування. Позивач, як батько малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] , має рівні з матір`ю дітей [PERSON] права та обов`язки щодо сина та доньки незалежно від того, що [PERSON] проживає окремо від дітей. Таке рівне право на спілкування з обома батьками мають й діти. Позивач визнає свій обов`язок щодо участі у вихованні дітей та їх розвитку та має намір активно приймати участь у вихованні дітей. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ч.ч.1-3 ст. 157 СК України). Самостійно вирішити питання щодо участі у спілкуванні та вихованні спільних дітей сторони не можуть. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами (ч.2 ст. 159 СК України). Частини 1, 2 ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" передбачають, що дитина, яка проживає окремо від одного з батьків, має право на підтримання з ним регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні, мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме її нормальному вихованню. Як вбачається з повідомлення Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації 29.09.2022 №10223-2963, відповідно до заяви від 22.09.2022 матері дітей, [PERSON] - відповідача по справі вбачається, що малолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , фактично не проживають на території Деснянського району м. Києва за адресою: [ADDRESS] , а проживають на теперішній час в Чеські Республіці за адресою: [ADDRESS] . Також, [PERSON] в даній заяві повідомила, що проживає разом із дітьми в Чеській Республіці з початку січня 2019 року. Працює в чеській клініці, має постійний дохід, діти навчаються в чеських навчальних закладах. Також, спеціалістом Служби у справах дітей та сім"ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації та фахівцем із соціальної роботи Деснянського районного в м. Києві центру соціальних служб здійснювались виїзди з метою обстеження житлово-побутових умов проживання малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Під час інспектування з`ясовано, що за даною адресою [PERSON] та малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] не виявлено. Зважаючи на вищевикладене, наразі Служба у справах дітей та сім"ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, не має можливості підготувати та надати до суду висновок щодо участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дітьми. Згідно з ч.2 ст.1 СК України метою регулювання сімейних відносин є зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Відповідно до вимог ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, при цьому, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Таким чином, виходячи з найкращих міркувань при вирішенні спору щодо усунення перешкод у спілкуванні та встановлення регламенту зустрічі з сином та донькою, беручи до уваги те, що Службою у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації висновку не надано, приймаючи до уваги вік дітей, особливості їх розвитку, навчання та виховання, необхідності дотримання розпорядку дня та відпочинку, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню в частині зобов`язання [PERSON] не вчиняти дій щодо перешкоджання у спілкуванні, побаченнях та вихованні малолітніх дітей, надаючи можливість підтримувати на регулярній основі особисті відносини та прямі контакти батька з дітьми, а також надаючи точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання (перебування), малолітніх дітей, а у разі настання таких змін повідомляти позивача про це особисто протягом 5 календарних днів після настання таких обставин та вважає за необхідне визначити наступні способи та порядок участі батька в спілкуванні та вихованні малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , за наступним графіком побачень: кожні перші та треті вихідні дні (субота та неділя) кожного місяця, а саме: з 10 годин 00 хвилин суботи до 18 годин 00 хвилин неділі з можливістю, після скасування введеного в Україні воєнного стану, проживання та виїзду за межі населеного пункту, де діти проживають разом з матір`ю, за попереднім повідомленням та погодженням з матір`ю дітей; кожен день народження малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] та інші святкові дні, з дотриманням вимог навчального процесу та за попередньою домовленістю з матір`ю дитини - [PERSON] ; кожен день народження [PERSON] , [INFO] та інші святкові дні з дотриманням вимог навчального процесу та за попередньою домовленістю з матір`ю - [PERSON] ; в будь який вільний для дітей час протягом дня з дотриманням вимог навчального процесу безперешкодно спілкуватися з сином та донькою за допомогою будь-яких засобів зв`язку, у тому числі шляхом використання програм: Sкуре, Vіbег, Теlеgram чи інших меседжерів. На підставі викладеного та

Outcome: partial