Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

12.01.2022\~представник позивача\~ [PERSON] \~адвокат Кріль\~О.М.\~звернувся до\~суду з\~позовом до ТОВ НВП «Енергія-Новояворівськ» про стягнення заборгованості по заробітній платі, у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 28.07.2022, просила стягнути з ТОВ НВП «Енергія-Новояворівськ» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі за період з липня 2021 року по березень 2022 року включно у розмірі 45 790, 33 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивач [PERSON] працює у ТОВ НВП «Енергія-Новояворівськ». З липня 2021 року відповідач не виплачував позивачу заробітної плати, а тому утворилася заборгованість по виплаті такої. Згідно з відповіді Яворівської ДПІ ГУ ДПС у Львівській області від 15.06.2022 та відповіді ГУ ПФУ у Львівській області від 08.06.2022 заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі за період з липня 2021 року по березень 2022 року складає 45 790, 33 грн. 17.01.2022 суддею Яворівського районного суду Львівської області Колтуном Ю.М. відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 02.05.2022 задоволено клопотання представника позивача про проведення судового засідання у справі в режимі відеоконференції. 11.05.2022 ухвалою Яворівського районного суду Львівської області клопотання представника позивача задоволено та витребувано у відповідача ТОВ НВП «Енергія-Новояворівськ» довідку про заборгованість по виплаті заробітної плати працівнику [PERSON] в якій вказати розмір заборгованості за період з липня 2021 до червня 2022. Вказана ухвала відповідачем належним чином виконана не була. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник не з`явилися, однак представник позивача [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Просила суд позовні вимоги задовольнити повністю. Представник відповідача ТОВ НВП «Енергія-Новояворівськ» в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надіслав. Про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності сторін, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки у судове засідання 02.03.2023 не з`явились всі учасники справи, датою ухвалення рішення, у відповідності до положень ч.5\~ст.268 ЦПК України, є дата складення повного судового рішення. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1, 7 ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно із ст. 2 Кодексу законів про працю України, право громадян на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Згідно ст.2 Закону України «Про оплату праці», основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Відповідно до ч.3 ст.15 Закону України «Про оплату праці», оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч.6 вище вказаної статті, своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Згідно ст.115 Кодексу законів про працю України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Обов`язок із виплати заборгованості із заробітної плати покладається на роботодавця незалежно від прохання працівника про вказану виплату. З копії довідки складеної Головним управлінням Пенсійного Фонду України від 08.06.2022 за №1696/4 судом встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем та\~за період з липня 2021 по березень 2022 сума нарахованої заробітної плати складає 45 790, 33 грн, з яких нараховано: за липень 2021 - 20 400,21; за серпень 2021 - 2 896,80 грн; за вересень 2021 - 3 186,48 грн; за жовтень 2021 - 2 896,80 грн; за листопад 2021 - 3 186,48 грн; за грудень 2021 - 3 505,04 грн; за січень 2022 - 3 027,08 грн; за лютий 2022 - 3 186,40 грн; за березень 2022 - 3 505,04 грн. Як вбачається з відомостей з Дежавного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих само зайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи з 3 кварталу 2021 по 2 кварта 2022 наданих у відповідь на адвокатський запит, позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з у ТОВ НВП «Енергія-Новояворівськ» з липня 2021 по березень 2022, за цей період йому нараховано суму доходу 65472,01 виплачено 19681,68. Слід також мати на увазі, що працівник є слабшою, ніж роботодавець, стороною у трудових правовідносинах. Водночас у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця. За змістом статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На момент розгляду справи відповідач не надав достатніх доказів того, що сплатив зазначену суму заборгованості. Будь-яких доказів, що підтверджують невідповідність розміру заборгованості, суду також надано не було. Розрахунок заборгованості відповідачем жодним чином не спростований. Таким чином, на день ухвалення рішення заборгованість з виплати заробітної плати становить 45 790, 33 грн. З огляду на наведене, враховуючи, що право працівника на оплату праці гарантується державою, й відповідачем розрахунок заборгованості жодним чином не спростований, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до частини шостої статі 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову у справах про стягнення заробітної плати у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір стягненню не підлягає. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved