Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 15 листопада 2003 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Вказує, що у позивачки шлюб перший, а у відповідача другий. Від шлюбу у них із народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , який наразі проживає із відповідачем та син [PERSON] , [INFO] , що проживає із позивачкою. Зазначає, що з моменту одруження до вересня 2021 року проживали із відповідачем разом та разом виховували дітей, однак згодом через різні погляди на сім`ю та подружнє життя сімейне життя почало не складатися. Непорозуміння та постійні конфлікти призвели до втрати почуття взаємної любові та фактичного розриву подружніх стосунків з вересня 2021 року. З того часу проживають окремо та не ведуть спільного господарства, а сім`я фактично існує формально. Позивачка вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Просить суд не надавати строк на примирення, оскільки вважає неможливим збереження шлюбу. З посиланням на відповідні правові норми [PERSON] просить суд задовольнити позов та розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище « [PERSON] ». Вирішити питання судових витрат, а саме сплаченого судового збору, який стягнути з відповідача на її користь. Розгляд справи провести за її відсутності (а.с.1-12) Від відповідача [PERSON] відзив на позовну заяву до суду не надходив. Ухвалою судді Садгірського районного суду м. Чернівці від 16.02.2023, після отримання інформації про зареєстроване, у встановленому законом порядку, місце проживання відповідача у справі (а.с.14), вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 02.03.2023, про що повідомлено сторони (а.с.15). У судове засідання сторони не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Від позивачки [PERSON] 27 лютого 2023 року надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. На примирення не погоджується. Не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] скерував 02 березня 2023 року до суду заяву у якій просив розгляд справи провести за його відсутності. На розлучення погодився. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1. ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, розглянувши письмові матеріали справи та подані до суду заяви, встановивши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, дійшов висновку, що позов є обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що між позивачкою - [PERSON] , [INFO] та відповідачем - [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб 15 листопада 2003 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за № 2081, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 28 січня 2023 року (а.с.5). Від шлюбу у сторін народилися двоє синів: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконкомом Стрілецько-Кутської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області 18 липня 2005 року та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконкомом Стрілецько-Кутської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області 10 вересня 2008 року (а.с.6-8). Спору про поділ майна сторони не заявляють, питання визначення місця проживання дітей на розгляд суду не ставлять. Заходів забезпечення позову та доказів не вживалося. Строк для примирення подружжю не призначався. Зупинення провадження у справі не здійснювалося. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ч.2 ст. 114, ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що на даний час шлюб носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, як вказує позивачка з вересня 2021 року, примирення між ними стало неможливим, а тому подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст.56 Сімейного кодексу України право дружини на особисту свободу. Також позивачка вказує, що подальше перебування у шлюбі суперечить її особистим інтересам, а збереження шлюбу є неможливим. Оскільки обидві сторони наполягають на розірванні шлюбу то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням того, що жоден з подружжя не бажає примиритися та зберегти шлюб, позивач просила шлюб розірвати, а відповідач також не заперечував проти розлучення, за відсутності обставин, що унеможливлюють розірвання шлюбу, оскільки доказів існування таких суду не надано, суд приходить до висновку що шлюб між сторонами слід розірвати. Статтею 113 Сімейного кодексу України, передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст. 141 ЦПК України). Судом встановлено, що позивачкою при подачі даної позовної заяви до суду сплачено 1 073 гривні 60 копійок судового збору, які остання просить стягнути з відповідача. Враховуючи повне задоволення позовних вимог позивачки, суд знаходить підстави для стягнення з відповідача понесених нею судових витрат на оплату судового збору у розмірі 1 073 гривні 60 копійок. На підставі ст. 51 Конституції України, п. 4 ч.2 ст.18, ст.ст. 24, 56, 104-105, 110, 112 -115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved