Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

03 січня 2023 року до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою звернувся представник Акціонерного товариства " ОТП Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування позову вказував, що 09.08.2019 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 2025247994, який за правовою природою є змішаним договором кредитного договору та Договору про видачу і обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток. Згідно умов договору, попередньо ознайомившись зі всіма умовами надання банківських послуг, правилами, тарифами, в тому числі із положеннями договорів та усіх додатків до них, невід`ємною частиною яких є заява-анкета про надання банківських послуг АТ "ОТП Банк", та які розміщені на офіційному сайті АТ «ОТП БАНК» www.otpbank.com.ua, позичальник бажав оформити поточний (картковий) рахунок та отримати електронний платіжний засіб. Відповідно до умов договору, АТ «ОТП БАНК» взяв на себе зобов`язання з відкриття карткового рахунку, надання картки держателю, а також виконання розрахункового обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням картки. На картковий рахунок відкритий за заявою відповідача було встановлено кредитний ліміт, порядок користування яким визначено правилами користування карткою. Згідно умов обслуговування кредитної лінії, за користування кредитом, Банк нараховує проценти, які розраховуються Банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається тарифами Банку. На виконання умов вищевказаного договору АТ «ОТП БАНК» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 19.10.2022 позивач направив на адресу відповідача вимогу про погашення заборгованості. Однак, відповідач погашення заборгованості не здійснив. Станом на дату складання позовної заяви заборгованість за договором № 2025247994 від 09.08.2019 становить: заборгованість по тілу кредиту 36 700,00 грн., заборгованість по відсотках 7393,81 грн., пеня 0,00 грн., загальна заборгованість 44093,81 грн. Таким чином, не сплачена заборгованість за Кредитним договором станом на дату складання позовної заяви, складає: 44 093,81 грн. , яку позивач просив стягнути та стягнути судові витрати . Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 04.01.2023 справу за вищевказаним позовом постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомлення (викликом) сторін, передбаченого статтями 274-279 ЦПК України, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення вказаної ухвали на подання до суду відзиву на позовну заяву та роз`яснено право та порядок такого подання. Заяв, клопотань, відзиву на позовну заяву, зустрічного позову, відповіді на відзив, заперечень відповідач не надав. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с. 47). Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про місце та час розгляду справи належно повідомлений за адресою місця проживання та реєстрації, зареєстрованої у встановленому законом порядку відповідно до п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України та шляхом публікації оголошення на веб-сторінці Миргородського міськрайонного суду, офіційного веб-порталу судової влади (а.с. 44-46,52,54,55). Враховуючи згоду позивача суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст.223 ч.4 ЦПК України та ухвалення заочного рішення відповідно до ст.280 ЦПК України. В зв?язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 09.08.2019 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 2025247994 (а.с.4-8). Згідно розписки від 09.08.2019 [PERSON] отримав від АТ «ОТП Банк» Кредитну картку (а.с.18). Відповідно до анкети - заяви на отримання кредиту від 09.08.2019 сума кредиту становить 12355,27 грн., мета кредиту- для придбання товарів та послуг (а.с.11). Згідно товарного чеку №000040006293444 від 09.08.2019 та квитанції про оплату товарів та послуг в магазині ТОВ «Технополіс -1» від 09.08.2019 сума товарів та послуг становить 10596,00 грн. (а.с. 15,16). Відповідно до специфікації до кредитного договору від 09.08.2019 сума належна до перерахування становить 10596,00 грн. (а.с.17). 19.10.2022 позивач направив на адресу відповідача вимогу про погашення заборгованості, яка виникла за договором № 2025247994 від 09.08.2019 станом на 13.10.2022 в загальному розмірі 44067,52 грн, з яких прострочена заборгованість становить 13223,88 грн. (а.с.21) . Станом на дату складання позовної заяви, 06.12.2022, позивач вказує заборгованість за договором № 2025247994 від 09.08.2019 - 44093,81 грн., яка складається із: заборгованість по тілу кредиту 36 700,00 грн., заборгованість по відсотках 7393,81 грн., пеня 0,00 грн. Відповідно до інформації про рух коштів станом на 04.10.2022 заборгованість по кредиту 44067,52 грн.; у вимозі про погашення заборгованості станом на 13.10.2022 - 44067,52 грн (а.с.22-29, 21). Частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договорів, виборі контрагента та визначенні умов договору. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Згідно із статтями 525, 526, 629 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться; договір є обов`язковим для виконання сторонами; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Виходячи з положень ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положенням ст.611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Положеннями ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 09.08.2019 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 2025247994, та відповідно до анкети - заяви на отримання кредиту від 09.08.2019 сума кредиту становить 12355,27 грн., мета кредиту- для придбання товарів та послуг. Позивачем всупереч вимог ст. 81 ЦПК України на підтвердження позовних вимог не надано належних та допустимих доказів розрахунку заборгованості по кредитному договору № 2025247994. Наданий позивачем розрахунок заборгованості не містить інформації складових заборгованості, а лише містить інформацію про рух коштів по кредитній картці (а.с. 22-29). Крім того, позивачем надані на підтвердження позовних вимог докази, містять різні суми заборгованості по кредитному договору: відповідно до інформації про рух коштів станом на 04.10.2022- 44067,52 грн.; у вимозі про погашення заборгованості станом на 13.10.2022 - 44067,52 грн. Зважаючи на вищевикладені обґрунтування та виходячи з принципу диспозитивності, оскільки позивачем заявлені вимоги про стягнення боргу на дату складання позовної заяви 06.12.2022 (а.с.1), в той час як додані до позову докази не містять розрахунку заборгованості на цю дату, в задоволенні позовних вимог про стягнення із [PERSON] на користь Акціонерного товариства "ОТП Банк" заборгованість за кредитним договором №2025247994 від 09.08.2019 в розмірі гривні 81 копійка, яка складається із: 36700,00 грн. - заборгованість по тілу; 7393,81 грн. - відсотки за користування кредитом станом на 06 грудня 2022 року (дату складення позову), необхідно відмовити за недоведеністю позовних вимог. В зв`язку з відмовою в задоволенні позову у відповідності до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати необхідно покласти на позивача.

Outcome: dismissed