Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до доньки [PERSON] , [INFO] . Причиною звернення до суду є те, що відповідач з моменту народження дитини ухиляється від виконання свого обов"язку щодо виховання і утримання своєї доньки [PERSON] , не створює належних умов для її навчання та розвитку, не спілкується з нею, чим порушує батьківські обов`язки. Позивач [PERSON] просить винести рішення про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки. В судове засідання від представника позивача [PERSON] , адвоката Босої О.О. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачки, позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав підтримує та просить їх задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач по справі [PERSON] до суду не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Представник Департаменту служб у справах дітей Харківської області до суду не прибув, про день та час розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином. Так як відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений у встановленому порядку, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності, не подавав відзив, згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] . Відповідач проживає окремо від доньки, не спілкується з нею, не займається її вихованням та матеріально не забезпечує. До органів опіки з питання порушення своїх прав як батька відповідач не звертався. Зі змісту нотаріально посвідченої заяви відповідача від 10.05.2017 року до компетентних органів вбачається, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав по відношенню до доньки [PERSON] за позовом [PERSON] . Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 указаної постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Для встановлення таких обставин суду потрібно ретельно перевіряти докази, якими позивач обгрунтовує свої вимоги, обов`язково здійснювати необхідні дії для залучення відповідача у справі та з`ясування його позиції й обґрунтувань. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як передбачено ч.3 ст.166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 ч.2 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин та враховуючи права і інтереси дитини, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.11.2022 року та до повноліття дитини. Згідно ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів -у межах стягнення суми платежу за один місяць. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та забезпеченню доньки [PERSON] , не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, її навчання, підготовку до самостійного життя. Донька перебуває на утриманні матері [PERSON] , у зв`язку з чим суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Оскільки позов підлягає задоволенню, то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесенні останньою судові витрати по справі, а також за вимогою про стягнення аліментів, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Outcome: approved