Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

22 листопада 2022 року позивач звернулася до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області з позовом до комунального підприємства «Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство» (далі КП ТВКГ) Южноукраїнської міської ради, третя особа: Южноукраїнський міський голова Акуленко Олександр Анатолійович про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, внесення змін до штатного розпису, та міському голові погодити оновлений штатний розклад. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 18 березня 2020 року працювала у комунальному підприємстві «Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство» Южноукраїнської міської ради на посаді заступника директора з соціальних питань та тарифікації захищеності. З часом, позивач почала відчувати обмежувальні дії щодо доступу до інформації з тарифних питань, тоді як вона, згідно посадової інструкції, намагалася розібратися з фінансово-тарифними проблемами підприємства, структурі штатної побудови підприємства в частині адміністративних посад, розібратися з крадіжками тарифних ресурсів споживання. Але згодом її почали обмежувати в посадових можливостях роботи, а потім відбулося її звільнення, на підставі службової записки заступника директора підприємства начебто задля підвищення ефективності роботи персоналу для покращення фінансового стану комунального підприємства «Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство». Так, наказом від 17 грудня 2021 року № 196, в якому наказом № 205 від 21 грудня 2021 року внесені виправлення, скорочено чисельність і штат працівників, в тому числі вакантні посади та посаду, яку вона займала - заступника директора (з соціальних питань та тарифної захищеності). З даним наказом позивач не погодилась. Відповідно до наказу № 251-к від 22 грудня 2021 року її того ж числа повідомили про наступне звільнення та надали перелік посад нижчої кваліфікації. Наказом № 09-ОС від 3 березня 2022 року її звільнено з роботи за пунктом 1 статті 40 КЗпП у зв`язку з скороченням штату з 4 березня 2022 року. Цей наказ було скасовано наказом № 27-ОС від 13 квітня 2022 року у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю на час звільнення. Наказом № 39-ОС від 1 червня 2022 року її звільнено з роботи у зв`язку зі скороченням чисельності та штату за пунктом 1 статті 40 КЗпП з 1 червня 2022 року. Посилаючись на те, що керівництво немало жодних економічних підстав для скорочення її посади та інших важливих для підприємства посад, приховало дійсну мету цих змін, а при її звільненні було порушено процедуру вивільнення працівників, а саме не відбулося фактичного скорочення на підприємстві, оскільки не відбулися зміни в організації, не запропоновані вакантні посади, не видано розрахункову довідку, [PERSON] просила поновити її на роботі (посаді) заступника директора з соціальних питань та тарифної захищеності КП ТВКГ; стягнути з КП ТВКГ на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 1 червня 2022 року до дня поновлення на роботі з розрахунку середньоденної заробітної плати 1037,07 грн.; та внести відповідні зміни в штатний розпис, який діє з 1 березня 2022 року, зобов`язати директора КП ТВКГ подати, а міському голові погодити оновлений штатний розклад. Розпорядженням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 29 листопада 2022 року за № 15-р дана справа передана на розгляд до Арбузинського районного суду Миколаївської області. Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 06 грудня 2022 року справу за позовною заявою [PERSON] до комунального підприємства «Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство» Южноукраїнської міської ради, третя особа Южноукраїнський міський голова Акуленко Одександр Анатолійович про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та внесення відповідних змін до штатного розпису прийнято до провадження та ухвалено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач на адресу суду надіслав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити позивачу в задоволенні позову, посилаючись на його необґрунтованість. Підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Підставою для скорочення посади позивачки стала службова записка заступника директора КП ТВКГ з питань структурно-економічної трансформації підприємства, в якій вказується на низьке навантаження по виконанню функціональних обов`язків за цільовим призначенням та відсутньою необхідністю і доцільністю цієї посади. При звільненні [PERSON] були дотримані вимоги трудового законодавства та права працівника, зокрема щодо вчасного попередження про наступне звільнення, пропозиції щодо вакантних посад, неможливості припинення трудових відносин у період тимчасової непрацездатності. На час її звільнення інших вакантних посад на підприємстві не було. Крім іншого, вважав, що позивач пропустила строк звернення до суду з даним позовом та як підставу відмови в задоволенні позову, просив застосувати положення ст. 233 КЗпП України. Представник третьої особи направив на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити [PERSON] в задоволенні позову, також посилався на право підприємства самостійно визначати власну структуру, штат та чисельність працівників. Суд не може втручатись в діяльність КП ТВКГ, його наглядової ради та міського голови. Докази порушеного права, позивач не надала. Просив стягнути з позивача на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн. У відповідях на відзиви [PERSON] заперечувала монополію підприємства в питаннях організаційної структури та чисельності працівників і штатного розпису, оскільки воно належить територіальній громаді міста, статут якого затверджує міська рада, а штатний розпис - міський голова. Трудову книжку та копію наказу їй не видавали, інші посади їй не пропонували. Змін в організації виробництва на підприємстві не було. Посада, яку вона обіймала, є важливою та потрібною підприємству, а тому вона не підлягала скороченню. В судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги, просила відмінити наказ № 39-ОС від 01 червня 2022 року про її звільнення, поновити на роботі, стягнути із відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 червня 2022 року по день поновлення її на роботі в розмірі 201691, 35 грн., внести відповідні зміни до штатного розпису, міському голові погодити оновлений штатний розклад та стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір. Суду пояснила, що фактичних змін в організації виробництва і праці на підприємстві не відбулося, скоротили лише її посаду, яку вона обіймала, вона мала правозахисний характер, бо перешкоджала прийняттю економічно необґрунтованих тарифів на комунальні послуги, на підприємстві мали місце грубі порушення фінансово-економічного характеру. Рішення про її звільнення не було погоджено з профспілкою, при звільненні їй не запропонували тимчасово вільну посаду юрисконсульта, оскільки вона має юридичну освіту та інші вакантні посади. На її вимогу відповідач не надав їй відомості про нараховану та виплачену заробітну плату. Внаслідок скорочення порушені інтереси не тільки підприємства, але і інтереси територіальної громади міста, що викликало численні обурення в соціальних мережах. Трудову книжку отримала в день звільнення, 01 червня 2022 року. Розрахунок при звільненні був проведений з нею 04 березня 2022 року, і того ж дня вона перебувала вже на лікарняному. Не вважала, що нею пропущений строк для звернення до суду за вирішенням даного трудового спору, однак подала заяву про поновлення такого строку. Представник позивача [PERSON] підтримала позицію позивача. В судовому засіданні представник відповідача пояснила, що посилання позивача на підвищення тарифів на послуги не має жодного зв`язку зі скороченням посади та її звільненням. Посада, яку обіймала позивачка, підприємству не потрібна і є економічно недоцільною, на чому наголошувалось у службовій записці від 17 грудня 2021 року. Відповідно до пункту 3 статті 64 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Посада юрисконсульта не була вакантною, тому не могла пропонуватися на виконання положення частини 3 статті 49-2 КЗпП. При звільненні [PERSON] , були дотримані усі вимоги трудового законодавства та права працівника, позивача було вчасного попереджено про наступне звільнення, було запропоновано всі наявні вакантні посади. Підприємство не є членом профспілки. Тому скорочення чисельності штату на підприємстві відбулось законно. З усіма наказами позивач ознайомлена, трудову книжку отримала в день звільнення, розрахунок при звільненні проведений повністю. З наведених підстав просила відмовити позивачу в задоволенні позову за безпідставністю заявлених нею позовних вимог, окрім цього наголошувала на тому, що позивачем пропущений строк для звернення до суду за вирішенням даного трудового спору, що також є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Третя особа в судове засідання не з`явилася, просила суд розглядати справу без участі представника. Суд, з`ясувавши всі обставини справив межах заявлених позовних вимог, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, а також оцінивши їх з точки зору належності і допустимості, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку,

Outcome: dismissed