Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач. [PERSON] ) та просила: стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] в розмірі 10000,00 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що сторони 18.11.1995 року уклали шлюб. [INFO] у сторін народилась донька - [PERSON] . 25.07.2013 рішенням Дарницького районного суду шлюб між сторонами було розірвано. З 2010 року сторони проживають окремо, відповідач з часу окремого проживання не надає кошти на утримання дитини. Домовленості щодо розміру аліментів, сторонами не досягнуто. При цьому позивач посилається на те, що аліменти в заявленому розмірі необхідні для належного забезпечення та утримання дитини. Ухвалою від 27.10.2022 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, в якому він визнає позовні вимоги частково. Не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дочки в сумі 1500,00 грн. Посилається на те, що він кожного місяця надавав кошти на утримання дочки та ніколи не ухилявся від своїх батьківських обов`язків. При цьому просив врахувати, що на початку 2022 року мав об`єктивні труднощі в утриманні дочки, оскільки був у окупації. Вказав, що на даний час він працює на посаді заступника начальника Філії «Києво-Святошинського районного дорожнього управління» Дочірнього підприємства «Київське обласне дорожнє управління» і має середній дохід близько 8452,50 грн. Не визнаючи вимоги позову в заявленому розмірі, відповідач посилався на те, що позивачем не доведено належними доказами витрати на дитину в сумі 20000,00 грн., враховуючи, що обов`язок по утриманню дитини покладається на обох батьків. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити, посилаючись на доводи, що викладені у позові. Наголосила на тому, що між сторонами відсутня домовленість щодо утримання дитини, позивач несе самостійно всі витрати необхідні для гармонійного розвитку дитини. Відповідач у судовому засіданні послався на те, що аліменти в сумі 10000,00 грн. є недоведеними та будуть становити для нього надмірний тягар. Вказав, що на даний час його дохід не дозволяє йому сплачувати аліменти в заявленому розмірі. Просив врахувати, що він проживає разом з батьком похилого віку, якому він також має допомагати. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 1995 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 25.07.2013 рішенням Дарницького районного суду м. Києва. [INFO] у сторін народилась донька - [PERSON] , яка після розірвання шлюбу між сторонами залишилася проживати разом з матір`ю. Відповідно до ч. 2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Отже, предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Під час розгляду спору сторонами не спростовано, що домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між ними не досягнуто. Пред`явлення позивачем позову про стягнення аліментів свідчить про те, що батьки не досягли домовленості і щодо способів виконання кожним із них обов`язку утримувати дочку. Таким чином, враховуючи вищевикладене, беручи уваги те, що дочка сторін проживає разом з позивачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення аліментів, у зв`язку з чим вважає за необхідне стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини. Разом з тим, визначаючи розмір аліментів, суд виходить з наступного. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, обов`язок по утриманню неповнолітньої дитини покладається на обох батьків, а не на будь-кого одного з них. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно з приписами ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789XII (78912), у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно із ч. 1 ст. 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено право кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також відповідальність батьків або осіб, які їх замінюють, за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Отже, матеріальне утримання дитини є обов`язком батьків, у контексті виконання якого може йтися лише про порядок надання такого утримання та про його розмір з урахуванням відповідних обставин. Присудження аліментів у твердій грошовій сумі допускається за заявою позивача незалежно від характеру доходу платника та способу його одержання. Представник позивача в судовому засіданні зазначила, що дитина сторін хронічних захворювань не має. Відповідач є особою працездатного віку, працює на посаді заступника начальника Філії «Києво-Святошинського районного дорожнього управління» Дочірнього підприємства «Київське обласне дорожнє управління». Відповідно до довідки про доходи від 05.12.2022 № 14 його заробітна плата за період з грудня 2021 року по листопад 2022 року становить 116432,46 грн. В судовому засіданні встановлено, що відповідач немає на утриманні інших малолітніх та неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, яких він повинен утримувати. Відповідач у відзиві посилався на те, що разом з ним проживає його батько [PERSON] , [INFO] про якого він піклується та надає йому допомогу. Оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази надання відповідачем матеріальної допомоги своєму батьку, останній отримує пенсію, підстав для врахування наявності у відповідача непрацездатного батька для визначення розміру аліментів, суд не вбачає. Аргументи відповідача щодо можливості сплачувати аліменти в розмірі 1500,00 грн., на думку суду, є ухиленням батька від виконання своїх обов`язків по утриманню дитини на рівні, достатньому для забезпечення належного життя та розвитку дитини. Суд критично оцінює позицію відповідача стосовно того, що дитина, яка має обох батьків, повинна мати утримання на рівні прожиткового мінімуму. Адже дитина, яка має двох батьків, вправі розраховувати на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, ураховуючи вік дитини та її потреби в існуванні (їжа, одяг, комфорт, користування комунальними, медичними, освітніми послугами) та потреби в реалізації соціального та духовного розвитку, суд вважає за необхідне на підставі ст. 184 СК України визначити аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн, щомісяця, починаючи стягнення з 01.10.2022 та до повноліття дитини. Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі у дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів. Суд погоджується з доводами відповідача, що позивачем не доведено, що нею витрачають кошти на утримання дитини в розмірі 20000,00 грн. щомісячно. При цьому, суд визначаючи розмір аліментів, також керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Вказаний розмір суми аліментів з врахуванням рівного обов`язку обох батьків на утримання та виховання дитини буде відповідати інтересам та потребам дочки, тому визнається судом достатнім та таким, що відповідатиме принципу розумності та виваженості і забезпечуватиме розвиток дитини, та є співмірним із доходами відповідача та витратам, які мають нести обоє батьків на утримання дитини. При цьому, суд зазначає, що позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину в разі зміни матеріального стану відповідача, а відповідач, в разі наявності підстав, має право звернулись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial