Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

Акціонерне товариство «Державний ощаднийбанк України» в особі: філії - Львівського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» та представника адвоката Дільного Н.З. звернулось до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. В обґрунтування заявленого позову представник позивача покликається нате, що 04.11.2019 року між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (далі АТ «Ощадбанк», позивач) та [PERSON] (далі - відповідач, позичальник) укладено Заяву про встановлення відновлювальної кредитної лінії відповідно до умов Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Підписанням цієї заяви відповідач погодився на одержання (збільшення) кредиту та погодився з умовами користування кредитом відповідно до умов договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а також підтвердив укладення між ним та банком кредитного договору істотними умовами кредитування, викладеними вцій заяві. Відповідно до блоку 3 даної заяви банк відкрив на ім`я відповідача поточний рахунок № [NUMBER] в гривнях України та відповідно до заяви відповідачу встановлено кредит в розмірі 25000,00 грн. під 38% річних за користуванням кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс періоду і 0,001% процентів річних за користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду у період у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки. Відповідно до договору, позивачем виконані всі зобов`язання належним чином, своєчасно та сумлінно. Відповідач активно користувався картковим рахунком. Станом на 11.10.2021 року заборгованість відповідача перед банком становить 21483,09 грн, з яких: загальна сума основної заборгованості (основного боргу) 19361,66 грн, проценти за користування кредитом 2021, 09 грн., пеня за несвоєчасне погашення основного боргу - 14, 36 грн.; пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом -1.60грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення основного богу -39, 42 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом -19, 51 грн.; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу -16, 12 грн., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом -9,33 грн.Судові витрати у справі позивач просить покласти на відповідача. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 15.11.2021 року було прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи на 11 лютого 2022 року в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судові засідання призначені на 11.02.2022 року, 20.05.2022 року, 16.08.2022 року, 02.11.2022 року та 28.02.2023 не з`являлась, до початку розгляду справи надсилала заяви про відкладення розгляду справи за сімейними обставинами, що само собою не може вважатись своєчасним сповіщенням суду про неможливість з`явитись в судове засідання з поважних причин. У зв`язку із наведеним суд приходить до переконання про не поважність чергової повторної неявки відповідача Відзив на позовну заяву із викладенням своїх заперечень, відповідно до норм ЦПК України, до суду не подавала. За змістом п.1 ч.1, та ч.3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Частиною 2 ст. 223 ЦПК України встановлено вичерпний перелік підстав відкладення розгляду справи. Так, відповідно до п.2 ч.2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у зв`язку з першою неявкою в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Розгляд справи відбувся 28.02.2023 року без участі сторін. На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи вищевикладене та положення ст. ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Виходячи із наведених вище процесуальних норм та роз`яснень, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч.1 ст. 4, ч.1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силуположень ч.2 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 04.11.2019 року підписала заяву на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) відповідно до умов Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, згідно з якою погодився на одержання (збільшення) кредиту та погодилася з умовами користування кредитом відповідно до умов договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а також підтвердила укладення між нею та банком кредитного договору з істотними умовами кредитування, викладеними у заяві та умовами користування кредитною лінією (п.3.1 заяви). Відповідно до цієї заяви банк встановив (збільшив) відповідачу кредит, метою отримання якого є споживчі потреби в національній валюті шляхом надання відновлювальної кредитної лінії на картковий рахунок № [NUMBER] у розмірі 25 000,00 грн (пункт 3.2. заяви). Процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 38% річних за користування кредитними коштами на момент укладення цього кредитного договору та може бути зменшена в порядку та на умовах зазначених у договорі, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду, 0,001 % річних за користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари і послуги з використанням платіжної картки. Проценти за користування кредитом сплачуються щомісячно згідно умов Договору (пункт 3.3.1., 3.3.2 заяви). Датою укладення кредитного договору, зміни умов кредитного договору є дата підписання цієї заяви уповноваженим представником банку. Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від 16.10.2019 року, передбачено порядок надання кредиту (п.1.6), порядок збільшення ліміту кредиту (п.1.7), строк користування кредитом (п.1.14), обов`язки клієнта (п.1.17), нарахування та сплата процентів та інших обов`язкових платежів (грейс-період) (п.1.18,1.18.6), зміну розміру процентів та комісійних винагород за обслуговування кредиту (п.1.19), порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту (п.1.27), оформлення графіку платежів та особливості погашення кредиту (п.2.11), повернення товару (повна або часткова відміна операції розрахунку) (п.2.12). Згідно з наданим розрахунком заборгованості позичальника [PERSON] , станом на 11.10.2021 рік заборгованість становить 21483,09, з яких загальна сума основної заборгованості (основного боргу) 19361,66 грн, проценти за користування кредитом 2021, 09 грн. пеня за несвоєчасне погашення основного боргу - 14, 36 грн.; пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом -1.60грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення основного богу -39, 42 грн.; 3% річних несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом -19, 51 грн.; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу -16, 12 грн., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом -9,33 грн. З виписок по картковому рахунку № [NUMBER] [PERSON] вбачається, що вона користувалася кредитними коштами, знімала їх у банкоматах, проводила платежі. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником ( [PERSON] ) взятих на себе зобов`язань перед кредитодавцем (АТ «Державний ощадний банк України») за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Приписами пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України) Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Згідно з приписом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до приписів частини 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Нормою статті 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з положеннями частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 ЦК України). За змістом частини 1 та 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини 1 статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2 статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що 04.11.2019 року акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та відповідачем підписано заяву на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) відповідно до умов Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, укладеного між Банком та Клієнтом, в якій відповідач висловив згоду з умовами користування кредитом відповідно до умов договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а також підтвердив укладення між ним та банком кредитного договору з істотними умовами кредитування, викладеними у заяві та умовами користування кредитною лінією. Відповідач засвідчив у заяві, що він підписав Паспорт споживчого кредиту та Таблиці сукупної вартості Кредиту, які є невід`ємною частиною Договору та розміщені на офіційному сайті Банку. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання та встановив відповідачу відновлювальну кредитну лінію. Однак, відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконував, чим допустив заборгованість перед позивачем. Надаючи оцінку аргументам позивача, суд зауважує, що за своєю правовою природою кредитний договір є окремим видом цивільно-правових договорів, який визначає взаємні зобов`язання і відповідальність між суб`єктом фінансових послуг і клієнтом з метою одержання останнім кредиту. Кредитний договір є консенсуальним, оплатним та двостороннім. Предметом кредитного договору є грошові кошти (кредит) в будь-якій валюті. Кредитний договір вважається укладеним з моменту досягнення згоди по всім істотним умовам договору. Тобто правовідносини з надання кредиту за своєю правовою природою є договірними правовідносинами, регулюються самостійно сторонами, шляхом укладення договору. На кожну із сторін, яка підписує договір, покладається обов`язок узгодження всіх спірних питань, які виникають під час укладення договору, до моменту його підписання, та самостійного аналізу можливих негативних наслідків при підписанні такого договору, а також кожна сторона не позбавлена права відмовитись від підписання договору, якщо його умови чи частина суперечить інтересам сторони або нормам чинного законодавства. Суд зазначає, що відповідач був належним чином поінформований про умови кредитування і, уклавши з позивачем кредитний договір, взяв на себе зобов`язання їх належного виконання. Також, про належне повідомлення відповідача щодо умов кредитування свідчать ті обставини, що він користувався кредитним коштами (знімаючи та поповнюючи кредитний рахунок, розраховуючись безготівково кредитними коштами). Надаючи оцінку сумі заборгованості, наведеній позивачем у розрахунку, суд не знаходить обґрунтованих підстав для сумнівів у правильності її нарахування. Щодо аргументів позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох процентів річних суд зауважує, що статтею 625 ЦК України передбачено право вимоги кредитора у боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц. Таким чином, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини 2 статті 625 ЦК України, а тому аргументи позивача щодо застосування до відповідача цієї норми як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання є обґрунтованими. Надаючи оцінку розрахункам позивача щодо інфляційних збитків та трьох процентів річних суд доходить переконання, що такі проведені у визначеному порядку із застосуванням вірних формул та показників індексу інфляції, а тому сумнівів у своїй правильності не викликають. Надати оцінку аргументам відповідача суд позбавлений можливості, оскільки такі ним не наведені. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності суд вважає, що позов слід задовольнити повністю, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 04.11.2019 року у сумі 21483,09 грн. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір у сумі 2270 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. На підставі статей 11, 207, 526, 549, 551, 598, 599, 611, 625, 626, 628, 633, 634, 638, 1049, 1054, 1055, 1056-1 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved