Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

06.02.2023 року представник позивача звернулась до суду із позовом, яким просить розірвати шлюб [PERSON] та [PERSON] . Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони 04.12.2010 року зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Спільне господарство не ведуть, збереження сім`ї не можливе. У зв`язку з викладеним, позивач просить укладений шлюб розірвати. Стягнути судові витрати пов`язані із правовою допомогою. Ухвалою суду від 07.02.2023 року провадження по справі було відкрито, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання сторона позивача не з`явилась, надано до суду заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі та просить не стягувати з відповідача понесені судові витрати пов`язані із правовою допомогою. Відповідач у судове засідання не з`явився, надано до суду заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності, заява не містить заперечень проти задоволення заявлених позовних вимог. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя сторін. Судом встановлено, що 04.12.2010 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції і зроблено відповідний актовий запис №680 (а.с.5). Від даного шлюбу у подружжя є дитина - [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження Серії [NUMBER] від 24.11.2021 року), який проживає разом із позивачем. Сторони разом фактично не проживають з осені 2022 року, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини між ними припинені, спору щодо поділу нажитого майна не мають, як і спору щодо виховання та утримання дитини. Відповідно до вимог ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст. 55 СК України зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позовних вимог, взявши до уваги обставини життя подружжя, з врахуванням того, що сторони шлюбним життям не живуть, що шлюб існує тільки формально, та враховуючи, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, оскільки у період з часу звернення позивача до суду та розгляду справи у суді наміри позивача розірвати шлюб не змінилися, суд встановив справжнє прагнення позивачки до розірвання шлюбу, а відтак приходить до переконання, що розірвання шлюбу не суперечить інтересам сторін, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права. Тому, на підставі ст.112 СК України, слід постановити рішення про розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved