Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

23 січня 2022р. [PERSON] звернувся до суду з заявою в якій просив встановити факт його проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. В обґрунтування своїх вимог заявник вказав, що він народився [INFO] в с. Велесниця Нижня, Ланчинського (тепер Коломийського) району, Станіславської (тепер Івано-Франківської) області. 29 жовтня 1974 року Коломийським міським військовим комісаріатом Івано-Франківської області його було призвано на військову службу та направлено для її проходження у Кримську область УРСР. Після проходження військової служби [PERSON] був прийнятий в члени колгоспу ім.. Крупської (згодом перейменовано на агрофірма «Колгосп ім.. Крупської»), в якому він працював до 1996 року. В 2002 році заявник повернувся до Коломийського району та з того часу постійно проживає без реєстрації в с. Нижня Велесниця. Нещодавно він звернувся до Коломийського відділу ДМС України в Івано-Франківській області для отримання паспорту громадянина України. Однак, у його видачі заявнику було відмовлено через ненадання ним документу, який би підтверджував факт його постійного проживання на території України. [PERSON] рекомендовано звернутися до суду аби встановити факт його проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, що буде слугувати підтвердженням його належності до громадянства України з метою подальшого його документування паспортом громадянина України. 09.02.2023р. від заінтересованої особи до суду надійшли письмові пояснення в яких зазначено, що 17.08.2022р. до Коломийського відділу УДМС в Івано-Франківській області звернувся [PERSON] щодо виготовлення йому паспорта громадянина України. Листом від 14.09.2022р. заявника було повідомлено, що для оформлення паспорту вперше йому необхідно надати документи, встановлені пунктом 35 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015р. №302. Проведеною перевіркою було встановлено, що інформація про [PERSON] у обліках УДМС в Івано-Франківській області відсутня. При цьому, згідно Державного реєстру актів цивільного стану громадян, 08.01.1977р. виконкомом Майської сільської ради Джанкойського району Республіки Крим складено актовий запис про шлюб між [PERSON] та [PERSON] , в який внесено відомості про наявність у нареченого паспорта громадянина колишнього СРСР [NUMBER] , виданого Джанкойським МРВВС. На бланку свідоцтва про народження [PERSON] проставлена відмітка про документування його паспортом громадянина колишнього СРСР [NUMBER] , виданого Джанкойським РВВС Кримської області 16.12.1976р. Перевірку щодо документування заявника на території окупованої АР Крим паспортом громадянина колишнього СРСР та паспортом громадянина України, а також щодо наявності в [PERSON] зареєстрованого місця проживання в АР Крим провести неможливо. За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС в Івано-Франківській області, інформація про зареєстроване місце проживання [PERSON] , [INFO] відсутня. Таким чином, за результатом звернення заявнику рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту його проживання на території України станом на 24.08.1991р. В судовому засіданні [PERSON] свої вимоги підтримав та надав пояснення з приводу обставин свого життя аналогічні тим, що були викладені письмово в поданій ним до суду заяві. Також зазначив, що проходив військову службу в Криму, де лишився проживати. В 1977 році одружився в Джанкойському районі Кримської області, з цього ж року почав працювати трактористом в колгоспі ім..Крупської в Нижньогірському районі до 1996 року. Цей час проживав в Нижньогірському районі АР Крим, був там зареєстрований в [ADDRESS] . Там же в Криму був документований паспортом громадянина СССР, а приблизно в 1991-1992рр. в Нижньогірському РВ УМВС АР Крим отримав паспорт громадянина України, який згодом було втрачено за невідомих йому обставин. Громадянство інших країн, в тому числі і Російської Федерації не приймав. На початку 2000-х років повернувся на свою батьківщину в Івано-Франківську область. Факт відсутності паспорту виявив лише в 2021р. та звернувся до Коломийського відділу УДМС де йому було відмовлено у видачі нового документу. На теперішній час для відновлення паспорту йому необхідно рішення суду, яким буде встановлено факт його проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Представник заявника [PERSON] в судовому засіданні також просив суд задовольнити заявлені вимоги, оскільки факт, який просить встановити [PERSON] надасть йому можливість отримати паспорт громадянина України, тобто матиме для нього юридичне значення. Представник заінтересованої особи проти задоволення заявлених вимог не заперечувала та при вирішенні справи покладалась на розсуд суду. Зазначила, що [PERSON] було відмовлено у видачі паспорту громадянина України, оскільки ним не було надано документів, підтверджуючих його проживання на території України. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, допитавши свідка, дослідивши письмові докази по справі, оглянувши оригінали документів, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст.5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлено, що з метою отримання паспорту громадянина України заявник звертався до компетентних державних органів, однак у його видачі йому відмовлено та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту проживання на території України станом на 24.08.1991р. Отже, факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки надає право на отримання паспорта громадянина України. У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2\~ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі\~Закону України «Про громадянство України»\~і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991 року. Відповідно до п. 8 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого\~Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до\~Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [INFO] в с. Велесниця Нижня, Ланчинського району, Ярославської області народився [PERSON] , актовий запис №11. 29 жовтня 1974 року [PERSON] був призваний на військову службу та отримав військовий квиток серії [NUMBER] . В даному документі зазначено, що [PERSON] є уродженцем с. Н.Велесниця, Коломийського району, Івано-Франківської області, за національністю українець. В 1972 р. закінчив 8 класів, а в 1973р. закінчив СПТУ (9 класів). Основна загальна спеціальність тракторист 3 кл. В графі «Сімейний стан» зазначено «одружений з [PERSON] , 1957 р.н.». Відомості про професію заявника також підтверджуються посвідченням тракториста-машиніста третього класу серії [NUMBER] , виданого інспекцією держтехнагляду Нижнегірського району Кримської області на підставі протоколу №12 від 31.03.1988р. Також в якості письмово доказу заявником було надано копію його трудової книжки серії [NUMBER] , оригінал якої оглянуто судом, з якої вбачається, що в 1982 році він був прийнятий в члени колгоспу ім.. Крупської Нижньогірського району Кримської області на посаду тракториста. З 08.09.1988р. колгосп був перейменований в агрофірму «Колгосп ім.. Крупської». В 1996 році [PERSON] був звільнений з членів агрофірми. Отже, представлені до суду документи належним чином підтверджують, що [PERSON] народився на території УРСР, був документований паспортом громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року та паспортом громадянина України, який втратив, та на момент набуття Україною статусу незалежної держави, постійно працював та знаходився на її території в Нижньогірському районі АР Крим. Крім цього в судовому засіданні в якості свідка був допитаний [PERSON] , який пояснив, що з заявником знайомий з дитинства, проживав з ним по сусідству. Після того, як [PERSON] виїхав з їхнього села, свідок спілкувався з його братами та від них знав, що [PERSON] живе в Криму. Десь приблизно в 1994-1995р. заявник приїздив та вони спілкувалися. Потім [PERSON] знову поїхав, а через деякий час повернувся в с.Нижня Велесниця та проживає там по теперішній час. За вищевикладених обставин та з урахуванням досліджених доказів, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог та вважає за можливе встановити юридичний факт постійного проживання [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року. На підставі зазначеного та

Outcome: approved