Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

22 грудня 2022 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтуванні позову посилається на те, що 01 березня 2018 року рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області між нею та відповідачем було розірвано шлюб. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Судовим наказом Світловодського міськрайонного суду від 15 травня 2018 року було стягнуто з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі частини від усіх видів його доходу, щомісяця. Починаючи з часу припинення шлюбних відносин по теперішній час відповідач не цікавиться життям доньки, її розвитком, не виявляє ініціативи побачити свою доньку. Дитина перебуваючи у віці дев`яти років на даний час не знає свого батька. У період з грудня 2017 року позивач проживала як дружина та чоловік із [PERSON] . Її донька [PERSON] , сприймала [PERSON] як свого рідного батька. Позивач зазначає, що вона не чинила перешкод у спілкуванні відповідача із донькою, але через відсутність бажання відповідача виконувати свої обов`язки, спілкування між ними і дитиною відсутнє. Відповідач ухиляється від виховання дитини, свідомо нехтує своїми обов`язками, не цікавиться дитиною з 2017 року, а тому позивач вимушена звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 13 січня 2023 року вирішено відкрити провадження у справі, справу розглядати у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження, відповідачу надано строк для подання відзиву на позов. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом передбаченим ст.178 ЦПК України, відзив до суду не подав. Проте, 02 лютого 2023 року [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд ухвалити відповідне рішення. Позивач в судове засідання не з`явилася. 23 лютого 2023 року представник позивача, адвокат Деречина О.В., подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Проти ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні не заперечує. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, хоча є повідомленим належним чином. 20 лютого 2023 року подав до суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача. Виходячи зі змісту ч.ч.1, 4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. З копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Світловодську реєстраційної служби Світловодського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] .(а.с.6) Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 березня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано.(а.с.11) Згідно довідки - розрахунку виданої Світловодським ВДВС в Олександрійському районі Кіровоградської області від 07 грудня 2022 року, заборгованість по аліментами станом на 01 грудня 2022 року у [PERSON] становить 119 532 грн. 96 коп. (а.с.12) З копії довідки виданої Миронівським старостинським округом апарату виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області, судом встановлено, що неповнолітня [PERSON] проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] .( а.с.8) На даний час [PERSON] навчається у КЗ «Ліцей № 4 «Обрій» міста Світловодська Кіровоградської області. Позивач приділяє належну увагу вихованню доньки, постійно підтримує зв`язок з школою та класним керівником, даний факт підтверджується копією довідки з місця навчання [PERSON] від 06 грудня 2022 року. (а.с.7) [PERSON] працює на швейному виробництві у ФОП [PERSON] . За весь період роботи вона зарекомендувала себе як добросовісна і порядна людина, працелюбна. В стосунках з колективом доброзичлива, що підтверджується копією характеристики з місця роботи позивача. (а.с.10) Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування Світловодської міської ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до положень Конвенції про права дитини та Закону України «Про охорону дитинства», дитинство перебуває в Україні під особливою охороною. Згідно із ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 12 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до частин 1-5 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом роз`яснень, викладених у пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що [PERSON] з 2017 року свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо своєї дитини [PERSON] , а саме не приймає участі у її вихованні та навчанні, не цікавиться станом її здоров`я та не проявляє батьківської турботи, з дитиною не спілкується, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Тому суд вважає, що наведені факти в сукупності свідчать, що [PERSON] як батько, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Крім того, в своїй заяві відповідач вказує, що позовні вимоги визнає повністю, з чого можна зробити висновок, що вказані в позові факти дійсно мають місце і останній не виконує покладені на нього батьківські обов`язки по відношенню до своєї малолітньої доньки. За таких підстав, суд приходить висновку, що в суді знайшли своє підтвердження вимоги позивача і відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї доньки [PERSON] , а тому є всі підстави для того, щоб позбавити його батьківських прав відносно даної дитини, у відповідності до вимог ст.164 Сімейного кодексу України. В зв`язку з тим, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то у відповідності до ч.1 ст.142 ЦПК України, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову та стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 496 грн. 20 коп.

Outcome: approved