Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

У жовтні 2022 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, в якому просила позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування вимог зазначається, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області 02 серпня 2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач вдруге вийшла заміж за [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 23 лютого 2022 року, актовий запис № 95. Від другого шлюбу має сина [PERSON] , [INFO] . Малолітній [PERSON] проживає в повній сім`ї, [PERSON] називає татом. Свого батька [PERSON] взагалі не знає. З моменту народження дитини відповідач не виконує батьківських обов`язків, не бере участі у вихованні сина, від сплати аліментів ухиляється. Його місце проживання невідоме, був раніше судимим, зі слів знайомих йому знов інкримінують крадіжку. Враховуючи ту обставину, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, позивач змушена звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 11 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 08 лютого 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Від позивача до суду надійшла заява про проведення судового засідання у її відсутність. Позовні вимоги підтримувала у повному обсязі. У судове засідання третя особа, яка не заявляє позовних вимог, Служба у справах дітей та сім`ї Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, як орган опіки та піклування не з`явився, направив до суду 01 лютого 2023 року клопотання про розгляд справи про позбавлення батьківських прав без участі представника Служби, позов підтримала, а також надала висновок органу опіки та піклування щодо позбавлення батьківьких прав, затверджений рішенням виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області № 31 від 17 січня 2023 року. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у визначеному цивільним процесуальним законодавством порядку. Причини неявки суду неповідомлені. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи [INFO] у місті Броварах Київської області народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 940, виданим 12 жовтня 2019 року Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. Батько - [PERSON] . Мати - [PERSON] . Відповідно до рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 серпня 2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 08 червня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Таращанського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 34 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ), розірвано. Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] Броварським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 23 лютого 2022 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Актовий запис № 95. [INFO] у позивача народилася друга дитина - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 36, виданим Таращанським відділом державної реєстрації актів цивільного тсану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Судовим наказом Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2021 року, з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Судовий наказ набрав законної сили 20 грудня 2022 року. Позивач з малолітнім сином [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом №1161 та довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 263 від 07 грудня 2021 року. Згідно із відповіддю на запит щодо надання інформації про реєстрацію місця проживання, наданою відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в місті Києві та Київській області вх. № 3903 від 30 вересня 2022 року, а також відповіддю виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області вх. № 30402 від 06 жовтня 2022 року, [PERSON] , не значиться зареєстрованим в [ADDRESS] . На запит суду управлінням з питань громадянства, паспортизації, реєстрації та еміграції Головного управління у Донецькій області Державної міграційної служби України надано відповідь вх. № 30581 від 07 жовтня 2022 року, згідно з якою [PERSON] станом на 05 грудня 2019 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] .Відповідно до Постанови КМУ № 263 від 12 березня 2022 року інформація станом на 24 лютого 2022 року потребує уточнення. Відповідно до копії довідки про звільнення [PERSON] 08 лютого 2007 року Центрально міським районним судом міста Горлівки Донецької області засуджений до 5 років позбавлення волі за частиною 3 статті 185, частиною першою статті 162, частиною другою статті 289, частиною першою статті 70 КК України, відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби з 13 жовтня 2006 року по 11 жовтня 2010 року, звідки звільнений на підставі постанови Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 жовтня 2010 року. У висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав, наданого органом опіки та піклування в особі виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області № 31 від 17 січня 2023 року, зазначено про те, що, [PERSON] , [INFO] , ухиляється від виконання батьківських обов`язків, відвідував сина лише один раз, під час виписки з пологового будинку. Не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду. [PERSON] є раніше судимим, 13 травня 2021 року відносно нього розглянута справа Броварським міськрайонним судом Київської області з ухваленням обвинувального вироку за частиною третьою статті 185 КК України. Також, відповідно до інформації ІТС ІПНП бази «Армор» [PERSON] притягався до адміністративної відповідальності за статтями, 122, 126, 130 частина перша КУпАП. Під час співбесіди зі службою у справах дітей [PERSON] повідомив, що заперечує проти позбавлення його батьківських прав, стверджував, що надавав матеріальну допомогу, частину будинку подарував тещі. Проте на засідання комісії не з`явився, хоча про час та місце повідомлявся належним чином під розпис, причини неявки не повідомив. У зв`язку з вищезазначеним, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно сина [PERSON] , [INFO] . Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з частинами першою, другою, шостою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Статтею 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява від 18 грудня 2008 року № 39948/06) вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. При розгляді даної справи по суті встановлено, що відповідач не займається вихованням свого сина, не цікавиться його життям та здоров`ям. Висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав є достатньо обґрунтованим, суд погоджується із ним. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача по користь позивача підлягає судовий збір у розмірі - 992 грн. 40 коп.

Outcome: approved