Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-23 00:00:00

19.01.2023 року позивач, від імені та в інтересах якої діє адвокат І.В. Тимофєєва, звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 08 вересня 2012 року. Від спільного подружнього життя народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] . Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та поваги. Відповідач не бере участі у вихованні дітей, оскільки зловживає алкогольними напоями, внаслідок чого між сторонами виникають постійні суперечки, свідками яких є їх діти, і це відображається на їхньому психологічному стані. Сторони втратили почуття любові і взаємоповаги один до одного. На даний час сторони проживають окремо, шлюб існує формально, а тому просить суд розірвати шлюб. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 20.01.2023 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення ( виклику) сторін. Розгляд справи призначено на 10.02.2023 року. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 10.02.2023 року постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом) сторін, судове засідання відкладено на 24.02.2023 року та викликано сторони у судове засідання. В задоволенні клопотання відповідача про витребування письмових доказів відмовлено ( ас 29-31). Сторони були вчасно і належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи ( ас 32, 33-36, 37, 38, 44, 45). 16.02.2023 року відповідач подав суду відзив на позов, в якому вказує, що позов визнає та просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу. У відзиві на позовну заяву зазначив, що його дружина перебуває на території Республіки Польща і проживає з іншим чоловіком, і саме це є причиною розірвання шлюбу, а не викладені в позовній заяві обставини. Його неодноразові спроби примиритися, поговорити не завершились успіхом. Таким чином, він змушений погодитись на розірвання шлюбу, оскільки через наведені обставини його спільне проживання з [PERSON] дійсно не видається йому можливим. Однак, відповідач заперечує і не визнає тих обставин, які наведені позивачем в позовній заяві, як підстави для розірвання шлюбу, оскільки вони є неправдивими і не підтверджені жодними доказами. Розгляд справи здійснювати за його відсутності та відсутності його представника ( ас 41-42). 22.02.2023 року представник позивача електронним зв`язком подала суду клопотання/заяву, в якій вказує, що позивач не має можливості взяти участь в судовому засіданні, у зв`язку з її перебуванням в Республіці Польщі, оскільки працевлаштована з 01.01.2023 року по 30.06.2023 року. Крім того, представник позивача з 15.02.2023 року перебуває разом з дитиною на стаціонарному лікуванні в КНП Львівської ради «Західноукраїнський спеціалізований дитячий медичний центр» м. Львів і не має можливості з поважних причин прибути в судове засідання, тому просить судове засідання провести у відсутності позивача та її представника на підставі наявних у справі документів. Позов підтримують в повному об`ємі та просять задовольнити ( ас 46 ). 23.02.2023 року представник відповідача електронним зв`язком подав суду клопотання, в якому вказує, що відповідач подав суду відзив про визнання позову, тому просить розгляд справи проводити у відсутності представника відповідача ( 52). Відповідно до вимог частини 1 статті 223, частини 1 статті 279 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи. У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно частин 4, 5статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення ( виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Датою прийняття рішення у цій справі є 24 лютого 2023 року - дата складення повного судового рішення. Всебічно і\~повно з`ясувавши\~всі фактичні\~обставини,\~на яких\~ґрунтуються вимоги\~позовної заяви\~і заперечення\~на неї,\~дослідивши і\~об`єктивно\~оцінивши докази,\~які мають\~юридичне значення\~для розгляду\~справи і\~вирішення заяви\~по суті,\~суд встановив\~наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 08 вересня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рожищенського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 91 ( ас 4). Після одруження позивачу присвоєно прізвище\~« [PERSON] ». Від спільного подружнього життя у сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження ( ас 5, 6). Встановлено, що сторони з лютого місяця 2022 року не проживають разом. Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права. Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту частини 3 та частини 4 статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 10 постанови Пленуму\~Верховного\~Суду\~від\~21.12.2007\~року\~№\~11 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до частини 3 статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що з лютого місяця 2022 року позивач разом з малолітніми дітьми проживає в Республіці Польщі і між сторонами фактично не існує сімейних стосунків. Наведене свідчить про формальний характер шлюбу сторін. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім`ї, та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, та з врахуванням вимог статтей 24, 55, 56 СК України, суд доходить висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, оскільки суд вважає, що подальше спільне життя сторін неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до вимог частини 2 статті 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Пунктом 2 частини 3\~статті 115 СК України\~передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до статті 141\~ЦПК України судові витрати, понесені позивачем при сплаті судового збору, слід стягнути на її користь з відповідача.

Outcome: approved