Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

[PERSON] у лютому 2023 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що 25.01.2023 Тростянецьким районним судом Сумської області у справі № 588/135/23 за заявою [PERSON] був виданий судовий наказ про стягнення з нього аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 20.01.2023 до досягнення дитиною повноліття. Даний судовий наказ разом із додатками він отримав рекомендованим листом 30.01.2023. Також позивач вказав, що при винесенні судового наказу судом не було встановлено: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки чи сина наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів. Після розірвання шлюбу із [PERSON] не було досягнуто домовленості щодо утримання доньки [PERSON] , але він добровільно перераховує кошти на утримання дитини на банківську картку відповідачки. [PERSON] чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною та її вихованні, тому з цього приводу він звернувся до органу опіки та піклування Тростянецької міської ради. Крім того, позивач зазначив, що на його утриманні перебуває неповнолітня донька від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , кошти на утримання якої він сплачує за домовленістю матері дитини [PERSON] . Також на його утриманні перебуває непрацездатний батько [PERSON] , [INFO] , який є інвалідом ІІІ групи. Він має просту професію, офіційно не працевлаштований, має нерегулярний, мінливий дохід, нерухомого або рухомого майна (транспортних засобів) у власності не має. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд: 1) зменшити розмір аліментів, що стягнуті з нього на користь [PERSON] на підставі судового наказу Тростянецького районного суду Сумської області від 25.01.2023 по справі №\~\~588/135/23 провадження № 2-н/588/31/23, на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , до розміру 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 20.01.2023 до досягнення дитиною повноліття; 2) стягнути з [PERSON] на його користь судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн. Ухвалою суду від 17.02.2022 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 07.03.2023 відповідачка подала відзив на позов у якому просила відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що доводи позивача про утримання ним дочки [PERSON] не підтверджені жодними доказами. Також відповідачка вказала, що позивач є молодим, працездатним чоловіком, виконує будівельні роботи, отримує великі доходи, які не хоче декларувати так як працює неофіційно. Крім того, відповідачка зазначила, що позивач не підтвердив жодними доказами те, що він утримує свого батька. Відповідачка стверджує, що батько позивача [PERSON] є пенсіонером, отримує пенсійні виплати і не потребує допомоги від сина. Також відповідачка звернула увагу на те, що вона має тяжкий матеріальний стан, працює у місцевій лікарні, отримує невисоку заробітну плату. Вона проживає разом із дочкою та матір`ю, яка є інвалідом третьої групи через онкологічне захворювання та потребує вартісного лікування. Діти позивача виховуються у різних родинах та мають право на однакову матеріальну допомогу від батька. У судовому засіданні позивач заявлений позов підтримав повністю, просив задовольнити вимоги з підстав викладених у позовній заяві. Також позивач вказав, що на утримання дитини від першого шлюбу він сплачує кошти по мірі своїх можливостей. На даний час він ніде не працює офіційно, має тимчасові підробітки. Відповідачка у судовому засіданні проти позову заперечила пославшись на обставини викладені у відзиві на позов, а також вказала, що коли вона проживала разом із позивачем, то останній сплачував кошти на утримання дитини від першого шлюбу. Вона просила позивача добровільно сплачувати кошти на утримання дитини, але він відмовився, тому змушена була звертатися до суду із заявою про стягнення аліментів. Також відповідачка зазначила, що позивач один раз на Новий рік переказав дитині гроші. Раніше позивач брав дитину до себе, але таке спілкування має для дитини негативний вплив. Третя особа у судове засідання не з`явилася, про причину неявки суд не повідомила та не подала письмові пояснення. Заслухавши пояснення позивача та відповідачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що між сторонами мають місце сімейні правовідносини, позов не обґрунтований і не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що позивач та відповідачка перебували у шлюбі за час якого в них народилась дочка [PERSON] , [INFO] (а.с. 7, 33). Судовим наказом Тростянецького районного суду Сумської області від 25.01.2023 з позивача на користь відповідачки було стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 20.01.2023 до досягнення дитиною повноліття (а.с. 5). Також судом встановлено, що позивач є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Батько позивача, [PERSON] , має інвалідність третьої групи за загальним захворюванням (а.с. 8, 10). Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків інформація щодо отримання позивачем доходів у період з 1 по 3 квартал 2022 року станом на 02.02.2023 відсутня (а.с.\~16). Згідно довідки про доходи виданої КНП «Тростянецька міська лікарня» Тростянецької міської ради від 09.03.2023 за № 746 загальна сума доходу відповідачки за період з 01.09.2022 по 28.02.2023 становить 79243,48 грн (а.с. ). Мати відповідачки, [PERSON] , є пенсіонеркою по інвалідності та має інвалідність третьої групи за загальним захворюванням (а.с. 35-36). Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне. В Україні законодавство про охорону дитинства ґрунтується на\~Конституції України, Декларації ООН прав дитини (1959 року), Конвенції ООН про права дитини (1989 року), міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Сімейному кодексі України, а також інших нормативно-правових актах, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959 року), «Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості». Згідно частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, частин сьомої та восьмої статті 7 Сімейного кодексу України суд при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно зі\~статтею 141СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом\~статті 180 СК України\~закріплений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Аналізуючи зміст положень ст. 181, 192 СК України, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів мати дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Разом з тим, значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів у порядку передбаченому ст. 192 СК України. Зокрема позивачем не було надано доказів на підтвердження тих обставин, що на його утриманні перебуває непрацездатний батько, а також про погіршення його матеріального стану після видачі судового наказу Тростянецьким районним судом Сумської області від 25.01.2023 про стягнення аліментів. Розмір аліментів, визначений вказаним судовим наказом відповідає вимогам сімейного законодавства, а зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні ще одну малолітню дитину, що визнається сторонами, без доведення погіршення майнового становища, не буде спрямовано на належне матеріальне забезпечення дитини [PERSON] та суперечитиме її інтересам. Також суд вважає необхідним зазначити, що відсутність офіційного працевлаштування позивача та нерегулярний, мінливий дохід не може бути підставою для зменшення визначеного розміру стягуваних аліментів на дитину. Позивач не позбавлений можливості офіційно працевлаштуватися та отримувати стабільний дохід зважаючи на те, що він має робітничу спеціальність. Доказів про те, що позивач перебуває на обліку як безробітний або має вади здоров`я, які перешкоджають йому працевлаштуватися позивач не надав. Відтак, суд не вбачає законних підстав для зменшення розміру аліментів, тому заявлений позов не підлягає задоволенню. У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог позивача відповідно до положень ст.\~141 ЦПК України понесені ним судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed