Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-21 00:00:00

Стислий виклад\~позиції позивача У листопаді 2022 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі з 17.10.2019 р., від якого мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбно-сімейні стосунки між сторонами зіпсувались майже відразу після їх укладення, вони майже не спілкувалися, не цікавились життям одне одного, тобто не підтримували нормальні сімейні стосунки. Спроби примиритися позитивних результатів не дали, з початку 2020 р. припинили спільно проживати. Причиною припинення сімейних стосунків стали різні погляди на життя та сімейні цінності, що призвело до втрати між ними взаєморозуміння, любові, спільних інтересів, поглядів на подальше сумісне життя. На даний час спір про визначення місця проживання, утримання, виховання та майновий спір відсутній. За вказаних обставин шлюб між сторонами є формальним, зберегти сім`ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Строк для примирення позивач просить не надавати. У зв`язку з наведеним позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, витрати з оплати судового збору у розмірі 992,40 грн покласти на позивача та не стягувати з відповідача. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 22.12.2022р. за ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін (а.с.27). Позиції учасників\~судового провадження Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Оскільки зареєстроване місце проживання відповідачки знаходиться в районі проведення воєнних (бойових) дій або в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), про час та місце розгляду справи вона повідомлена відповідно до ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», шляхом опублікування 03 та 16.01.2023р. оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.30,34). В установлений судом 15-денний строк відповідачка відзив на позов не направила, але 20.01.2023р. від неї надійшла заява, у якій вона просить проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо їх задоволення та просить суд розірвати шлюб (а.с.36). Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом установлено, що 17 жовтня 2019 року зареєстрований шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 17.10.2019р. (а.с.10,22,23). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.11). За повідомленням Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області від 20.12.2022 р. відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.26). Мотиви суду Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч. 1 ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Отже, аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що оскільки спільне життя між позивачем та відповідачкою не склалося, так як їхні стосунки зіпсувались майже відразу після їх укладення, вони практично не спілкувалися, не цікавились життям одне одного, спроби примиритися позитивних результатів не дали, мають різні погляди на життя та сімейні цінності, що призвело до втрати між ними взаєморозуміння, любові, спільних інтересів, поглядів на подальше сумісне життя, шлюб є формальним, що свідчить про те, що збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому дійшов висновку, що шлюб укладений між сторонами слід розірвати. Оскільки відповідач прізвище у шлюбі не змінювала, а тому підстави для визначення їй прізвища після розірвання шлюбу відсутні. Мотив рішення щодо розподілу судових витрат Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, ч.3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За таких обставин, оскільки відповідач позов визнала до початку розгляду справи по суті, а відтак позивачу слід повернути 496, 20 грн сплаченого судового збору з державного бюджету. Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позов задоволено та враховуючи принцип диспозитивності визначений ст. 13 ЦПК України, з огляду на заяву позивача з проханням не стягувати з відповідачки судові витрати, суд вважає за можливе віднести решту сплаченого позивачем судового збору в розмірі 496, 20 грн на його рахунок та не стягувати з відповідачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved