Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

У лютому 2022 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Староостропільської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області і просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] право власності на будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] . В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] . Єдиною спадкоємицею майна [PERSON] була його донька [PERSON] , яка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, однак не встигла оформити спадщину і померла [INFO] . Зазначає, що він є сином [PERSON] , яка склала на його користь заповіт на усе своє майно і у встановленому законом порядку прийняв спадщину після її смерті. Вказує, що свої спадкові права на частину спадкового майна він оформив, однак, оформити на спірне будинковолодіння він не в змозі, так як за життя [PERSON] не отримувала свідоцтва про право власності на спірне будинковолодіння. В судове засідання позивач [PERSON] подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задоволити. Відповідач - Староостропільської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду свого представника не направила, відзив не подавала. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила Книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до роз`яснень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року - застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч.1 ст.529 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно ст. 525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця. За змістом частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, що означає можливість спадкоємця мати майно у своєму віданні, вчинення ним відповідних дій стосовно зазначеного майна до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , який був батьком [PERSON] . На день своєї смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] спадщину прийняла його донька [PERSON] , яка до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. До складу спадкового майна після смерті [PERSON] увійшов житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по [ADDRESS] . Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про смерть [PERSON] ; довідкою Коржівського старостинського округу Староостропільської сільської ради №11 від 07.09.2021; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №70707786 від 23.11.2022 про те, що спадкова справа до майна померлого [PERSON] не заводилась. Відповідно до п.6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, не підлягають реєстрації будинки та домоволодіння, які розташовані на територіях, що вилучені з відання місцевих Рад депутатів трудящих постановами Уряду (на землях промислових підприємств, транспорту, Міністерства оборони СРСР та ін.). Не підлягають також реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Оскільки житловий будинок [ADDRESS] було побудовано в сільській місцевості, тому спірний будинок був власністю [PERSON] та увійшов до складу спадкового майна, яке успадкувала [PERSON] . Під час проведення паспортизації житлових будинків вона свідоцтва про право власності не оформляла та вказаний будинок в органах БТІ не реєструвала. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 статті 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом можуть бути, зокрема, фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України). Судом також встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка є матір`ю позивача [PERSON] . На день своєї смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] разом із сином [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт, яким усе належне їй на день смерті майно заповіла сину [PERSON] , який у встановленому законом порядку прийняв спадщину та оформив частину спадкових прав, отримавши 23 червня 2017 року у Старокостянтинівській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи №515/2016, заведеної 22 липня 2016 року Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою до майна померлої [INFO] [PERSON] . Відповідно до роз`яснень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 16 жовтня 2021 року державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Заворотною Т.В. відмовлено [PERSON] у оформленні спадщини на спірне будинковолодіння через відсутність правовстановлюючого документа на будинковолодіння. Однак, враховуючи, що будинковолодіння, розташоване по [ADDRESS] було побудовано у 1969 році з дотриманням встановленого на той час порядку та належало померлому [PERSON] , спадщину після смерті якого прийняла [PERSON] , однак не оформила своїх спадкових прав, наявність технічного паспорту на даний будинок, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] , який є спадкоємцем майна [PERSON] право власності на вищезазначений житловий будинок в порядку спадкування за заповітом після смерті останньої. Оскільки відповідачем по даній справі є орган місцевого самоврядування, тому суд вважає за можливе віднести судові витрати на рахунок позивачки.

Outcome: approved