Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить усунути їй перешкоди в користуванні майном та визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , та стягнути з відповідачів на її користь судові витрати по справі. В обґрунтування позову зазначено, що позивачу належить на праві приватної власності зазначений вище житловий будинок. Відповідач [PERSON] з липня 2021 року, а відповідач [PERSON] з вересня 2017 року в даному будинку не проживають, тобто понад півтора року відповідачі житловим приміщенням за вказаною адресою не користуються, ніяких витрат по утриманню житла протягом цього періоду не здійснювали, будь-яких домовленостей між позивачем, як власником, та відповідачами щодо порядку користування житлом, не обумовлювалось і законодавством України такий порядок щодо відповідачів не передбачено. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачі\~ в призначене судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового засідання повідомлялися у встановленому законом порядку, а саме: судовими повістками по останньому відомому місцю проживання та реєстрації. На підставі ст.ст.280-284 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що позивач є одноособовим власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , згідно договору купівлі-продажу від 26.04.1999, який посвідчено нотаріусом Кіровоградської районної державної нотаріальної контори (а.с.7-8). Зазначене також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та довідкою КОБТІ (а.с.9-17, 18). Відповідно до довідки № 570, яка видана виконавчим комітетом Соколівської сільської ради Кропивницького району 30.11.2022, відповідачі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстровані, але не проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.20). З акту опитування на підтвердження факту не проживання від 30.11.2022 слідує, що [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] , з липня 2021 року, а [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] , з вересня 2017 року (а.с.19). В силу вимог ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Підставою звернення до суду є захист прав власника щодо безперешкодного володіння та користування належним йому майном, усунення обмежень його прав, які пов`язані з фактом реєстрації місця проживання відповідачів за адресою будинку, що належить позивачу. Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 3 ст.47 Конституції України гарантується право на житло і встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст.15 та ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном, частина 1 статті 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. В ст. 319 ЦК України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст.383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Аналіз положень статей 383, 391 ЦК України дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які\~ постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. На підставі викладеного, враховуючи той факт, що відповідачі не є членами сім`ї власника житла, не користуються житловим будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який належить на праві приватної власності позивачу, а їх реєстрація у вказаному житловому будинку створює позивачу перешкоди в реалізації права вільно здійснювати права власника, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідачів слід стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 992, 40 грн. На підставі ст.ст. 15, 16, 317, 319, 321, 383, 391 ЦК України,

Outcome: approved