Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

У жовтні 2021 року [PERSON] звернувся до Печерського суду м. Києва з позовом до Київської міської прокуратури, Головного управління Національної поліції в м. Києві про відшкодування шкоди, завданої діями органів досудового слідства та прокуратури. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.08.2022 матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] до Київської міської прокуратури, Головного управління Національної поліції в м. Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про відшкодування шкоди, завданої діями органів досудового слідства та прокуратури-передано за підсудністю на розгляд до Дарницького районного суду м. Києва. У вересні 2022 року матеріали вищезазначеної цивільної справи надійшли на адресу Дарницького районного суду м. Києва та у встановленому ЦПК України порядку передані у провадження судді Сирбул О.Ф. Сбитний Б.А. вимоги обґрунтовує тим, що 19.02.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення [PERSON] відносно [PERSON] кримінального правопорушення, перебаченого ч. 1 с. 125 Кримінального кодексу України (№ 42016101020000042). 01.08.2016 [PERSON] старшим слідчим СВ Дарницького УП ГУНП в м. Києві Напханюком О.А. вручено повідомлення про підозру у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження, тобто у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. 09.11.2016 обвинувальний акт з додатками у кримінальному проваадженні № 42016101020000042 від 19.02.2016 відносно [PERSON] надіслано до Дарницького районного суду м. Києва. Відповідно до вироку Дарницького районного суду м. Києва від 03.03.2020 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, перебаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. на користь держави та стягнуто на користь потерпілого [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 34 455, 50 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 2 000 грн. Ухвалою Київського апеляційного суду від 18.11.2020 у справі № 753/20647/16-к вирок Дарницького районного суду м. Києва від 03.03.2020 скасовано, кримінальне провадження № 42016101020000042 від 19.02.2016 закрито у зв`язку з недоведеністю. Таким чином, [PERSON] незаконно перебував під кримінальним переслідуванням з 19.02.2016 року, де відносно нього СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві відкрито кримінальне провадження № 42016101020000042 від 01.08.2016 року, за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, відносно [PERSON] , а 18.11.2020 року ухвалою Київського апеляційного суду вирок Дарницького районного суду м. Києва від 03.03.2020 скасовано, кримінальне провадження № 42016101020000042 від 19.02.2016 закрито у зв`язку з недоведеністю, а всього [PERSON] перебував під кримінальним переслідуванням 4 роки 9 місяців. Внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності позивачеві - [PERSON] було завдано нестерпних душевних страждань, які, зокрема, виразилися у руйнуванні життєвих планів та соціальних зв`язків, неможливості працевлаштуватися та утримувати сім`ю, негативному впливі на честь, гідність, що призвело до погіршення відносин в сім`ї, серед друзів та родичів. З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог [PERSON] просить стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на свою користь відшкодування моральної шкоди, завданої діями органів досудового слідства та прокуратури в розмірі 403 000,00 грн. та 12 000,00 грн., як суму сплачену захиснику у зв`язку з наданням юридичної допомоги, в загальному розмірі 415 000,00 грн. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.11.2021 відкрито провадження по справі, призначено підготовче засідання в порядку загального провадження. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.05.2022, яку занесено до протоколу судового засідання прийнято заяву позивача про збільшення позовних вимог. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.02.2022, залучено в якості співвідповідача Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11.07.2022 закрито підготовче провадження по справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.08.2022 справу передано за територіальною юрисдикцією (підсудністю) на розгляд Дарницького районного суду м. Києва. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15.09.2022 прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження. 03 жовтня 2022 року відповідач 1 надіслав до суду відзив, посилається на те, що позивачем не надано до суду жодного належного і допустимого доказу щодо визнання дій слідчого протиправними, а тому і відсутні правові підстави для покладення обов`язку по відшкодуванню шкоди відповідно до вимог Закону. Позивачем не доведено факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. Позивач не зазначає, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні та з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди. Позивач не зазначає як конкретно змінився спосіб його життя в період перебування під слідством і судом та яким чином він приклав додаткові зусилля для організації свого життя. Щодо стягнення витрат на правову допомогу у сумі 12 000 грн. заперечували, оскільки не має доказів на підтвердження отриманих позивачем юридичних послуг. Просив у задоволені позву відмовити в повному обсязі. 03 жовтня 2022 року відповідач 2 надіслав до суду відзив в якому посилався на те, що розмір морального відшкодування повинен визначатися з врахуванням вимог розумності та справедливості та повинен бути співмірний із завданими збитками. Щодо розміру витрат понесених на професійну правничу допомогу заперечували та просили зменшити розмір з 12 000 грн. до 5 000 грн. На підставі вимог ст.ст. 43, 49, 178 ЦПК України просив у задоволені позову відмовити. 21 вересня 2022 року відповідач 3 надіслав до суду відзив, посилається на те, що Казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачеві не завдало. Позивач не надав доказів та підтверджень в обгрунтування розміру моральної шкоди. Також посилався на те, що Головне управління Казначейства не є учасником спірних правовідносин, протиправних дій по відношенню до позивача не здійснювало, а тому безпідставно є співвідповідачем у справі. Щодо витрат на професійну правничу допомогумв розмірі 12 000 грн. заперечували, посилаючись на відсутність в матеріалах справи детального опису наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, заявлена позивачем сума не має доказового підтвердження. Просив відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі. Ухвалою суду від 29.11.2022, яка занесена до протоколу судового засідання, на підставі ст. 178 ЦПК України відзив відповідача 1 долучено до матеріалів справи. Ухвалою суду від 29.11.2022, яка занесена до протоколу судового засідання, на підставі ст. 178 ЦПК України відзив відповідача 2 долучено до матеріалів справи. Ухвалою суду від 29.11.2022, яка занесена до протоколу судового засідання, на підставі ст. 178 ЦПК України відзив відповідача 3 долучено до матеріалів справи. Ухвалою суду від 29.11.2022 підготовче засідання закрито та призначено справу до розгляду по суті. У судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позові просили позов задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача 1 Київської міської прокуратури проти позву заперечувала, посилаючись на обставини, викладені у відзиві, просила у задоволені позову відмовити. У судове засідання представник відповідача 2 Головного управління Національної поліції в м. Києві не з`явився, в матеріалах справи міститься відзив відповідно до якого заперечує проти задоволення позову в повному обсязі. У судове засідання представник відповідача 3 Державної казначейської служби не з`явився, в матеріалах справи міститься відзив в якому просили проводити розгляд справи без їх участі, у відзиві просили позовні вимоги [PERSON] залишити без задоволення. Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 19.02.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення [PERSON] відносно [PERSON] кримінального правопорушення № 42016101020000042, перебаченого ч. 1 с. 125 Кримінального кодексу України. 01.08.2016 [PERSON] старшим слідчим СВ Дарницького УП ГУНП в м. Києві Напханюком О.А. вручено повідомлення про підозру у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження, тобто у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. 09.11.2016 обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 42016101020000042 від 19.02.2016 відносно [PERSON] надіслано до Дарницького районного суду м.Києва. Відповідно до вироку Дарницького районного суду м. Києва від 03.03.2020 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, перебаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. на користь держави та стягнуто на користь потерпілого [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 34 455, 50 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 2 000 грн. Ухвалою Київського апеляційного суду від 18.11.2020 у справі № 753/20647/16-к вирок Дарницького районного суду м. Києва від 03.03.2020 скасовано, кримінальне провадження № 42016101020000042 від 19.02.2016 закрито у зв`язку з недоведеністю. Згідно з ч. 4 ст. 62 Конституції України у разі скасування вироку суду як неправосудного держава відшкодовує матеріальну та моральну шкоду, завдану безпідставним засудженням. У статтях 55, 56 Конституції України закріплено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), яка з огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) є частиною національного законодавства, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 1176 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Пунктом 1 частини першої статті 1 Закону України від 01.12.1994 року № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон № 266/94-ВР) передбачено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Пунктом 1 статті 2 Закону № 266/94-ВР встановлено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених ним, виникає, зокрема, у випадку постановлення виправдувального вироку суду. Частиною другою статті 1 Закону № 266/94-ВР встановлено, що у випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Статтею 4 Закону № 266/94-ВР встановлено, що відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного та психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Пункт 2 частини другої статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Згідно з частиною другою статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Відповідно до частини першої статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями чи дією органу державної влади відшкодовується державою незалежно від вини цього органу. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При зазначених обставинах загальний строк перебування під слідством та судом [PERSON] складав повних 57 місяців. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2021 року становив 6 000 грн. Тобто розмір моральної шкоди, завданої [PERSON] за період з 19.02.2016 по 18.11.2020 складав 342 тис. грн., який був розрахований за методикою: мінімальна заробітна плата помножена на кількість місяців перебування під слідством та судом. Відповідно до постанови Верховного Суду від 13.05.2021 у справі № 753/20647/16-к (провадження № 51-865 км 21) ухвалу Київського апеляційного суду від 18.11.2020 щодо [PERSON] залишено без зміни, а касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції - без задоволення. Таким чином, кінцевою датою строку перебування під слідством та судом [PERSON] є день ухвалення Верховним Судом постанови відносно нього, тобто 13.05.2021. Відповідно кількість місяців перебування під слідством та судом [PERSON] збільшилася і становить повних 62 місяці. Згідно із правовим висновком, викладеним Верховним Судом України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-2203цс15, відповідно до частини третьої статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом, при цьому суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що діє на час розгляду справи. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2022 року становить 6 500 грн. Отже, розмір моральної шкоди, завданої [PERSON] за період з 19.02.2016 по13.05.2021 складає 403 тис. грн., який розрахований за вказаною методикою. Відповідно до частин другої, третьої статті 13 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду" розмір моральної шкоди, визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Враховуючи тривалість перебування [PERSON] під слідством та судом, характер і обсяг страждань, яких зазнав позивач, його можливості з приводу відновлення немайнових втрат, вимушених змін у життєвих і суспільних стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі, суд вважає, що грошова сума, яка підлягає стягненню на користь позивача в якості відшкодування моральної шкоди, повинна становити 403 000,00 грн., що відповідатиме вимогам розумності та справедливості. Щодо відшкодування суми сплаченою захиснику у зв`язку з наданням юридичної допомоги (п. 4 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»), то необхідно зазначити наступне. 03.08.2016 позивач уклав з адвокатом Гордієнком О.В. договір про надання правової допомоги на стадії досудового розслідування в Дарницькому управлінні поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві та 05.10.2016 - договір про надання правової допомоги під час судового провадження в Дарницькому районному суді м. Києва. Повноваження захисника Гордієнка О.В. на участь в кримінальному провадженні були підтверджені свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю та ордерами, відповідно від 03.08.2016 та 05.10.2016, на надання правової допомоги (т. І а.с. 15-20). Згідно указаних договорів, розмір гонорарів складав 800 грн. щомісяця, проте судові засідання щомісяця не призначалися. Таким чином, на стадії досудового розслідування і під час судового провадження в суді першої інстанції у зв`язку з наданням позивачу юридичної допомоги, захиснику Гордієнку О.В. сплачено 12 000 грн. Зазначене підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів, копії яких містяться в додатках до позовної заяви (т. І а.с. 22-24). Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 (у редакції від 30 січня 2013 року) (далі - Порядок). Відповідно до пунктів 35, 38 цього Порядку Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду. Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету. За приписами статті 176 ЦК України юридичні особи, створені державою, не відповідають за зобов`язаннями держави. Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, провадиться з Державного казначейства України за рахунок Державного бюджету України. Розподіл судових витрат між сторонами, регулюється ст. 141 ЦПК України. Зокрема: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В даному випадку судові витрати віднесені за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved