Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

Позивач [PERSON] у лютому 2022 року звернулася до Фрунзенського районного суду м.Харкова з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дакорд Фінанс», Державного підприємства «Сетам», [PERSON] про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 17.06.2021 року, зареєстрований в реєстрі за №186065, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дакорд Фінанс» щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №1.07061295.х від 11.06.2007 року; визнання недійсними електронних торгів з реалізації двокімнатної квартири, загальною площею 48,3 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (протокол проведення електронних торгів №565974 від 10.01.2022 року, складений Державним підприємством «Сетам») в рамках виконавчого провадження №66075027. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що постановою від 13.07.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Амельченко В.П. було відкрито виконавче провадження №66075027 з примусового виконання виконавчого напису №186065, виданого 17.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дакорд Фінанс» суми заборгованості у розмірі: 381220,64 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням; 50,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 381270,64 грн. З матеріалів виконавчого провадження позивач вперше отримала доступ до виконавчого напису від 17.06.2021 року. [PERSON] вважає виконавчий напис №186065, виданий 17.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., таким, що не підлягає виконанню. Окрім цього, в результаті здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні №66075027 10.01.2022 року відбулись електронні торги, організовані Державним підприємством «Сетам» з примусової реалізації арештованого майна, а саме: двокімнатної квартири, яка належить на праві власності [PERSON] , загальною площею 48,3 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , номер лоту : 504814. Переможцем аукціону став учасник 4 [PERSON] , з ціною продажу 590870 грн. Зазначене підтверджується також Протоколом №565974 проведення електронних торгів від 10.01.2022 року, сформованим організатором торгів ДП «Сетам». На час подання позовної заяви торги зупинені на підставі постанови від 24.01.2022 року про зупинення вчинення виконавчих дій приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Амельченко В.П. Вказує, що зазначений у виконавчому написі кредитний договір [PERSON] не укладався, а укладався Договір про іпотечний кредит №1.07061295.х від 11.06.2007 року. Зазначене свідчить про те, що нотаріусу такий договір взагалі не надавався. Окрім цього, нотаріусом не було встановлено чи було враховано при визначенні розміру заборгованості акт передачі боржником іпотекодержателю предмета іпотеки у власність, внаслідок якого сума боргу повинна була бути зменшена на вартість предмета іпотеки на час його передання кредитору. Також, [PERSON] ніколи не отримувала від ТОВ «Дакорд Фінанс» будь-яких повідомлень - письмових вимог про усунення порушень боржником, та їй не було відомо про наявність у неї боргових зобов`язань перед ТОВ «Дакорд Фінанс» та їх розмір. Заборгованість за кредитним договором позивач не визнає, не вважає її безспірною, оскільки за її борговими зобов`язаннями відбулось погашення заборгованості шляхом звернення предмету іпотеки у власність іпотекодержателя, та розмір заборгованості повинен був бути зменшений на вартість предмету іпотеки на час переходу права власності на нього до іпотекодержателя. На зазначене приватний нотаріус уваги не звертав, не перевіряв належним чином безспірності заборгованості, не отримував відомостей про стан іпотеки, якою був забезпечений договір, оскільки ТОВ «Дакорд Фінанс» не надавало нотаріусу оригіналу договору, за яким виникли зобов`язання та нотаріус не ознайомлював з його текстом. Також, приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Амельченко В.П. в виконавчому провадженні №66075027, відкритому 13.07.2021 року з примусового виконання вищезазначеного виконавчого напису, вчиняються дії з примусового виконання, відбувається процедура примусової реалізації арештованого майна, а саме належної боржнику квартири, яка є її єдиним житлом, що підтверджується Протоколом №565974 проведення електронних торгів від 10.01.2022 року. Правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема, на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів. Підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів з реалізації арештованого майна, а саме правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення приватному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також ціну реалізації майна тощо); правил, які регулюють сам порядок проведення торгів; правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів. Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 08.03.2022 року №2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», змінено територіальну підсудність Фрунзенського районного суду м.Харкова на Октябрський районний суд м.Полтави. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 12.07.2022 року (суддя Барабанова В.В.) прийнято до розгляду позовну заяву та вирішено справу проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до розпорядження від 23.12.2022 року, у зв`язку з припиненням відрядження судді Барабанової В.В., призначено повторний автоматичний розподіл справи. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим по справі визначено суддю Чуванову А.М. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 26.12.2022 року прийнято до провадження позовну заяву та вирішено розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, представник позивача [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, з підтриманням вимог позову. Представники відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Дакорд Фінанс», Державного підприємства «Сетам» та відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилися, про день та час розгляду справи відповідачі повідомлялися у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомили, не надали до суду відзиви. Треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Амельченко В.П. до суду не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача, її представника, відповідачів, третіх осіб, відповідно до ст.ст.211 223 ЦПК України, на підставі наявних у справі даних і доказів. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Статтею ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. При цьому способи захисту цивільного права та інтересів, зазначені в ст. 16 ЦК України. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] уклала з ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк» Договір про іпотечний кредит №1.07061295.х від 11.06.2007 року та Іпотечний договір №1.07061295.х від 11.06.2007 року (а.с.12-21). Судом встановлено, що згідно виконавчого напису №186065, вчиненого 17.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем з заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дакорд Фінанс» щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №1.07061295.х від 11.06.2007 року - запропоновано стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дакорд Фінанс» заборгованістьза кредитним договором №1.07061295.х від 11.06.2007 року з [PERSON] за період з 07.05.2021 року по 08.06.2021 року включно суму у розмірі : 381220,64 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням; 50,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 381270,64 грн. (а.с.11). Постановою від 13.07.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Амельченко В.П. було відкрито виконавче провадження №66075027 з примусового виконання виконавчого напису №186065, виданого 17.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дакорд Фінанс» суми заборгованості у розмірі: 381220,64 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням; 50,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 381270,64 грн. (а.с.10). Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, позивач зокрема, посилалася на те, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису від 17.06.2021 року не переконався належним чином у безспірному розмірі суми, що підлягає стягненню за написом з позивача на користь банку, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст.87,88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, який набрав чинності 07 березня 2012 року. Так, відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом ст. 88 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи: підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Як зазначає позивач, нотаріус при вчиненні виконавчого напису від 17.06.2021року не отримував від відповідача та позивача первинні документи щодо видачі кредиту та нотаріусом не було враховано при визначенні розміру заборгованості акт передачі боржником іпотекодержателю предмета іпотеки у власність, внаслідок якого сума боргу повинна була бути зменшена на вартість предмета іпотеки на час його передання кредитору. Суд вважає, що відповідач не спростував зазначені позивачем обставини. Крім того, в п.2.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Отже, суд має встановити, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі №6-158цс15 від 20 травня 2015 року. Слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що банком було направлено позивачу лист з вимогою про усунення порушення стосовно зобов`язання із зазначенням у листі вимоги стислого змісту порушених зобов`язань, також відсутні будь-які відомості на підтвердження того, що вказаний лист з вимогою про усунення порушень за кредитним договором [PERSON] отримувала, у зв`язку з чим остання була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги банку, або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Таким чином, [PERSON] не отримувала вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено надіслання такої вимоги і отримання її позивачем, що унеможливило подання останньою нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. Таким чином, станом на 17.06.2021 року у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. були відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису щодо стягнення з позивача на користьТовариства з обмеженою відповідальністю «Дакорд Фінанс» заборгованості, що виникла за кредитним договором №1.07061295.х від 11.06.2007 року. Враховуючи вищевикладене, та приймаючи до уваги ту обставину, що відповідачем не подано до суду жодних доказів щодо спростування доводів позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання таким, що не підлягає виконаннювиконавчий напис від 17.06.2021 року, зареєстрований в реєстрі за №186065, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дакорд Фінанс» щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №1.07061295.х від 11.06.2007 року в загальній сумі 381270,64 грн. Крім того, судом також враховує, що з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, що виходить за межі строку визначеного ст. 88 Закону України «Про нотаріат». З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що нотаріус мав відмовити у вчиненні нотаріального акта. Що стосується позовних вимог про визнання недійсними електронних торгів з реалізації двокімнатної квартири, загальною площею 48,3 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (протокол проведення електронних торгів №565974 від 10.01.2022 року, складений Державним підприємством «Сетам») в рамках виконавчого провадження №66075027, суд приходить до наступного висновку. З протоколу про проведені електронні торги від 10.01.2022 року №66075027, номер лоту 504814., вбачається, що 10.01.2022 року ДП «СЕТАМ» провело електронні торги з реалізації двокімнатної квартири, яка належить на праві власності [PERSON] , загальною площею 48,3 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.24-25). Переможцем аукціону став учасник 4 [PERSON] , з ціною продажу 590870 грн. (а.с.26 -акт). За змістом ст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст.16 ЦК України: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів, а тому суд повинен установити, чи були порушені або невизнані права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду за їх захистом, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову у їх задоволенні. Відповідно до ч.1 ст.62 Закону України «Про виконавче провадження», реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, визначено, що електронні торги - це продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, сформульованого у постановах від 21 листопада 2018 року у справі № 465/650/16-ц (провадження №14-356цс18), та від 23 січня 2019 року у справі № 522/10127/14-ц (провадження №14-428цс18), правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів, зазначене свідчить про оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином. У відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч.4 ст.656 ЦК України, до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті, такий правочин може визнаватися недійсним в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, встановлених частинами першою-третьою та частинами п`ятою, шостою статті 203 ЦК України, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства (ч.1 ст.215 цього Кодексу). Частинами 1,3 ст.215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Ураховуючи, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, установлених ч.ч. 1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства. Згідно з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15, від 12 жовтня 2016 року у справі №6-1981цс16, підставою визнання прилюдних торгів недійсними є наявність не лише порушень вимог закону при проведенні прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює. Отже, не лише недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, є способом захисту та підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Тобто для визнання судом електронних торгів недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Судом визнано таким, що не підлягає виконаннювиконавчий напис від 17.06.2021 року, зареєстрований в реєстрі за №186065, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дакорд Фінанс» щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №1.07061295.х від 11.06.2007 року в загальній сумі 381270,64 грн. Задовольняючи в цій частині позовні вимоги [PERSON] , суд виходить із того, що вказані електроні торги та виданий їх переможцю акт про проведені електронні торги відбулися на виконання виконавчого напису нотаріуса, який є незаконним та визнаний таким, що не підлягає виконанню, а тому протокол проведення електронних торгів №565974 від 10.01.2022 року, складений Державним підприємством «Сетам») та акт від 10.01.2022 року підлягають визнанню недійсними. Таким чином, оскільки виконавчий напис нотаріуса, на підставі якого проведена примусова процедура продажу на електронних торгах квартири позивача, визнано таким, що не підлягає виконанню, суд приходить до висновку про недійсність електронних торгів, протоколу їх проведення від 10.01.2022 року, оскільки ці торги проведені на підставі незаконного виконавчого напису та оспорюваний протокол про проведені електронні торги безпосередньо порушують майнові права позивачки як власника реалізованого майна. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 712/1317/14-ц (61-22566св18), від 12 грудня 2018 року у справі № 759/18852/14-ц (61-21320св18), від 07 лютого 2019 року у справі № 522/1516/15-ц (61-25870св18), від 03 липня 2019 року у справі № 372/4917/13 (провадження № 61-11606св18), від 19 серпня 2020 року у справі № 202/1698/17 (провадження № 61-6431св20), від 18 листопада 2020 року у справі № 643/13607/18 (провадження № 61-22756св19). На підставі викладеного та

Outcome: approved