Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

У грудні 2022 року позивач [PERSON] звернулася до суду із вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позову зазначила, що вона з 30 липня 2011 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох малолітніх доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини не підтримують більше року, у зв`язку із відсутністю взаєморозуміння, відмінності характерів та різних поглядів на життя та сімейні обов`язки. З цих причин вважає, що шлюбні стосунки з відповідачем зберегти неможливо. Також зазначила, що малолітні діти проживають разом із нею та перебувають на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча має змогу, згоди між позивачем та відповідачем щодо матеріального утримання та виховання дитини не досягнуто. Враховуючи викладене, позивач звертається до суду та просить розірвати шлюб із відповідачем, а також стягнути із відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітніх доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 5 236 грн. щомісячно, починаючи стягнення з моменту подачі позову до повноліття дітей. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене провадження у цивільній справі та призначено судове засідання. Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, у якому він позовні вимоги визнав частково, проти розірвання шлюбу не заперечував та просив суд визначити розмір аліментів, які будуть стягуватись із відповідача на користь позивача на утримання малолітніх доньок у сумі 3\~000 грн. В обґрунтування своїх заперечень щодо розміру аліментів зазначив, що розмір аліментів, які позивач просить стягнути із відповідача є необґрунтованим, та таким, що не відповідає матеріальному становищу відповідача. Крім того, позивачем на надано доказів необхідності сплати аліментів саме у розмірі 5\~236 грн. на двох дітей, не доведено можливості відповідача сплачувати аліменти саме у такій сумі, а обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Так, відповідач працює у ТОВ «Торговий дім» і його середньомісячний дохід складає 7\~000 грн., згідно довідки про доходи № 67 від 31.01.2023 року. Окрім того, позивач проживає у цивільному шлюбі із новою дружиною, від якого вони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . У відповіді на відзив, позивач, посилаючись на недостовірну інформацію, яка була надана відповідачем у відзиві, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Позивач [PERSON] направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву, у якій позовні вимоги визнав частково, просив шлюб розірвати, проти стягнення аліментів у розмірі 5\~236 грн. заперечував, поданий ним відзив підтримав, справу просив розглядати за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково за наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 липня 2011 року, який було зареєстровано Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 370 (а.с. 12). Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14). Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). Від цивільного шлюбу з іншою жінкою відповідач має малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , батьками якої у свідоцтві про народження вказано [PERSON] та [PERSON] (а.с. 46). Як вбачається із довідки про доходи відповідача [PERSON] № 67 від 31.01.2023 року, виданої ТОВ «Торговий дім», сума доходу відповідача за 2022 рік складає 72\~095,35 грн. (а.с. 45). Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Положеннями ч. 1 ст. 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно із ч. 2 ст.\~112\~СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Сімейні стосунки між сторонами припиненні більше року. Між сторонами склались стосунки, що виключають спільне проживання. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Положеннями ч. 3 ст.\~115\~СК України визначено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач не виявила бажання відновити своє дошлюбне прізвище, тому суд вважає за необхідне залишити їй прізвище « [PERSON] ». Приймаючи до уваги те, що подружжя тривалий час стосунки не підтримує, сумісно господарство не веде, примирення між сторонами неможливе, суд вважає за можливе шлюб між ними розірвати. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів суд зазначає наступне. Положеннями частини 2 статті 51\~Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З огляду на ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно з Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є обов`язковою для застосування національними судами, вбачається, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Зміст глави 15\~Сімейного кодексу\~України (далі - СК України) вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.\~182\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину визначається Законом України\~«Про Державний\~бюджет України» на відповідний рік. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини. Згідно із ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст.\~7\~Сімейного кодексу\~України визначено, що при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Положеннями ч.\~1-3\~ст.\~183\~передбачено,\~що частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Якщо\~стягуються аліменти\~на двох\~і більше\~дітей,\~суд визначає\~єдину частку\~від заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька на\~їх утримання,\~яка буде\~стягуватися до\~досягнення найстаршою\~дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Стаття 191\~СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 80\~ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. При розгляді справи позивач стверджував про імперативність її права на отримання аліментів, суд погоджується з такими доводами позивача. Але при вирішенні справ про стягнення аліментів позивач зобов`язаний також довести бажаний розмір аліментів, а не лише вказати певний розмір, оскільки розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Відповідач вказав, що визнає позовні вимоги в частині стягнення з нього аліментів на утримання дітей у розмірі 3 000 грн., а також надав докази на підтвердження свого доходу, для якого розмір аліментів у 5 236 грн. є надмірним. Позивачем, в свою чергу, не надано суду доказів, що обраний нею розмір аліментів у сумі 5 236 грн. є необхідним для забезпечення гармонійного розвитку дітей, враховуючи, що обов`язок по утриманню дитини лягає на обох батьків в рівних частках. Суд при визначенні розміру аліментів прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. З огляду на те, що діти сторін малолітні, знаходиться на утриманні своєї матері, яка потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, враховуючи відсутність доказів щодо реальних витрат позивача на дітей, рівність батьків в утриманні дітей, приймаючи до уваги заперечення відповідача, а також наявність у нього на утриманні малолітньої дитини від цивільного шлюбу, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів, які будуть стягуватись із відповідача на користь позивача на утримання малолітніх дітей, та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання малолітніх доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн., щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи стягнення з 14.12.2022 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. На думку суду, такий розмір аліментів буде справедливим, співмірним, реальним, достатнім та таким, що відповідає потребам малолітніх дітей та матеріальному становищу платника аліментів. Відповідно до правил п. 1 ч. 1 ст.\~430\~ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн. за вимогу про розірвання шлюбу (а.с. 1). Крім того, позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому судовий збір у розмірі 992,40 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial