Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-19 00:00:00

позивач звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», [PERSON] про визнання недійсним одностороннього збільшення з 01.09.2008 р. відсоткової ставки з 13% до 16,5% за кредитним договором від 11.12.2007 року № 700002556. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.12.2007 р. [PERSON] уклала з ЗАТ «Альфа-Банк» Кредитний договір № 700002556. В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між [PERSON] та Банком укладено договір поруки від 11.12.2007 р. № 700002556-П. Згідно з розрахунком заборгованості, долученим Банком до позовної заяви про звернення стягнення на предмет застави позивачу стало відомо, що з 01.09.2008 р. Банком збільшено в односторонньому порядку відсоткову ставку за кредитним договором з 13% до 16,5% річних. Зазначену зміну процентної ставки позивач вважає незаконним, таким, що порушує положення Закону України «Про захист прав споживачів». Він не отримував, як і позичальник, письмового повідомлення про збільшення відсоткової ставки за кредитним договором, а отже був порушений порядок зміни відсоткової ставки, визначений законом. Позивач зазначає, що про зміну відсоткової ставки він дізнався лише в квітні 2017 р., отримавши рішення Корецького районного суду Рівненської області від 16.03.2017 р. в справі за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. 27.10.2020 р. справа прийнята в провадження судді Голосіївського районного суду м.Києва Колдіної О.О. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Відповідачам встановлено строк для подання відзиву. На момент розгляду справи відповідачі не скористались своїм правом на подання письмового відзиву. 11.11.2022 р. судом вирішено питання про закриття підготовчого провадження. Позивачем подана заява про розгляд справи у його відсутність. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про місце і час судового розгляду повідомлялись належним чином, з заявами про відкладення розгляду справи не звертались, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справи у їх відсутність. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Судом встановлено, що 11.12.2007 р. [PERSON] уклала з ЗАТ «Альфа-Банк» Кредитний договір № 700002556, відповідно до умов якого Позичальник отримав кредит в розмірі 33038,30 доларів США на строк до 12.12.2014 р., зі сплатою 13% річних на придбання транспортного засобу. В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між [PERSON] та Банком укладено договір поруки від 11.12.2007 р. № 700002556-П, згідно з яким Поручитель поручився за виконання Боржником зобов`язань за кредитним договором. Як встановлено судом, позивач, в квітні 2017 року з рішення Корецького районного суду Рівненської області від 16.03.2017 р. у справі за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] дізнався про зміну відсоткової ставки з 01.09.2008 р. в односторонньому порядку до 16,5% річних, що підтверджувалось розрахунком заборгованості. Частиною 2 ст.555 ЦК України встановлено, що поручитель має право висунути проти вимоги кредитора заперечення, які міг би висунути сам боржник, за умови, що ці заперечення не пов`язані з особою боржника. Поручитель має право висунути ці заперечення також у разі, якщо боржник відмовився від них або визнав свій борг. Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом положень частини першої статті 651та частини третьої статті 653 ЦК Українизміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. В разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Позивач посилається на те, що Банком не було повідомлено ні позичальника, ні поручителя про зміну процентної ставки за кредитним договором. Відповідно до пункту 3 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року № 1155 (далі - Правила), рекомендоване поштове відправлення - це поштове відправлення (лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок «M»), що приймається для пересилання без зазначення суми оголошеної цінності вкладення з видачею відправникові розрахункового документа про прийняття і доставляється (вручається) адресатові (одержувачу) під розписку. Згідно з пунктом 114 Правил адресовані фізичним особам рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення реєстрованих поштових відправлень (поштових переказів), повідомлення про надходження переказів, що пересилаються телеграфом або електронною поштою, а також усі повторні повідомлення про надходження поштових відправлень (поштових переказів) вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - повнолітнім членам сім`ї за умови пред`явлення ними документа, що посвідчує особу. У разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо), дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 12 вересня 2012 року у справі № 6-57цс12, від 30 листопада 2016 року у справі № 6-82цс16, від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374цс17 та постанові Верховного Суду від 06 червня 2018 року справа № 761/37819/15-ц. З боку АТ «Альфа-Банк», який був належним чином повідомлений про наявність даного спору, не надано суду жодного доказу на підтвердження процедури повідомлення позичальника та поручителя про зміну умов договору в частині збільшення процентної ставки в односторонньому порядку. Правовідносини між сторонами виникли з приводу споживчого кредитування, оскільки кредит надавався позичальнику на придбання транспортного засобу. За правилами частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною. Отже, зазначена норма закону визначає правові наслідки неповідомлення або неналежного повідомлення банком позичальника-споживача про будь-яку зміну відсоткової ставки за кредитом, яким є недійсність такого правочину. Рішення про збільшення в односторонньому порядку АТ «Альфа-Банк» відсоткової ставки за кредитом є правочином, оскільки є дією особи, що спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 202 ЦК України). Така дія передбачена в укладеному кредитному договорі як підстава зміни його умов банком в односторонньому порядку. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» суди повинні з`ясувати виконання банками чи іншими фінансовими установами положення статей 11, 18, 21 Закону України «Про захист прав споживачів». Пунктом 14 Постанови № 5 від 30.03.2012 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», визначено, що при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215,1048- 1052,1054- 1055), статті 18- 19 Закону України «Про захист прав споживачів». Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки з боку АТ «Альфа-Банк» не надано суду доказів на підтвердження дотримання порядку зміни відсоткової ставки в односторонньому порядку, і останній не заявляв про наявність таких доказів, суд приходить до висновку, що Банком було порушено вимоги частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), якою передбачено недійсність зміни відсоткової ставки у разі недотримання процедури її зміни, з огляду на що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України і в зв`язку з задоволенням позову з відповідачів підлягає стягненню на користь позивачів сума сплаченого судового збору.

Outcome: approved