Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] (далі - Позивач)звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради, про встановлення порядку побачень з малолітніми дітьми. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що [PERSON] та [PERSON] (далі - Відповідач) є батьками малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після припинення шлюбних відносин зазначені діти залишились проживати разом із своїм батьком, і з того часу у сторін почали виникати конфлікти з приводу участі у вихованні та спілкуванні з дітьми матері. Оскільки відповідач перешкоджає побаченням з синами і не дозволяє спілкуватися та приймати участь у їх виховані, у досудовому порядку сторони не змогли досягти порозуміння у вказаному питанні, позивач змушена звернутися до суду та просити суд, встановити [PERSON] порядок побачень із малолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , три дні на тиждень: один день - понеділок з 09 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв., другий день - середа з 16 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв., третій день - субота з 16 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. без присутності батька. Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подав. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі з посиланням на неправомірність надання Органом опіки та піклування відповідного висновку із спірного питання. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Органу опіки та піклування Адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради, просила суд винести рішення, яке відповідає інтересам дитини з урахуванням поданих суду висновків органу опіки та піклування з цього питання. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися. З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів, та аргументів сторін, суд ухвалює рішення виходячи із наступного. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 02.07.2021 року Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис за № 640 та видано сторонам свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 02.07.2021 року. Судом також встановлено, що батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.12.2021 року. Судом також встановлено, що батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.12.2021 року. Матеріалами справи підтверджено, а сторонами визнано та не оспорювалась та обставина, що станом на день розгляду даної справи малолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , фактично проживають разом із батьком, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Також судом встановлено, що між сторонами по цій справі існують стійкі неприязні стосунки. Оскільки, з матеріалів справи та з показів учасників процесу вбачається, що спір між позивачем та відповідачем виник щодо усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні матері з дітьми, то такий спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно статей 18, 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з частиною першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Стаття 141 СК України визначає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Також мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Відповідно до положень статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що мати, яка проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а батько не має права перешкоджати матері спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Отже, визначаючи спосіб участі матері у вихованні дітей, спілкуванні з ними, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дітей та принцип забезпечення найважливіших інтересів дітей. Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дітей. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дітей (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дітьми місця їх проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Таким чином, за результатами розгляду справи, судом встановлено, що є спір між батьками щодо спілкування та участі матері у вихованні їхніх спільних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Активна поведінка матері (звернення до суду із цим позовом, намагання відвідування дітей за місцем їх проживання, зацікавленість процесом їх життя), свідчить про те, що незважаючи на те, що сторони припинили сімейні відносини, не проживають разом, - має намір та бажання спілкуватися з дітьми, брати участь у їх вихованні та житті. Жодних обставин, які б свідчили про негативну поведінку матері відносно дітей, судом не встановлено. При цьому, слід зазначити, [PERSON] працевлаштована на ТОВ «Промпласт Україна» на посаді оператора мийної установки та характеризується виключно з позитивної сторони, як людина дисциплінована, сумлінний працівник, у порушені техніки безпеки, виробничої і трудової дисципліни помічена не була, взаємовідносини з колективом склалися хороші, у спілкуванні з колегами рівна, доброзичлива і привітна. Таким чином, відповідно, батько дітей, з якими [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають і, з яким більше часу знаходяться разом, може і повинен сприяти дітям, зокрема враховуючи і їх вік, у їхньому спільному спілкуванню з матір`ю, проведенню з нею разом часу задля того, щоб не втрачався родинний зв`язок синам із матір`ю. Крім того, кожен із батьків повинен усвідомлювати, що в разі настання будь-яких обставин у їхньому особистому житті, діти мають розраховувати на те, що вони залишаються частиною життя кожного з батьків окремо і не можуть бути позбавлені на це лише з-за того, що самі між собою батьки не можуть порозумітися з будь-яких питань. Слід також зазначити, що батько дитини не повинен зловживати своїм правом на спілкування з дитиною і давати можливість бачитися із матір`ю, захищаючи та поважаючи право дитини на сімейне виховання. Не встановлено під час розгляду справи обставин про те, що участь матері у спілкуванні та вихованні вказаних дітей можлива лише за бажанням таких дітей, а також про те, що між матір`ю та дітьми існують психоемоційні перешкоди у спілкуванні, оскільки враховуючи вік таких дітей, ту обставину, що діти постійно знаходяться з батьком, відповідно поступово віддаляє їх від матері, що не є сприйнятливим. На підставі вищевикладеного, суд доходить висновків про наявність підстав для визначення судом способу спілкування матері з синами, дотримуючись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дітей, зокрема матір зобов`язана приймати участь у вихованні дітей постійно, а не тільки за домовленістю із батьком, оскільки не врахування цього при вирішенні спору і встановлення способу спілкування позивача з дітьми виключно за домовленістю з відповідачем, може протиправно обмежити права позивача щодо участі у вихованні дітей. Згідно зі статтею 19 СК України при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. В даному випадку, згідно висновку Органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради від 30 січня 2023 року № 3/9-19, такий компетентний орган вважає за доцільне в інтересах дитини визначити порядок спілкування та спосіб участі матері, [PERSON] , у вихованні її малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а саме: щопонеділка з 09 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв., щосуботи та щосереди з 16 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. з урахуванням режиму дня дітей. Встановивши характер спірних правовідносин, а також врахувавши вік дітей, та постійні прояви бажання позивача щодо участі у вихованні та спілкуванні з синами, наявність постійного місця роботи, позитивну характеристику за місцем роботи, здатність виконувати обов`язок щодо матеріального утримання дитини, суд , з метою збереження рівності прав батьків та забезпечення інтересів дитини, вважає, що спілкування матері з дітьми має бути визначене не суцільно, а з певною періодичністю. Саме запропонований Органом опіки та піклування графік на думку суду в цій частині не суперечить інтересам дітей, не перешкоджає їх нормальному розвитку і відповідає обсягу обов`язків та прав матері щодо синів. Однак, суд не погоджується з вказаним висновком органу Опіки та піклування в частині не встановлення місця побачення матері з дітьми, оскільки такий висновок, що не конкретизований у цій частині, можна тлумачити надто широко та вільно. Враховуючи ту обставину, що діти тривалий час проживають саме з батьком та не бачили матір тривалий період часу, при цьому мають малолітній вік, суд вважає в інтересах таких дітей задля збереження психологічно комфортних для них умов побачення, визначити таке місце побачення або за місцем їх безпосереднього проживання, або у спосіб відвідування громадських місць (парках, скверах тощо) за участю батька, з обов`язковим врахуванням стану дітей та їх розпорядку дня. Означений графік також в повній мірі враховує перш за все інтереси дітей, а не розв`язує спільні взаємні проблеми батьків, які вони не можуть чи не бажають вирішувати самостійно в позасудовому порядку в частині визначення способу їх участі у спілкуванні з такими дітьми. При визначенні такого способу участі матері у спілкування та вихованні дітей, судом враховано Висновок органу опіки та піклування від 30.01.2023 року № 3/9-19 та той факт, що позивач має підлаштовуватись під графік та режим навчання дітей, та потреб їх розвитку. Зазначений спосіб на думку суду буде відповідати першоосновам розвитку особистості дітей, враховуючи їх вік та стан здоров`я. На думку суду саме за умови дотримання позивачем встановленого судом графіку зустрічей з дітьми, між матір`ю та дітьми буде встановлено зв`язок, довіру та розуміння потреб дітей. У свою чергу, батько, усвідомлюючи інтереси дітей та виконуючи рішення суду щодо участі матері у вихованні та спілкуванні з синами, має можливість морально підготувати їх до зустрічей з матір`ю, сприяти встановленню психоемоційного зв`язку матері та синів. Водночас суд зауважує, що в подальшому, з урахуванням вікових особливостей дітей, їх потреб, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дітей, що буде відповідати інтересам дітей. Суд також наголошує на те, що у разі виникнення підстав для твердження про настання негативних наслідків для дітей за результатами спілкування з матір`ю [PERSON] , відповідач не позбавлений права порушити питання про зміну способу участі матері у вихованні синів. Окрім цього суд вказує, що заперечуючи проти позову та вказаного висновку Органу опіки та піклування, сторона відповідача не надала суду достовірних, достатніх, належних та допустимих доказів як на підтвердження необхідності встановлення іншого способу участі позивача у вихованні спільної доньки сторін, ніж той, що визначений органом опіки та піклування щодо графіку і порядку зустрічей матері з дітьми (з врахуванням позицій суду), так і на підтвердження того, що такі побачення матимуть негативний вплив на нормальний розвиток кожної дитини, її психічний та фізичний стан. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Тому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. У зв`язку із чим, такі доводи представника відповідача відхиляються, оскільки на їх підтвердження суду не було подано жодного доказу, який би відповідав вищеозначеним критеріям щодо їх достатності, достовірності, належності та допустимості. Таким чином, суд задовольняє позов частково, визначаючи порядок побачень позивача [PERSON] , [INFO] із малолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] щопонеділка з 09 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв., щосуботи та щосереди з 16 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. згідно вказаного висновку Органу опіки та піклування, але встановлюючи такі побачення за місцем проживання дітей, або у спосіб відвідування громадських місць (парках, скверах тощо) за участю батька, з обов`язковим врахуванням стану дітей та їх розпорядку дня. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп.

Outcome: partial