Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

26.12.2022 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що з 23.06.2006 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , за час якого у них народилося двоє спільних дітей - син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Подружні стосунки з чоловіком не склалися через різні погляди на шлюб та сімейне життя. На даний час шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільні побут та господарство не ведеться, понад 8 років вони проживають окремо. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, а їх шлюб з відповідачем існує суто формально. Просить суд шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 23.06.2006 року Відділом РАЦС Луцького МУЮ Волинської області за актовим записом № 697, розірвати. До початку судового засідання від позивачки надійшла заява з проханням розгляд справи проводити без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву від нього на адресу суду не надходили. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 23.06.2006 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом РАЦС Луцького МУЮ Волинської області за актовим записом № 697, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). За час шлюбу в сторін народилося двоє спільних дітей - син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Про дану обставину свідчать відповідні свідоцтва про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с. 5-6). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки через втрату взаєморозуміння та різні погляди на шлюб і сімейне життя. На даний час шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведеться, у кожного з них окремі бюджети, понад 8 років вони проживають окремо один від одного. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка бажає залишити за собою прізвище « [PERSON] », про що вона зазначила у своїй заяві від 21.02.2023 року. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача. Із наведеного слідує, що з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по справі, а саме: судовий збір в розмірі 992,40 грн. На підставі ст.ст. 24, 56, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved