Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

Адвокат Лукащук Я.М., який діє в інтересах позивачки [PERSON] звернулась до суду із вищевказаним позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] із матір`ю, [PERSON] за адресою реєстрації місця проживання останньої - [ADDRESS] ; надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] із матір`ю [PERSON] за адресою реєстрації її місця проживання - [ADDRESS] , без згоди батька дитини [PERSON] . Позов мотивують тим, що 08.06.2019 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. [INFO] у них народився син [PERSON] . 29.10.2021 року шлюб між сторонами розірвано рішенням Буського районного суду Львівської області. На даний час малолітній син, хоча формально зареєстрований за адресою проживання батька, проте фактично проживає разом з позивачкою по [ADDRESS] . Після розлучення, батько періодично бачиться з сином, однак неналежно виконує свої батьківські обов`язки, матеріально не забезпечує сина. Відтак, між сторонами виник спір про визначення місця проживання малолітнього сина [PERSON] , тому просить в судовому порядку визначити його місце проживання разом з нею. Окрім цього, без згоди відповідача, вона не має змоги змінити місце реєстрації дитини, оскільки останній не погоджується на реєстрацію місця проживання сина з матір`ю. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Лукащук Я.М. в судове засідання не прибули, належно та вчасно були повідомлені про день, час, місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належно, у встановленому законом порядку, повідомлявся про час та місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, від нього не надходила заява про відкладення розгляду справи та не подавався відзив. Представник третьої особи служба у справах дітей Золочівської районної державної адміністрації Львівської областів судове засідання не з`явився, належно та вчасно був повідомлений про день, час, місце розгляду справи. До матеріалів справи додали висновок. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оглянувши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до наступного висновку. Згідно статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 08.06.2019 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Буського районного суду Львівської області 29 жовтня 2021 року. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Бортківської сільської ради Золочівського району Львівської області 03.03.2020 року. Після розлучення дитина залишилась проживати з позивачкою за адресою - [ADDRESS] , де мешкає і по даний час, що стверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб виданої 19 травня 2021 року за № 1757 Буською міською радою Золочівського району Львівської області. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. При вирішенні спору між батьками щодо визначення місця проживання дітей, суд, відповідно до ч.1 ст.161 СК України, враховує ставлення кожного з батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дітей до кожного з них, вік та стан здоров`я дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Також суд приймає до уваги те, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей, піклується ними, може створити належні умови для їх виховання, особисті якості батьків. Відповідно до положень ч.1 ст.3, ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Аналіз наведених норм права, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Під інтересами дитини треба розуміти забезпечення умов, необхідних для її повноцінного фізичного, психічного і духовного розвитку, що є неодмінним атрибутом належного сімейного виховання. Як встановлено судом, між сторонами виник спір з приводу місця проживання та реєстрації їх сина. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. За вимогами ст.6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 року №207 (далі Правил) передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Оскільки невизначеність реєстрації місця проживання малолітнього [PERSON] зі своєю матір`ю суперечить його інтересам та суттєво обмежує реалізацію його прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист, суд вважає, що позовні вимоги про надання дозволу на зняття з реєстрації та реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька підлягають задоволенню. Також суд бере до уваги висновок Золочівської районної військової адміністрації Львівської області про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] та реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька, згідно якого комісія районної державної адміністрації вважає за доцільне задоволення позовних вимог [PERSON] в частині реєстрації малолітнього сина [PERSON] без згоди батька за адресою: [ADDRESS] та вважає за недоцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] без згоди батька до закінчення в Україні війни. Відтак, беручи до уваги вищевикладене, суд вважає за можливе реєстрацію малолітнього [PERSON] без згоди батька за адресою проживання його матері [PERSON] в [ADDRESS] та вважає за недоцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] без згоди батька до закінчення в Україні війни. З врахуванням того, що суд виходить з пріоритету інтересів дитини, їх найкращого забезпечення враховуючи обставини справи, визначений нормативно-правовим актом порядок реєстрації місця проживання дітей до 14 років, тому приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. При зверненні до суду судовий збір сплачено не було. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, суд на підставі ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь держави судового збору в розмірі 908,00 гривень.

Outcome: approved