Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

У січні 2022 року позивач ПАТ «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , в якому просив усунути перешкоди у користуванні майном шляхом виселення відповідачів із займаної житлової площі розміром 35 кв.м. в гуртожитку по [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення та стягнути судові витрати. В обґрунтування позовних вимог вказав, що позивач є власником гуртожитку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] проживає в блоку 17 вказаного гуртожитку разом із сином [PERSON] на підставі виданого ордеру на вселення, у зв`язку із перебуванням з підприємством у трудових відносинах. Посилаючись на те, що трудові відносини між позивачем та відповідачем [PERSON] станом на серпень 2021 року припинені на підставі Наказу Міністерства розвитку громад та території України № 93 К/ОС від 24.02.2021 року, яким останнього було звільнено з посади директора ПАТ «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву», у зв`язку із закінченням терміну дії контракту, вважає, що відповідачі незаконно займають жилу площу в гуртожитку, що завдає істотної шкоди охоронюваних законом правам та інтересам позивача. Також вказав, що між позивачем та відповідачем [PERSON] було припинено договір найму житла №Гурт-17/2021 від 22.02.2021 року, оскільки останнім було порушено умови вказаного договору, а саме, не надано згоди на зміну палати за приміщення для проживання до якого входять кімнати блоку № 17 , загальною площею 35 кв.м. на 2-му поверсі у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Оскільки вимоги позивача щодо звільнення в добровільному порядку відповідачами займаної кімнати у гуртожитку виконано не було, позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив задовольнити позов у визначений ним спосіб. Ухвалою суду від 06.10.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 57). Повідомленням суду від 25.10.2022 року учасників справи повідомлено про розгляд справи за правилами позовного (спрощеного) провадження з викликом сторін, яким одночасно сторонам роз`яснено їх процесуальні права на подання відповідних заяв по суті справи у встановлені строки (а.с. 58). У судовому засіданні представник позивача - Григоренко М.І. вимоги позову підтримав та просив задовольнити його у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 4 вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність відповідачів за правилами заочного позовного провадження відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явилися в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подали. При цьому представник позивача не заперечує щодо такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, заслухавши думку представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що ПАТ «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» (далі - ПАТ «КиївЗНДІЕП») є власником гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується листом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 21.03.2007 року № 28/2-327/1 та Додатком 1 про перелік нерухомого майна, переданого до статутного фонду ВАТ «КиївЗНДІЕП» (а.с. 12, 13). Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань органом управління ПАТ «КиївЗНДІЕП» є Міністерство розвитку громад та територій України (колишня назва - Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України) (а.с. 11). Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.02.2018 року № 56 К/ОС [PERSON] призначено на посаду директора ПАТ «КиївЗНДІЕП», як такого що переміг у конкурсі на цю посаду, на умовах контракту терміном з 27.02.2018 року по 26.02.2021 року включно (а.с. 30). 27.02.2018 року Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України було укладено контракт з директором ПАТ «КиївЗНДІЕП» Гостіщевим О.А. терміном дії з 27.02.2018 року по 26.02.2021 року (п. 6.1. Контракту) (а.с. 32-37). Протоколом ПАТ «КиївЗНДІЕП» № 27 від 30.07.2018 року профспілковим комітетом вирішено надати згоду на виділення директору ПАТ «КиївЗНДІЕП» [PERSON] житлової площі для проживання (блок №17) у підвідомчому гуртожитку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 50). На підставі вказаного протоколу ПАТ «КиївЗНДІЕП» видано ордер № 7 від 30.07.2018 року [PERSON] на право зайняття з його сином [PERSON] спірного майна (а.с. 51). 22.02.2021 року між ПАТ «КиївЗНДІЕП» в особі першого заступника директора Пронюткіна Я.М. (наймодавець) та [PERSON] (наймач) укладено договір найму житла № Гурт-17/2021 (а.с. 39-41), відповідно до умов якого наймодавець передав, а наймач прийняв в користування (найм) приміщення для проживання до якого входять кімнати блоку № 17 , загальною площею 35 кв.м. на 2-му поверсі у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] (п. 1.1.). Відповідно до пункту 9.1 договору найму строк дії договору становить п`ять років з моменту підписання обома сторонами даного договору. Згідно з п. 3.2 договору найму сторони визначили, що розмір плати може бути змінено наймодавцем в односторонньому порядку за умови попередження наймача про зміну ціни за один місяць. При цьому наймодавець письмово повідомляє наймача про настання вказаних обставин і розмір передбачуваної плати. Зміна плати оформлюється додатковою угодою. В разі відсутності згоди наймача, або відмови його в укладанні додаткової угоди протягом 20 календарних днів з моменту отримання відповідного повідомлення, даний договір вважається розірваним, після чого настають наслідки передбачені ЦК України щодо договірних відносин. Пунктом 9.8 договору найму передбачено випадки припинення договору, зокрема, договір припиняється у разі незгоди наймача зі зміною плати. Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 24.02.2021 року № 93 К/ОС директора ПАТ «КиївЗНДІЕП» [PERSON] звільнено, у зв`язку із закінченням терміну дії контракту відповідно до підпункту «а» пункту 5.2 розділу 5 контракту № 1 з директором товариства від 27.02.2018 року та пункту 8 ст. 36 КЗпП України (а.с. 38). 01.04.2021 року позивачем на адресу відповідача [PERSON] направлено попередження № 01-342 про зміну плати за найм 1 кв.м. на підставі п. 3.2 договору найму, яке було отримано відповідачем, згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, 04.05.2021 року (а.с. 42, 41). 11.06.2021 року позивачем на адресу відповідача [PERSON] направлено лист № 09-681 та додаткову угоду № 1 від 11.06.2021 року до договору найму житла № Гурт-17/2021 від 22.02.2021 року, який відповідачем було отримано 17.06.2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 44, 45, 46). 07.07.2021 року позивач звернувся до відповідача [PERSON] із вимогою про звільнення приміщення № 09-740 із зазначенням про розірвання договору найму житла № Гурт-17/2021 від 22.02.2021 року, відповідно до пункту 9.8 договору найму, проте поштовий конверт повернувся з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 47, 48, 49). Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з положенням ст. 127 Житлового кодексу Української РСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Статтями 128, 129 Житлового кодексу Української РСР визначено порядок та умови надання жилої площі в гуртожитку. Так, відповідно до ст. 129 Житлового кодексу Української РСР на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Згідно з ч. 4 ст. 9 Житлового кодексу Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування житловим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Частиною другою статті 109 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. При цьому, відповідно до ст. 132 Житлового кодексу Української РСР сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв`язку з роботою чи навчанням. Інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв`язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Відповідно до ст. 125 Житлового кодексу Української РСР робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Ураховуючи те, що право відповідача [PERSON] та відповідно члена його сім`ї відповідача [PERSON] на володіння та користування житловою площею розміром 35 кв.м. в гуртожитку по [ADDRESS] , припинилося у зв`язку з припиненням строкового трудового договору (контракту) з позивачем, а їх проживання у вказаній квартирі створює перешкоди позивачу, як власнику спірного майна, суд дійшов висновку про виселення відповідачів із займаного вказаного жилого приміщення без надання іншого житлового приміщення. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи і згідно з ч. 2 ст. 13 ЦПК України це не є обов`язком суду. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів у рівних частинах підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 2 270 грн., тобто по 1 135 грн. судового збору. На підставі наведеного, ст. 319, 321, 383, 391 ЦК України, ст. 109 Житлового кодексу Української РСР ,

Outcome: approved