Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Павелко Р.С. звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум», треті особи: Хорольський відділ державної виконавчої служби Лубенського району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми); приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.02.2022 державним виконавцем Хорольського відділ державної виконавчої служби Лубенського району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на підставі виконавчого напису № 26739 від 16.06.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., було відкрито виконавче провадження № 68655576 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум" заборгованості за кредитним договором № 95339968000 від 09.05.2019 року за період з 20.02.2020 по 25.05.2021 та плати за вчинення виконавчого напису на загальну суму 27936 грн 14 коп. Вважає, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений з численним порушенням вимог закону та порядку його вчинення. Окрім того, приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірності заборгованості. Просив визнати вказаний вище виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 20 січня 2023 року було відкрито провадження у справі в прощеному порядку без виклику сторін . Відповідач належним чином був повідомлений про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви та ухвали суду отримав, відзив на позов до суду не надіслав. Треті особи також належним чином повідомлені про відкриття судового провадження, пояснення щодо позову до суду не надали. Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно копії виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 95339968000 від 09.05.2019 (кредит виданий шляхом перерахування на кредитну карту боржника) укладеним між з Акціонерним товариством «УкрСиббанк» (правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору факторингу № 2002-Ф2 від 20 лютого 2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум»), за період з 20.02.2020 по 25.05.2021 на загальну суму 27936, 14 грн , у розмір якої, зокрема, увійшла і вартість за вчинення виконавчого напису. Із копії постанови про відкриття провадження ВП № 68655476 від 15.02.2022 вбачається, що 15.02.2022 державним виконавцем Хорольського відділ державної виконавчої служби Лубенського району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Тур А.В. було розглянуто заяву стягувача про примусове виконання - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» про примусове виконання виконавчого напису № 26739 виданого 16.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 27936,14 грн та прийнято рішення про відкриття виконавчого провадження. З матеріалів справи вбачається, що 09.05.2019 між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір № 95339968000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до пункту 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як вчинення виконавчого напису. Виконавчий напис нотаріуса це розпорядження нотаріуса щодо стягнення грошової суми від боржника до кредитора, або повернення чи передачі майна кредитору, здійснене на документах, що підтверджують зобов`язання боржника. Виконавчий напис здійснюється за заявою стягувача на оригіналі документа. Виконавчий напис нотаріуса є видом виконавчого документу, на підставі якого може відкриватися виконавче провадження. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затверджено Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Відповідно статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Враховуючи, що законом інший строк давності не встановлено, тому в даному випадку застосуванню підлягають положення саме Закону України «Про нотаріат», як спеціального закону. Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не слід обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц. Між тим, у оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса зазначено «… є [PERSON] … … є Боржником за Кредитним договором № 95339968000 від 09.05.2019 (кредит виданий шляхом перерахування на кредитну карту боржника) укладеним між з Акціонерним товариством «УкрСиббанк» (правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору факторингу № 2002-Ф2 від 20 лютого 2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум»)…». Зі змісту оспорюваного виконавчого напису нотаріуса вбачаєтьс,я що з [PERSON] за період з 20.02.2020 по 25.05.2021 стягнуто, зокрема, прострочену заборгованість за сумою кредиту 18821,83 грн, прострочену заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 8275,61 грн. Відповідно до вищезазначених умов кредитного договору, сторони договору встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням заборгованості. Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування, право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною 5 статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Встановлення строку кредитування у кредитному договорі, що передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак, за вказаних умов початок перебігу позовної давності не можна визначати окремо для погашення всієї заборгованості за договором (зі спливом строку кредитування) і для погашення щомісячних платежів (після несплати чергового такого платежу). Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. Окрім того, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. у виконавчому написі від 4 червня 2021 року № 16576 послалася на пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, який є не чинним, так як постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14 від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 662, в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». В той же час, підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, оскільки у судовому порядку Постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, то кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17. Згідно ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача. Відповідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Беручи до уваги, що позовні вимоги позивача задоволені в повному обсязі, з відповідача на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати, які складаються з суми сплаченого позивачем судового збору за подання позову в розмірі 1073 гр. 60 коп, а також підтверджені позивачем витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved