Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про виділ земельної ділянки. Позов обґрунтовано тим, що в межах договору дарування 1994 р. йому та [PERSON] земельна ділянка 1/3 частини будинку по [ADDRESS] , як спільна власність по 50%. В 2004 р. [PERSON] провела її реальний розподіл на основі рівності їхніх земельних часток, ототожнивши їх з надбудованими приміщеннями, згідно судової будівельно - технічної експертизи ПП «Геоплан» (висновок № 14 від 29.06.2004 р.) по ухвалі Уманського міськрайонного суду (справа 2-443-2004) для внесення відомостей в Державний акт на землю серія ЯД № 971959 від 22.04.2008 р. Згодом 29.08.2017 р. [PERSON] передала свої майнові права [PERSON] , що потребує нового узгодження. Філософія виділу, схема та параметри земельної ділянки представлені в додатку 2 на площу 64,3 кв.м. власника [PERSON] . Просить: виділити [PERSON] земельну ділянку площею 64,3 кв.м., що знаходиться під часткою будинку по [ADDRESS] згідно схеми додатка 2; стягнути з відповідача судовий збір. В судовому засіданні [PERSON] підтримав позовну заяву, просив її задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак, в матеріалах справи міститься її заява у якій вона висловила свою позицію з приводу позову [PERSON] та просила суд визнати позовну заяву [PERSON] такою, що подана завідомо безпідставно за відсутності предмета спору. В поданій заяві відповідач зазначила,що позивач не має жодного встановленого законом права вимоги у відношенні до неї, оскільки вона з позивачем не має жодних стосунків і жодного правовідношення пов`язаних із будь-яким спором чи інтересом, у сфері земельних відношень, тому вона не є відповідачем у справі і не може ним бути. [PERSON] не укладала та не вчиняла будь-яких договорів і правочинів із позивачем, то підстав для виникнення цивільних прав у позивача відносно [PERSON] не має. У позивача відсутнє право на звернення до суду за захистом, оскільки жодне його право не порушено [PERSON] .. Крім того, зазначила, що земельні ділянки ні у позивача, ні у відповідача не перебувають у їхній власності. Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд вважає позовну заяву не обґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Позивач [PERSON] на підтвердження своїх позовних вимог надав суду додаток № 2 до висновку № 14 від 25.06.2004 р., а саме: варіант № 2 порядку користування земельною ділянкою [ADDRESS] , завірений ним самостійно. В позовній заяві [PERSON] зазначає, що новим власником частини житлового будинку по [ADDRESS] стала [PERSON] , згідно договору дарування від 29.08.2017 р., що потребує нового узгодження поділу земельних часток. Статтею 3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Згідно статті 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Інших документів позивачем до позовної заяви суду не надано. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин. За змістом вказаних процесуальних норм, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, і саме вони є підставою для звернення особи за захистом із застосуванням відповідного способу захисту. Слід зазначити, що Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 липня 2004 року було визначено порядок користування земельною ділянкою, що розташована по [ADDRESS] (справа № 2-443-2004). Позивач у позові ставить питання про виділення йому земельної ділянки, що знаходиться під часткою будинку по [ADDRESS] , при цьому не обґрунтовує, які його права та інтереси порушені [PERSON] . Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини першої ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На позивача покладений обов`язок довести в суді ті обставини, що позивач уповноважений звертатися до суду з відповідним позовом і відповідно, що є підстави до застосування до спірних правовідносин відповідних положень цивільного законодавства України. Тобто, позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст. 76-83 ЦПК України, зазначені ним обставини. Однак таких доказів він не надав. Таким чином, при викладених обставинах, у зв`язку з тим, що позивач не довів тих обставин, на які він посилається в своїй позовній заяві - позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed