Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивачка просить визнати за нею право власності на 1 / 2 частину житлового будинку загальною площею 283,5 кв.м. житловою площею 83,1 кв.м. та 1 / 2 частину земельної ділянки площею 0,1000 га кадастровий номер 5910136600:01:008:0042 за адресою [ADDRESS] , іншу половину цього майна залишити відповідачу, автомобіль OPEL Vivaro д.н.з. [NUMBER] залишити відповідачу, а половину його вартості у сумі 137 831,1 грн стягнути з відповідача на її користь. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що за час шлюбу з відповідачем набули у спільну сумісну власність зазначений житловий будинок загальною площею 283,5 кв.м. житловою площею 83,1 кв.м. за адресою [ADDRESS] . Відповідач приватизував земельну ділянку під цим будинком площею 0,1000 га кадастровий номер 5910136600:01:008:0042. Автомобіль теж був куплений за період шлюбу. Позивачка вважає, що має право на половину зазначеного майна. Також вважає, що через поділ будинку має право на 1 / 2 частину зазначеної земельної ділянки. Оскільки автомобіль є неподільним майном, вважає за доцільне залишити його відповідачу зі сплатою зазначеної компенсації. Відповідач відзив не подавав. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги. Разом з цим вимоги про стягнення компенсації підтримав у сумі 91 850,5 грн виходячи з оцінки наданої відповідачем. Відповідач вважав, що спору немає й визнав право позивачки на половину майна. Компенсацію половини автомобіля вважав за доцільне визначити згідно висновку експерта який він надав суду. Також просив покласти на позивачку витрати по проведенню експертизи. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 10.11.2022 судом прийнято позовну заяву й відкрито провадження у справі. Судовий розгляд за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 16.02.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Суд встановив, що з 27.04.2021 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. 04.08.2006 за договором купівлі-продажу відповідач придбав у власність житловий будинок загальною площею 283,5 кв.м. житловою площею 83,1 кв.м. за адресою [ADDRESS] . На час судового розгляду вартість будинку становить 204 459 грн. Відповідач приватизував земельну ділянку під зазначеним будинком площею 0,1000 га кадастровий номер 5910136600:01:008:0042, про що 27.08.2007 виданий державний акт на право власності на земельну ділянку на підставі рішення Сумської міської ради від 31.01.2007 №362-МР. Цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. На час судового розгляду вартість земельної ділянки становить 96 747 грн. На підставі посвідчення митниці №SM0000014 від 29.03.2013 за відповідачем зареєстрований транспортний засіб OPEL Vivaro 2007 року випуску номер кузова [NUMBER] д.н.з. [NUMBER] . Вартість зазначеного автомобіля згідно висновку експерта №038/2022 від 05.12.2022, наданого відповідачем, становить 183 161 грн., витрати відповідача на проведення експертизи становлять 2642,78 грн. Встановлені факти визнаються сторонами та підтверджуються свідоцтвом про шлюб, витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно, зазначеним договором купівлі-продажу, державного акту на право власності на земельну ділянку, копії яких додані до справи та зазначеним висновком експерта. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування З встановлених обставин вбачається, що правовідносини є сімейними й врегульовані ст.ст. 60, 69, 70,71 СК України та пов`язаними нормами, які наведені нижче. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У відповідності до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. 2. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. 3. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. 4. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Постановою Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації. Принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації, крім випадків, передбачених ЦК України (стаття 365 цього Кодексу), у першу чергу застосовується до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до суду з вимогами про припинення права іншого з подружжя на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. Гарантуючи, що компенсація буде виплачена, позивач вносить необхідну суму на депозитний рахунок суду. У пунктах 1-3 частини першої статті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим. Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки. Отже, у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивачка, не вимагається обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду: від 03 лютого 2020 року у справі № 235/5146/16-ц (провадження № 61-37616 св 18); від 03 червня 2020 року у справі № 487/6195/16-ц (провадження № 61-46326св18); від 30 вересня 2020 року у справі № 552/1514/19 (провадження № 61-21084 св 19). З наведених положень закону та встановлених фактів вбачається, що будинок та автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя. Сторони мають право у судовому порядку поділити це майно. Відтак позивачка має право на визнання за нею права власності на половину спірного будинку. Оскільки автомобіль є неподільною річчю то позивачці можливо визначити розмір грошової компенсації її частки на нього. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 120 ЗК України у разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва право власності на земельну ділянку (крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувачу (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. З наведених положень ч. 2 ст. 120 ЗК України, встановлених обставин та обставин поділу майна подружжя вбачається, що позивачка має право на половини зазначеної земельної ділянки у зв`язку з визнанням за нею права власності на половину будинку який розташований на цій земельній ділянці. На підставі досліджених доказів й у співставленні з нормами законів та наведених висновків суд дійшов висновку, що право позивачки підлягає захисту у заявлений нею спосіб. Поряд з цим сума компенсації може бути присуджена від вартості автомобіля, на підтвердження якої відповідач надав відповідний висновок експерта. Ураховую наведене слід поділити майно подружжя виділивши позивачці половину будинку й земельної ділянки та стягнути з відповідача компенсацію половини вартості автомобіля у сумі 91 580,5 грн. Таким чином позов задоволено на суму 242 183,5 грн, що становить 84 проценти від заявленої суми позову 288 434,1 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати слід розподілити між сторонами пропорційно задоволеним вимогам. Так на користь позивачки з відповідача слід стягнути 84 проценти від 2884,34 грн понесених нею витрат, тобто 2422,84 грн. З позивачки на користь відповідача слід стягнути 16 процентів від понесених витрат, тобто 422,84 грн.

Outcome: partial