Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки, про стягнення моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, посилаючись на те, що у результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участі автомобілів під його керуванням та під керуванням [PERSON] , він отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості та було пошкоджено його автомобіль. Позивач вказує, що в результаті вчинення кримінального правопорушення йому було спричинено моральну шкоду, розмір якої він оцінив в суму 200000 грн. Також просить стягнути з відповідачки матеріальну шкоду у виді франшизи в сумі 1000 грн. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 08.12.2022 року було задоволено заяву позивача про забезпечення позову та накладено арешт на рухоме та нерухоме майно [PERSON] . В судовому засіданні позивач та його представник позовні вмиоги підтримали у повному обсязі, просять позов задовольинти та стягнути з [PERSON] моральну шкоду в сумі 200000 грн. Та матеріальну шкоду в сумі 1000 грн. Обгрунтовують свої вимоги тим, що кримінальне правопорушення було вчинене саме [PERSON] , в результаті чого позивач тривалий період часу (з жовтня 2018 року по середину 2021 року) не міг користуватись належним йому автомобілем, що призвело до численних незручностей. Також, в результаті вчинення вказаного кримінального правопорушення відповідач отримав тілесні ушкодження у зв`язку із чим проходив стаціонарне, а згодом амбулаторне лікування. Крім того, вказані події вплинули і на його професіональне життя, спричинили ряд складнощів та незручностей у розбудові професійної кар`єри. Крім того, позивач окремим фактором зазначає ставлення самої [PERSON] до події, що відбулась, яке полягає у абсурдному запереченні об`єктивних обставин, відсутності будь-яких вибачень, затягуванні розгляду досудового розслідування та розгляду кримінальної справи в суді, небажання відшкодовувати ні матеріальної, ні моральної шкоди. Представник відповідачка в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову у повному обсязі, вважає його безпідставним. Вказує, що позивачем не доведено тієї обставини, що саме [PERSON] є винуватицею даної дорожньо-транспортної пригоди і сама відповідачка свою вину у цьому заперечує. Вважає що твердження позивача про затягування [PERSON] досудового розслідування та розгляду кримінальної справи судом є безпідставними. Вцілому представник відповідачки вважає недоведеними позовні вимоги [PERSON] щодо спричинення йому моральних страждань в результаті будь-яких дій відповідачки. Крім того, вважає, що пред`явлення таких вимог до [PERSON] , без попереднього звернення з таким позовом до страхоовї компанії є передчасним. Також вважає безпідставною вимогу про стягнення франшизи з [PERSON] , оскільки позивачем не було отримано страхове відшкодування від страхової компанії. Суд, заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, вважає що позовна заява підлягає частковому задоволенню виходячи із такого. Судом було об`єктивно встановлено, що 04.10.2018 року близько 08.15 год. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Маzdа 626 д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] та HyundaiSonata д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] . У результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби її учасників зазнали механічних пошкоджень, а [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому нижнього кінця променевої кістки передпліччя зі зміщенням уламків та закритого уламкового перелому шилоподібного відростку нижнього кінця ліктьової кістки передпліччя з допустимим стоянням уламку, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17.02.2021 року [PERSON] було визнано винною у вчинені злочину, передбаченому ч.1 ст.286 КК України з призначенням покарання у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. Задоволено цивільний позов. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 50000 грн. моральної шкоди, 1000 грн. матеріальної шкоди. Знято арешт з належного потерпілому транспортного засобу. Вирішено інші питання. Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 03.08.2021 року вказаний вирок було залишено без змін, а апеляційні скарги обвинуваченої та представника ПАТ СК «Перша» без задоволення. Постановою ВС від 21.09.2022 року скасовано ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 03.08.2021 року і призначено новий розгляд у апеляційній інстанції. Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 15.11.2022 року задоволено клопотання обвинуваченої [PERSON] про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Скасовано вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17.02.2021. Звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрито на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України. Отже, з вищевказаного вбачається, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 04.10.2018 року близько 08.15 год. за участю автомобілів Маzdа 626 д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] та HyundaiSonata д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] , позивач зазнав тілесних ушкоджень, а також механічних пошкоджень зазнав належний йому на праві власності транспортний засіб. Сума завданого прямогоматеріального збитку транспортному засобу становила 86767 грн. 08 коп. Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу [PERSON] на час ДТП була застрахована у ПАТ СК «Перша», у відповідності до полісу №АК/7758456. Ліміт відповідальності за майнову шкоду 100\~000 грн. Розмір франшизи визначений в сумі 1000 грн. Дані обставинами сторонами не осопрюються та визнаються, а отже приймаються до уваги судом в силу ч.1 ст.82 ЦПК України. Крім того, дані обставини підтверджуються копіями судових рішень, що долучені до позову. Вирішуючи питання чи є [PERSON] винуватцем даної дорожньо-транспортної пригоди, а отже і належною відповідачкою у даній справі, суд виходить із такого. Ч.6 ст.82 ЦПК України визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У відповідності до положень ч.1 ст.44 КК України, лише особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п.2 ч.1 \~ст. 49 КК України\~особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею (тобто конкретною, визначеною особою) кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки\~у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років. Отже, з врахуванням наявності в матеріалах справи ухвали Хмельницького апеляційного суду від 15.11.2022 року про звільнення від кримінальної відповідальності [PERSON] у зв`язку із закінченням строків давності, факт того, що дана дорожньо-транспортна пригода була вчинена саме [PERSON] є встановленим і в силу положень ч.6 ст.82 ЦПК України додаткового доказування не потребує, тому твердження представника відповідачки про зворотнє є безпідставними і не грунтуються на положеннях діючого законодавства. Вирішуючи питання про обгрунтованість позовних вимог [PERSON] в частині стягнення моральної шкоди, суд виходить із такого. У відповідності до ч.1, п.1-3 ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, якихфізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Судом об`єктивно встановлено, що позивачу було спричинено моральну шкоду в результаті фізичного болю і страждань, яких він зазнав у зв`язку із ушкодженням здоров`я (п.1 ч.2 ст.23 ЦК України). Зокрема, [PERSON] було спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому нижнього кінця променевої кістки передпліччя зі зміщенням уламків та закритого уламкового перелому шилоподібного відростку нижнього кінця ліктьової кістки передпліччя з допустимим стоянням уламку, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. У зв`язку із цим позивач перебував настаціонарному лікуванні з 04.10. по 11.10.2018 та амбулаторному лікуванні по 19.12.2018 року. Як вказує позивач, він отримав травму правої руки, а оскільки він є правшею це спричинило йому ряд незручностей у повсякденному побуті. Також він не міг займатись своєю безпосередньою професійною діяльністю, тобто виконувати обов`язки судді, що призвело до порушення його спланованого графіку роботи. Також, оскільки саме в цей період часу позивач брав участь у конкурсі до ВАКС, він змушений був готуватись до відповідних іспитів з нефункціонуючою правою рукою (як вбачається з його пояснень гіпс було накладено в тому числі на кисть правої руки), а отже не міг повноцінно готуватись до вказаних процедур (робити записи, працювати на комп`ютері обома руками тощо). Це впливало на його емоційний стан, викликало додаткові хвилювання та занепокоєння. При цьому, судом враховується період лікування позивача, відсутність у подальшому істотних наслідків для його здоров`я (встановлення групи інвалідності, триваючі болі тощо). Також, судом об`єктивно встановлено, що позивачу було спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, який він зазнав у зв`язку із протиправною поведінкою відносно себе (п.2 ч.2 ст.23 ЦК України). Так, позивачу було спричинено вищевказані тілесні ушкодження, а також пошкоджено його транспортний засіб у результаті протиправної поведінки, тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України [PERSON] . Судом враховується і поведінка відповідачки за даних обставин, яка полягає у тому, що остання не висловила позивачу жодних вибачень чи жалю з приводу вчиненого нею діяння, не намагалась відшкодувати заподіяну нею шкоду чи у інший спосіб усунути негативні наслідлки для повсякденного життя, які зазнав позивач у зв`язку із вчиненими до нього протиправними діями. Так, страхове відшкодування майнових збитків позивач зміг отримати від страхової компанії лише 01.09.2021 року, що підтверджується наданою ним роздруківкою з системи «Приват 24» та що обуло пов`язано із тривалістю досудового розслідування та розгляду справи в суді. Щодо тривалості строків досудового розслідування справи та розгляду справи в суді, суд також приймає ці обставини до уваги, оскільки протягом всього цього часу (з 04.10.2018 дня події і по 15.11.2022 день закриття провадження Хмельницьким апеляційним судом) позивач продовжував отримувати негативні емоції, пов`язані із надмірною тривалістю вказаного кримінального провадження, змушений був вносити зміни у свої повсякденні справи у зв`язку із необхідінстю відвідувати слідчі органи, судові засідання, вживати додаткових зусиль до організації свого життя, нести матеріальні витрати на отирмання правової допомоги представника (адвоката) тощо. Крім того, очевидним є спричинення позивачу душевних страждань самим фактом такої надмірної тривалості кримінального провадження а також тією обставиною, що винувати особа не понесла будь-якого покарання, що призводить до відчуття розчарування і враження відсутності справедливості. Як вбачається з пояснень представника відповідачки, остання і на даний час продовжує оспорювати ухвалу Хмельницького апеляційного суду ухвалену порезультатах розгляду клопотання потерпілого (позивача у справі) з приводу стягнених на його користь судових витрат з [PERSON] при закритті кримінального провадження. Судом враховується і те, що моральна шкода позивачу фактично продовжує спричинятись і по день розгляду справи судом до дня ухвалення відповідного рішення (отримання сатисфакції) і фактично повністю може бути усунена після реального виконання такого рішення відповідачкою (добровільного чи примусового). Однак, судом не можуть враховуватись у повній мірі твердження позивача про те, що саме з вини виключно [PERSON] затягувалось вказане кримінальне провадження. Як вказує позивач, жодна слідча дія чи судове засідання з його вини не вікладалась, натомість це постійно мало місце з вини [PERSON] чи її захисників. Такі твердження суд вважає частково спроможними. Зокрема, до матеріалів справи позивачем долучено копію ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду про встановлення стороні захисту строку для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування від 24.12.2019 року. Зі змісту вказаної ухвали дійсно вбачається, що [PERSON] та її захисники ухилялись від ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. Враховується судом і той факт, що незважаючи на те, що [PERSON] та її захисники протягом всього часу кримінального провадження категорично заперечувала на своїй невинуватості і наполягала на виправданні, однак одразу після спливу строків давності притягнення до кримінальної відповідальності заявила клопотання про закриття кримінальногоо провадження, не наполягаючи на продовженні його розгляду з метою доведення своєї невинуватості. Однак, суду позивачем не надано інших доказів на підтвердження таких обставин. При цьому позивач відмовився від заявленого ним на підготовчому судовому засіданні клопотання про дослідження матеріалів кримінального провадження саме на підтвердження цих обставин у зв`язку із витребуванням вказаного кримінального провадження Верховним Судом. Також, судом об`єктивно встановлено, що позивачу було спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, який він зазнав у зв`язку із пошкодженням його майна транспортного засобу (п.3 ч.2 ст.23 ЦК України). Так, судом об`єктивно встановлено (і сторонами це не оспорюється), що належний позивачу транспортний засіб отримав механічні пошкодження в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 04.10.2018 року близько 08.15 год. за участю автомобілів Маzdа 626 д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] та HyundaiSonata д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Як вказує позивач, він був позбавлений можливості користуватись транспортним засобом протягом тривалого періоду часу з дня події 04.10.2018 і по день набрання чинності ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 03.08.2021 року, оскільки автомобіль було істотно пошкоджено, він перебував у статусі речового доказу а також на нього було накладено арешт. Судом враховується, що такий тривалий період позбавлення можливості позивача користуватись належним йому на праві власності транспортним засобом безумовно спричинив істотні незручності. При цьому, судом береться до уваги і та обставина, що позивач працює у іншому населеному пункті (м. Городок Хмельницької області), а тому використання автомобіля для нього є необхідним, зокрема, і з метою доїзду до місця роботи. При цьому, сам факт позбавлення позивача можливості користуватись належним йому автомобілем протягом такого тривалого проміжку часу, на думку суду, вже сам по собі призводить до істотного впливу на повсякденне життя, погіршення його якості та необхідності для позивача організовувати додаткові зусилля для відновлення і забезпечення того рівня комфорту життя, який існував до вказаної дорожньо-транспортної пригоди. Також, судом враховується, що [PERSON] жодним чином не сприяла позивачу для мінімалізації вказаних негативних наслдіків її дій. Проаналізувавши вцілому позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідачки моральної шкоди, суд приходить до висновку про їх часткову обгрунтованість. При цьому суд вважає безпідставними твердження представника відповідача, що моральна шкода не підлягає стягненню з [PERSON] , оскільки позивач попередньо не звернувся за її стягненням до страхової компанії. При цьому судом враховуються висновки, викладені упостанові ВС від 07.02.2022 року справа №686/14368/19, провадження №61-11933св21. Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення моральної шкоди із заподіювача шкоди, суд виходить з того, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON] , внаслідок чого потерпілому завдано шкоди. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ "СК "Перша", то це товариство мало б виплатити [PERSON] страхове відшкодування у межах страхової суми. Страховик відшкодовує не більше ніж 5 % страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у вчиненні ДТП. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п.3 ч.2 ст.11 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитківу результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Ч.1 ст.1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказав, що він як потерпілий у ДТП, яка сталася з вини [PERSON] зазнав тілесних ушкоджень та проходив курс лікування, було пошкоджено належний йому транспортний засіб, тому має право на відшкодування моральної шкоди. Зазначив, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди на час ДТП була застрахована у ПрАТ "СК "Перша". Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів(ст. 1 Закону України "Про страхування"). Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (п.22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Згідно зі ст.23 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП,є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Ст.1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Положення Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована її відповідальність, а тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика. Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні правай обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність(у визначених указаним Законом випадках - Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ)) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17. Відповідно до ст.26-1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Встановлено, що на відшкодування витрат на лікування [PERSON] сплачено страхоовю компанією 221 грн. 50 коп. витрат на ліки, а тому суд приходить до висновку, що відповідно до статті 26-1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" ПрАТ "СК "Перша" мало б відшкодувати позивачу 11 грн. 07 коп. моральної шкоди завданої ушкодженням здоров`я. Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів про понесення позивачем інших витрат на лікування. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язко-вому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодоюі протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер правопорушення, глибину фізичних і душевних страждань потерпілого, їх тривалість, стан здоров`я потерпілого, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, а також виходить із засад розумності, виваженості та справедливості. На думку суду, розмір відшкодування позивачу моральної шкоди слід визначити у сумі 70000 грн. за вирахуванням 11 грн. 07 коп. (5 % страхової виплати). В частині стягнення з відповідачки матеріальної шкоди у вигляді франшизи, суд приходить до висновку про обгрунтованість вказаних вимог позивача виходячи із такого. Цивільно-правова відповідальність відповідачки як водія на момент настання дорожньо-транспортної пригоди, застрахована в ПрАТ «СК «Перша», що підтверджується полісом № АК 7758456 обов`язкового страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів ПрАТ «СК «Перша» від 25.11.2017 року. Ст.12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~визначено, що: розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до ч. 1\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. 2,5\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 22 ЦК України\~реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги позивача про стягнення з [PERSON] франшизи в сумі 1000 грн. тому всього до стягнення з відповідача підлягає 71000 грн. \~\~\~\~\~\~ \~\~\~

Outcome: partial