Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

25 серпня 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. 1.Стислий виклад позиції позивача На обґрунтування позову [PERSON] посилався на те, що 18 вересня 2019 року відповідачем [PERSON] було оформлено розписку, відповідно до якої, останній зобов`язується повернути грошові кошти в сумі 21\~175,00 доларів США у строк до 30 березня 2022 року. Так, відповідач отримав від нього на реалізацію товар, волоський горіх, загальною вартістю 21\~175,00 доларів США, зазначений товар був ним реалізовано, суму 21\~175,00 доларів США зобов`язується повернути у строк до 30 березня 2022 року. Згідно розписки, відповідача, [PERSON] зобов`язався повернути суму позики у відповідності до договору позики грошей, укладеного 18 вересня 2019 року, в той же час, до теперішнього часу не виконав умов договору позики, грошові кошти не повернув. Враховуючи наведене, у позовній заяві [PERSON] , посилаючись на вимоги ст.ст. 509, 526, 611, 625, 1046, 1049 ЦК України, просив суд: -стягнути з [PERSON] грошовий борг в сумі 21\~175,00 доларів США у відповідності до розписки від 18 вересня 2019 року. 2.Стислий виклад позиції та заперечень відповідача. Відповідачем [PERSON] відзив на позов не подавався. 3. Рух справи та процесуальні дії у справі. 25 серпня 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Ухвалою суду від 12 вересня 2022 року відкрите провадження у справі, судом визначено, що розгляд справи належить проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 4. Судовий розгляд Позивач [PERSON] \~в судовому\~засіданні позов\~підтримав у\~повному обсязі,\~просив суд\~задовольнити його\~вимоги,\~зазначив,\~що він\~займається купівлею,\~чисткою волоських\~горіхів та\~продає очищені\~ядра волоського\~горіха.\~Відповідач [PERSON] \~раніше неодноразово\~купував у\~нього горіхи.\~Приблизно у\~січні-лютому\~2019\~року[PERSON] зателефонував йому, та вони домовилися, що він продає [PERSON] горіхи приблизно 4-5 тон чищених ядер волоського горіха на суму 21\~175,00 доларів США.\~ [PERSON] \~до нього\~не приїздив,\~вони домовилися\~про відправку\~товару до\~перевізника у\~м.\~Старобільськ.\~Також,\~між ними\~було досягнуто\~домовленості,\~що після\~реалізації горіхів, [PERSON] сплатить йому суму вартості зазначених горіхів. У червні 2019 року [PERSON] повідомив його, що товар він продав, але попросив, що гроші він поверне трохи пізніше, йому необхідно вкласти у бізнес. Оскільки тривалий час відповідач не повертав гроші, він змушений був неодноразово телефонувати [PERSON] , вимагати повернути борг. В результаті розмов, 18.09.2019 року відповідач приїхав до нього додому та написав розписку, у якій зобов`язався повернути гроші до 30 березня 2022 року. До теперішнього часу відповідач грошові кошти не повернув, перестав відповідати на дзвінки по телефону. Крім того, [PERSON] зазначив. що 18 вересня 2019 року він не передавав відповідачу грошові кошти в сумі 21\~175,00 доларів США. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву суду не подавав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у\~разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи те,\~що відповідачбув належним чином повідомленим про місце, дату і час розгляду справи, повторно не з`явився в судове засідання, судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. 5. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що між сторонами фактично виникли правовідносини за договором купівлі-продажу, відповідно до якого у січні-лютому 2019 року [PERSON] продав [PERSON] ядра волоського горіху, а [PERSON] , у свою чергу зобов`язався оплатити вартість товару з відстроченням платежу, після реалізації ним товару. Про наявність зазначеного договору свідчать пояснення [PERSON] \~у судовому\~засіданні,\~у яких\~він зазначив,\~що січні-лютому\~2019\~рокуміж ним\~та відповідачем\~укладений договір\~купівлі-продажуядер волоського горіху, відповідно до якого [PERSON] зобов`язався оплатити вартість товару після реалізації ним товару, але кошти так і не сплатив, крім того, [PERSON] зазначив. що 18 вересня 2019 року він не передавав відповідачу грошові кошти в сумі 21\~175,00 доларів США. Про наявність між сторонами договору купівлі-продажу свідчить і розписка, надана суду, відповідно до якої 18 вересня 2019 року [PERSON] оформив розписку, відповідно до якої зазначив, що він отримав у [PERSON] на реалізацію товар (волоський горіх) на суму 21\~175,00 доларів США, товар реалізував, а суму 21\~175,00 доларів США зобов`язується повернути до 30.03.2020 року Судом не встановлено наявності укладеного між сторонами договору позики від 18.09.2019 року. 6.Зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Враховуючи фактичні обставини, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які виникли у зв`язку з купівлею-продажем товару, що підтверджується поясненнями позивача та письмовими доказами - розпискою відповідача, та судом не встановлено наявності правовідносин, що регулюють договір позики 7.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Як зазначалося вище, [PERSON] в позовній заяві, як на підставу позову посилався на укладення договору позики від 18 вересня 2019 року. Згідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Оскільки з фактичних обставин справи, встановлених судом, не вбачається наявності між сторонами договору позики, суд не застосовує приписи Цивільного кодексу України, які регулюють правовідносини, пов`язані з укладенням договору позики, а застосовує норми законодавства, які регулюють правовідносини у зв`язку з укладенням договору купівлі-продажу. У відповідності до ст. 11 ЦК України, 1. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. 2. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; Згідно до ст. 202 ЦК України, 1. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 2. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). 3. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. 4. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. 5. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину. Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Нормами ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. На підставі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611\~ЦК України\~визначені правові\~наслідки порушення\~зобов`язання,\~а саме,\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. 2. У разі порушення боржником негативного зобов`язання кредитор незалежно від сплати неустойки та (або) відшкодування збитків і моральної шкоди має право вимагати припинення дії, від вчинення якої боржник зобов`язався утриматися, якщо це не суперечить змісту зобов`язання. Така вимога може бути пред`явлена кредитором і в разі виникнення реальної загрози порушення такого зобов`язання. На підставі ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 625 України визначено відповідальність за порушення грошового зобов`язання, а саме, 1. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 2. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст. 655 ЦК України, За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 656 ЦК України визначено, що предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому. 8.Висновки суду. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої\~статті 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як зазначалося вище, позивач, на обґрунтування вимог посилався на наявність договору позики від 18.09.2019 р., в той же час, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів укладення між сторонами договору позики, судом встановлено, що грошові кошти 18.09.20019 року позивачем не передавалися, а показання позивача в судовому засіданні та розписка відповідача свідчить про наявність між сторонами договору купівлі-продажу товару. Суд, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію та застосовує для прийняття рішення ті норми, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Відповідне положення містяться у\~постанові ВП ВС від 4 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17\~. Велика Палата зазначає, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини,\~не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту. В той же час, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів наявності між сторонами письмового договору купівлі-продажу, дати та місця укладення договору купівлі-продажу, предмет договору, кількість товару, ціну товару, порядок розрахунків між сторонами, інші істотні умови договору, суд позбавлений можливості зробити правовий висновок, на підставі саме якого договору купівлі-продажу виникло грошове зобов`язання. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необґрунтовані та не підлягають задоволенню, у зв`язку з чим, у задоволенні позову належить відмовити 9.Розподіл судових витрат У відповідності до ст. 141 ЦПК України, 1. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; Оскільки суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову належить відмовити, судові витрати належить покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed