Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-08 00:00:00

В жовтні 2022 року [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь позивача додаткові витрати на дитину [PERSON] , [INFO] , в сумі 574 727,00 грн. В обґрунтування зазначає, що 03.05.2013 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 630. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] .. Позивач зазначає, що відповідно до рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07.11.2017 шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 18.05.2021 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина аліменти в розмірі 5000 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 07 серпня 2020 року. Також зазначає, що відповідно до консультативних висновків, консультацій експерта, медичної картки стаціонарного хворого, син має діагнози: синдром периферичної церквіальної недостатності; гострий отит; зміщення носової перегородки вліво; післяопераційний риніт; психологічні розлади; кіфосколіотична постава; цереброваскулярні дисциркуляторні порушення гемодинаміки; нейрозапалення; гостра інфекція дихальних шляхів; гастрит тощо. Хвороба дитини потребує постійного придбання додаткових ліків, курортного оздоровлення, відвідування спортивного комплексу, роботи з психологом. Крім того, позивач продовжує, що син навчається в ТОВ «Заклад освіти 1 ступеня «РІКІКІ», оскільки в цій школі навчання відбувається французькою та з поглибленим вивченням англійською мовами. Навчання у Фітнес-клубі «Софія Sport» необхідно для фізичного розвитку дитини. Придбання іграшок, книжок - духовний, моральний розвиток дитини. Займатися на роликах та кататися на лижах - фізичний розвиток. Поїздки на море - оздоровлення дитини. Зауважує, що саме позивач весь час працювала і несла всі витрати на дитину. Наймала няню, сплачувала її послуги, сплачувала за одяг, ліки, лікарів, дитячі кружки, оздоровлення. Саме тому, наразі просить стягнути з відповідача на її користь половину від вже понесених нею додаткових витрат (а.с.3-24 Том №1). Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 07.11.2022 у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін (а.с.185 Том №1). 13.12.2022 до суду надійшов відзив [PERSON] , у якому останній повідомляє про часткове визнання позовних вимог. Зазначає, що не тільки факт понесення додаткових витрат на дитину має бути документально підтверджений, а й сама необхідність в таких витратах, також має прослідковуватись причинно-наслідковий зв`язок між доказами понесених витрат. У відзиві звертає увагу, що придбані позивачем ліки відсутні в переліку препаратів, призначених лікарем дитині, вони взагалі входять в фармакологічну групу - проти набрякові та інші препарати для місцевого застосування при захворюваннях порожнини носа та є такими, що покриваються аліментними зобов`язаннями. Продовжує, що з аналізу долучених рахунків-актів, договорів, актів вбачається, що позивач приводила на консультацію сина до лікаря-педіатра, уролога, невролога, ортопеда, травматолога, отоларинголога, офтальмолога у медичному центрі «Добробут», вакцинувала дитину, здійснювала УЗД органів черевної порожнини, аналіз крові, ендоскопію лор-органів, швидкий тест на антиген Ковід-19, електрофорез, промивання порожнини носа, продування слухової труби, отримувала консультації психологів, ортопедів. Проте Національна служба здоров`я України в межах Програми медичних гарантій укладає договори про надання медичних послуг за рахунок коштів інших програм державного бюджету, а також інших джерел, не заборонених законодавством. Таким чином, позивач, на думку відповідача, мала можливість отримувати всі зазначені послуги, медичну допомогу дитині безкоштовно. Виключно із списку витрати позивача на індивідуальне виготовлення ортопедичних устілок вартістю 850,00 грн та купівлю аплікатора Ляпко вартістю 400,00 грн є витратами за призначенням, які підлягають, на думку відповідача, компенсації. Відповідач зазначає, що чеки по проведеним дослідженням у лабораторії «Синево» та клініки «Вівере» на загальну суму 8 220,00 грн підтверджують обґрунтованість витрат, оскільки такі дослідження не можуть бути здійснені у державній установі безкоштовно та є витратами, що обумовлені та підлягають компенсації. Щодо витрат на навчання дитини відповідач стверджує, що у серпні 2020 року позивач звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання сина у розмірі 25 000,00 грн, підтверджуючи розмір щомісячних витрат на оплату навчального закладу ТОВ «НВК ЗНЗ 1 ступеня гімназія-дитячий садок «Умка Гранд»; оплату навчання в Українсько-французькій початковій школі ТОВ «Заклад освіти І ступеня «Рікікі»; оплату консультацій педіатра у медичному центрі «Добробут»; оплату послуг у клубі «Софія Спорт»; медичні послуги; одяг, взуття, книжки, іграшки, харчування, відпочинок, няня, тобто позивач визнала та підтвердила, що зазначені витрати входять до складу аліментів. Щодо витрат на відпочинок зазначає, факт сплати туру до Туреччини з 25.10.2019 по 29.10.2019, з 17.08.2019 по 26.08.2019, Тенеріфе з 09.06.2019 по 19.06.2019, Кіпрі з 16.09.2017 по 24.09.2017, Іспанії влітку 2018, Словакії не підтверджує факт виїзду та перебування дитини за кордоном. Факт бронювання туру до Домінікани з 06.05.2017 по 16.05.2017, Єгипту з 04.11.2020 по 11.11.2020 не підтверджує факту виїзду та перебування дитини за кордоном. Кошти на одяг, розваги, відпочинок, іграшки, канцелярське приладдя, витрати на навчання - не є, на думку відповідача, додатковими витратами, оскільки не викликані особливими обставинами та охоплюються сплаченими аліментами. Витрати за фізкультурно-оздоровчі послуги віднесено до складу аліментів, витрати на фітнес-клуб відносяться до загального розвитку дитини. Відповідач, крім утримання сина [PERSON] та сплати аліментів, має на своєму утриманні ще малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та дружину [PERSON] , яка з 10.08.2020 перебуває у відпустці для догляду за дитиною. Відповідно до Декларації про доходи за 2021 рік ФОП [PERSON] задекларована сума річного доходу 72 500,00 грн. Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків станом на 05.12.2022, відповідач за період з 01.01.2022 по 30.09.2022 доходу не мав. Натомість позивач має високий дохід, а тому просить позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково, стягнути з відповідача частину від понесених витрат у розмірі 3 156,67 грн, в решті позовних вимог відмовити (а.с.189-198 Том №1). 05.01.2023 до суду надійшла відповідь на відзив від позивача, у якому остання зазначила, що відповідач має непоганий матеріальний стан. Так, у 2019 році він придбав нерухомість у Київській області, квартира у Києві здана відповідачем у найм. Після 24.02.2022 позивач залишилась без роботи та займається здоров`ям сина. Крім того, позивач надає копію закордонного паспорту для підтвердження відпочинку дитини за кордоном та відповідно до правил перетинання державного кордону громадянами України, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків, таким чином, стверджує позивач, відповідач знав про відпочинок дитини і надав згоду на відпочинок. Зазначає, якщо відповідач не визнає якісь витрати, які понесла позивач, він може провести фінансування вказаних додаткових витрат наперед. Відповідач не вказує, які на його думку кружки або клуби він пропонував відвідувати дитині. Щодо витрат на навчання та лікування, у позовній заяві про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] обґрунтувала свої середньомісячні витрати на утримання сина, які становили 53 000,00 і просила стягнути суд 25 000,00, але рішенням було стягнуто 5 000,00 грн. Позивач мала можливість отримати деякі медичні послуги безкоштовно, проте медичний центр «Добробут» був обраний саме тому, що має широкий спектр спеціалістів в одному місті й відповідно позивач обрала для сина найкраще лікування серед запропонованих. Таким чином, просить задовольнити позовні вимоги (а.с.3 Том №2). 20.01.2023 до суду надійшло заперечення відповідача, в якому він зазначає, що факт придбання нерухомості відповідачем у 2019 році жодним чином не підтверджує матеріальне становище відповідача, в свою чергу повідомляє, що позивач є власником кількох об`єктів нерухомості. Твердження про отримання доходу від найму квартири у м. Києві не підтверджені доказами. На підтвердження факту поїздок дитини на відпочинок, позивач надала копії не всіх сторінок закордонного паспорту, отже неможливо ідентифікувати, кому належить паспорт. Той факт, що дитина вписана у закордонний паспорт позивача не доводить факту сумісних подорожей із сином. Крім того, позивач, маючи визначене місце проживання дитини відповідно до укладеного договору, мала можливість та вивозила сина закордон без дозволу відповідача в порядку пп. 3 п. 4 Правил перетину державного кордону, на підставі отриманого рішення органу опіки та піклування. Відповідач продовжив, що після припинення шлюбу відповідач був примусово усунутий позивачем від участі у вихованні, спілкуванні та можливості пропонувати будь-який формат дозвілля чи загального розвитку. Також, оскільки судом не було задоволено розмір аліментів 25 000,00 грн, позивач вирішила такі витрати заявити як додаткові. Таким чином, просить позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково, стягнути з відповідача частину від понесених витрат у розмірі 3 156,67 грн, в решті позовних вимог відмовити (а.с.26-33 Том №2). 16.02.2023 до суду надійшли пояснення [PERSON] на заперечення відповідача. Вказує, щодо матеріального становища відповідача, рівня матеріального забезпечення, порушення умов договору про визначення місця проживання дитини та участі батька у вихованні, витрат на відпочинок (ас.56-58 Том №2). Суд погоджується із доводами відповідача, які викладені його представником в окремій заяві від 27.02.2023 (а.с.87-88 Том №2) про те, що ст.174 ЦПК України чітко визначені види та зміст заяв по суті справи, серед яких немає пояснень на заперечення, які може подавати позивач. Відтак цей документ не є заявою по суті справи. Щодо доказів, які долучені до таких пояснень на зеперечення (а.с.61-86 Том №2), то суд акцентує увагу позивача, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяи всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яих грунтуються позовні вимоги. Відповідно до п.2 ст.83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, поинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити доказ, який не може бути подано, причини, з яких доказ не може бут подано у зазначений строк, докази, які підтверджують , що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом строк або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обгрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що від неї не залежали. Таким чином, позивачем до пояснень на заперечення долучені докази, які позивач в порядку ст.83 ЦПК України повинна була подати разом із позовною заявою. Позивачем не обгрунтована неможлиість подання таких доказів раніше у встановлениі ухвалою про відкриття провадження від 07.11.2022 строки. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 03.05.2013 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 630 (а.с.25 Том №1). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , про що 10.07.2013 складено актовий запис № 2043 та видано свідоцтво про народження серія [NUMBER] Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.26 Тм №1). Відповідно до рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07.11.2017, шлюб між сторонами було розірвано (а.с.25 Том №1). Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 18.05.2021 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина аліменти в розмірі 5000 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 07 серпня 2020 року (ас.27 Том №1). Враховуючи вищезазначені обставини, суд прийшов до висновку, що між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дитину і його виконання. У ч. 1 ст. 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради № 789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991 визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 вищезазначеної Конвенції, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини установлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ч. 2 ст. 185 СК України). Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, необхідно враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 61-2371св18, від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17, від 29.04.2022 у справі № 761/27222/20. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Окрім цього, слід зауважити, що звичайні регулярні витрати становлять основу аліментів, а будь-які додаткові витрати, обумовлені особливими обставинами та спрямовані на розвиток здібностей, лікування тощо, є додатковими витратами на дитину і не можуть враховуватися при визначенні розміру аліментів. Позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.08.2020 року у справі № 336/1488/19 визначає, що особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними факторами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитини потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. З аналізу судової практики, яка склалась, до додаткових витрат відносять: а) навчання у спеціалізованому закладі освіти, технікумі, коледжі, при умові погодження з батьком /матір`ю навчального закладу та доведеності існування особливих обставин, які зумовлені необхідністю платного навчання дитини у цьому закладі адже дитині гарантовано державою безоплатне навчання у загальноосвітній школі; б) розвиток здібностей дитини, а саме витрати на гуртки, заняття, які розвивають конкретні здібності дитини, придбання спортінвентарю, музичного інструменту, витрати на участь у змаганнях та конкурсах, витрати на вивчення іноземних мов, підтвердженні відповідними нагородами, які одержували діти або характеристиками; в) оздоровлення (санаторно-курортне або відпочинок біля моря або на гірському курорті при умові доведеності, що для покращення стану здоров`я дитини вона потребувала відпочинок та оздоровлення саме там); г) лікування (систематичні витрати, понесені у зв`язку з постійною хворобою дитини, фізичними травмами). Батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на свою дитину, лише при обов`язковій умові, якщо це обумовлено розвитком її здібностей, хворобою тощо. Цей перелік не є вичерпним - сюди входять усі потреби дитини, які не покриваються аліментами на її утримання. В разі лікування, протезування, санаторно-курортного лікування розмір додаткових витрат з огляду на судову практику, може обґрунтовуватися медичними документами, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини: виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, консультативні висновки тощо. На підтвердження понесених витрат на лікування дитини - долучаються до позовної заяви акти про надані медичні послуги, рахунки, квитанції та чеки про оплату наданих послуг та придбаних ліків згідно з рекомендаціями лікарів. Квитанції та фіскальні чеки про оплату медичних послуг, придбання ліків долучаються до матеріалів справи в оригіналі. Тільки зберігаючи, фіксуючи та надаючи зазначені документи в суді, можна реалізувати своє право на компенсацію додатково понесених витрат, викликаних певними обставинами в житті дитини. Так, позивачем на підтвердження розрахунків додаткових витрат надано копії: фіскальних чеків, актів про надані медичні послуги, актів здачі-отримання робіт, актів виконаних робіт, довідок, рахунків-актів, договорів про надання консультаційних послуг, товарних чеків, чеків, публічних договорів, платіжних документів, платіжних доручень,квитанцій, рахунків. В оригіналі позивач надала: -фіскальний чек «Медичний центр «Добробут-поліклініка» від 16.05.2019 на суму 1681,00 грн та 6656,00 грн (з пояснень позивача - за оплату медичних послуг); -нефіскальний чек № 288133 ФОП [PERSON] від 20.02.2021 на суму 431,00 грн (за оплату конструктор Minecraft «Голум на фермі» 355,00 грн, фігурка Brawl 54 76,00 грн); -чек «Книжный магазин «ТриУ» № 0 013 від 03.06.2017 на суму 3648,00 грн; -фіскальний чек ТОВ Паритет-Смік від 24.02.2021 на суму 1508,50 грн (за оплату 6346038набір 179,50 грн, 68357421іграшковий конструктор 1329,00 грн); -фіскальний чек ТОВ «Міккі Рітейл» від 14.12.2020 на суму 1689,00 грн (за оплату 3Д-ручка 1499,00 грн, аксесуар для 3Д-ручки 449,00 грн, пакет подарунковий 28,00 грн); -фіскальний чек ТОВ «Наш доктор» від 08.02.2019 на суму 1760,00 грн (за оплату консультація педіатра); -фіскальний чек ТОВ «Наш доктор» від 09.08.2019 на суму 399,00 грн (за оплату консультація педіатра); -фіскальний чек ТОВ «Фармастор» від 20.02.2021 на суму 726,34 грн (альбендазол табл. 400 мг 184,00 грн, Ісміжен табл. №30 361,38 грн, Ісміжен табл. №30 180,96 грн) (а.с45-65 Том №1) Національна служба здоров`я України в межах Програми медичних гарантій укладає договори про надання медичних послуг, крім тих, які включені до переліку платних та тих, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів інших програм державного бюджету, а також інших джерел, не заборонених законодавством. До гарантованого пакету входить: первинна медична допомога: сімейний лікар, терапевт і педіатр. Екстрена медична допомога: догоспітальні послуги. Амбулаторно-поліклінічні послуги: консультації профільних лікарів (лор, гастроентеролог, гінеколог, психіатр, стоматолог). Також сюди входять всілякі види обстежень (лабораторні, інструментальні, функціональні), планова та екстрена (невідкладна) стоматологічна допомога, Малі хірургічні втручання. Стаціонарна допомога: проведення операцій дорослим і дітям за напрямками - травматологія, отоларингологія, ортопедія, судинна хірургія, урологія, нейрохірургія, онкологія. А також допомога в режимі стаціонару з не хірургічними (соматичними) захворюваннями: акушерство, кардіологія, алергологія, неврологія, педіатрія, інфекційні хвороби. Медична реабілітація: допомога пацієнтам із захворюваннями в підгострому і відновних періодах. В цей же пакет потрапляють дорослі та діти від трьох років з ураженнями нервової системи, опорно-рухового апарату, діти, які народилися передчасно або хворі. Паліативна медична допомога: Догляд та обслуговування невиліковних хворих (підтримка життєдіяльності, консультування, знеболювання, Психологічна допомога пацієнтам та їх сім`ям). Таким чином, позивач мала можливість отримати зазначені вище послуги, медичну допомогу дитині безкоштовно, матеріали справи не містять докази звертання позивача до безкоштовних медичних центрів, а тому самостійно прийняла рішення щодо отримання таких послуг у приватному центрі в платному порядку. Щодо препаратів Альбендазол табл. 400 мг, Ісміжен табл. №30, Ісміжен табл. №30 180,96 грн, матеріали справи не містять виписок, медичних висновків тощо щодо необхідності застосування саме цих медичних препаратів. Тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Оскільки відповідач визнає позов у частині витрат на купівлю аплікатора Ляпко вартістю 400,00 грн, ортопедичних устілок вартістю 850,00 грн, лабораторні дослідження вартістю 8220,00 грн, саме ці витрати підлягають стягненню, як додаткових. Кошти на одяг, навчання (у тому числі у Фітнес-клубі «Софія Sport»), канцелярське приладдя, іграшки, розваги, відпочинок не вважаються додатковими витратами на дитину. Суд виходить з того, що вказані витрати не викликані особливими обставинами, не зумовлені особливою схильністю дитини до навчання та не пов`язані з розвитком певних здібностей дитини, тому не відносяться до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини у розумінні статті 185 СК України. Як свідчать матеріали справи з відповідача на підставі рішення суду стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина. Зазначені витрати відносяться до матеріальних потреб дитини, а тому покриваються коштами, які отримує одержувач аліментів. Тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Витрати на відпочинок у Туреччині, Домінікані, Єгипті, Тенерифе, Іспанії, Кіпрі, Дитячому санаторії «Аврора», проживання у готелі « [INFO] » не підтверджені доказово щодо необхідності відпочинку саме у цих країнах. Позивач самостійно обирала місце відпочинку, не надавши підтверджень суду, що такі відпочинки зумовлені особливими обставинами (хворобою сина; рекомендації лікаря про оздоровлення саме за кордоном), а відтак такі витрати не викликані особливими обставинами, відноситься до відпочинку дитини, і є не обов`язковими, а добровільним волевиявленням одного із батьків, у даному випадку матері. Тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Щодо навчання дитини у ТОВ «Заклад освіти 1 ступеня «РІКІКІ», ТОВ «НВК ЗНЗ 1 ступеня - гімназія-дитячий садок «Умка Гранд», МГО «СО «Скаути КИЄВА», необхідно брати до уваги висновок Верховного Суду у постанові від 09.09.2019 у справі № 344/5315/18. Приймаючи рішення у даній справі Верховний Суд зазначив, що позивач не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дитини при наявності можливості отримання дитиною безкоштовної середньої освіти, гарантованої державою, та не навела мотивів вибору освітнього закладу, що зокрема залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини. Тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Наявність додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Водночас аліменти - це кошти на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити базові матеріальні умови для життя дитини: оплату харчування, одягу, предметів гігієни, шкільного приладдя, спожитих дітьми комунальних послуг, лікування нескладних захворювань та ін. При цьому суд звертає увагу на те, що у разі, якщо розмір аліментів, які сплачує боржник, не покриває половини витрат на оплату матеріальних потреб дитини, або має заборгованість зі сплати аліментів, то позивачка має право звернутися до суду із заявою про збільшення розміру аліментів, або про стягнення заборгованості зі сплати аліментів, а не про стягнення додаткових витрат на дитину. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Також суд враховує матеріальне становище сторін та наявність ще однієї дитини на утриманні відповідача. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов`язок батьків по її утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. З відповідача на користь позивача слід стягнути понесені додаткові витрати на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 4 735 грн. 00 коп, що складається з п`ятдесяти відсотків вартості аплікатора Ляпко 400,00 грн, ортопедичних устілок 850,00 грн, лабораторних досліджень 8220,00 грн.

Outcome: partial