Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

[PERSON] звернулось до суду з позовом до Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту. Позовні вимоги мотивовані тим, що 11 липня 2011 року Дарницьким районним судом м. Києва винесено рішення про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованость за кредитним договором у розмірі 97 602,27 доларів США та на виконання зазначеного рішення судом видано виконавчий лист. 24 жовтня 2012 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції, правонаступником якого є Дарницький відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №34829541 з примусового виконання зазначеного виконавчого документа. Одночасно з відкриттям виконавчого провадження вказаною постановою накладено арешт на усе майно [PERSON] [PERSON] , яка є матір`ю позивача [INFO] померла. Після її смерті відкрилась спадщина, однак позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оксільки державним виконавцем було накладено арешт на все майно померлої. Позивач зазначає, що нею направлялося до ПАТ «Дельта Банк», як правонаступника стягувача, повідомлення про смерть [PERSON] та відкриття спадщини, однак ПАТ «Дельта Банк» не було пред`явлено вимог по кредитному договору до позивача, як спадкоємця, в зв`язку з чим зобов`язання вважаються припиненими. Таким чином, у позивача відсутній обов`язок для задоволення вимог кредитора, в зв`язку з припиненням зобов`язань до кредитним договором, а смерть боржника [PERSON] є підставою для зняття арешту з її майна. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 30 грудня 2022 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ст.178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Від позивача також не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 11 липня 2011 року Дарницьким районним судом м. Києва винесено рішення про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованость за кредитним договором у розмірі 97 602,27 доларів США та на виконання зазначеного рішення судом видано виконавчий лист. 24 жовтня 2012 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції, правонаступником якого є Дарницький відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №34829541 з примусового виконання зазначеного виконавчого документа. Одночасно з відкриттям виконавчого провадження вказаною постановою накладено арешт на усе майно [PERSON] 13 січня 2014 року державним виконавцем на підставі ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 07 грудня 2013 рок, було винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження, а саме стягувача з ПАТ «УкрСиббанк» на ПАТ «Дельта Банк». [PERSON] , яка є матір`ю позивача [INFO] померла. Після її смерті відкрилась спадщина, однак позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оксільки державним виконавцем було накладено арешт на все майно померлої. Позивач зазначає, що нею направлялося до ПАТ «Дельта Банк», як правонаступника стягувача, повідомлення про смерть [PERSON] та відкриття спадщини, однак ПАТ «Дельта Банк» не було пред`явлено вимог по кредитному договору до позивача, як спадкоємця, в зв`язку з чим зобов`язання вважаються припиненими. Таким чином, у позивача відсутній обов`язок для задоволення вимог кредитора, в зв`язку з припиненням зобов`язань до кредитним договором. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника. Частиною 1 статті 40 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Абзацом 1 та 2 частини 1 Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» передбачено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 (компетенція судів щодо розгляду цивільних справ) ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Відповідно до абз. 1 та 2 ч. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI). Статтею 175 ЦПК України встановлено, що, викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги та інших учасників. Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 вказав, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Отже, позивачем визначено не правильне коло учасників справи, а тому ухвалене рішення суду може порушувати права та інтереси учасників відносин, які виникли підставою для звернення з позовом до суду. Позивач помилково залучив в якості відповідача відповідний орган державної виконавчої служби, а саме Печерський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та не залучив, відповідно до виконавчого провадження стягувача ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» в якості відповідача, як це передбачено абзацом 2 частини 2 Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна». Крім того, відповідно до абзацу 5 частини 1 Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства. Тому, позивач міг звернутись до державного виконавця зі скаргою на постанову державного виконавця про накладення арешту на майно. Таким чином, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір позивачу не повертається. На підставі викладеного Законом України «Про виконавче провадження», ст. 12, 13, 19, 81, 141, 175, 263-265, 267, 273, 354, 355, 447 ЦПК України, суддя

Outcome: dismissed