Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07.02.2023 року позов Житлово-будівельного кооперативу «Вимпел-19» (м. Одеса, Люстдорфська дорога, 142, корп. 2) до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про стягнення заборгованості- задоволено. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , на користь Житлово-будівельного кооперативу «Вимпел-19» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в загальному розмірі 97649 (дев`яносто сім тисяч шістсот сорок дев`ять) грн. 92 коп., яка складається з: - основного боргу у розмірі - 43945,92 грн; - інфляційних втрат в розмірі - 5986,61 грн; - 3 % річних в розмірі - 2223,89 грн; - пені у розмірі - 45493,05 грн. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , на користь Житлово-будівельного кооперативу «Вимпел-19» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. 00 коп.. 17 лютого 2023 року представник позивача звернувся до суду з вказаною заявою, якою просить ухвалити додаткове рішення про стягнення з [PERSON] на її користь витрат на професійну допомогу. Згідно ч. 1ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. З ч. 3 ст. 270 ЦПК України постає, що суд, що ухвали рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Оскільки рішення ухвалено за відсутності відповідача в спрощеному позовному провадженні, сторони в судове засідання не викликались. Вивчивши та дослідивши заяву та матеріали справи, суд вважає за необхідне постановити додаткове рішення. Частиною першою статті 126 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Звертаючись із заявою про поновлення процесуального строку, представник позивача покликається на те, що він дізнався про рішення з реєстру та не знав, коли буде розглядатися справа. Дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що представник ухвалу про відкриття провадження не отримував а також зважаючи на те, що строк пропуску є незначним, суд вважає, що строк подання доказів понесених судових витрат слід поновити. Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг на виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19). 13.09.2022 року між позивачем ЖБК «Вимпел-19», та адвокатом Вуж Дмитром Володимировичем укладено договір про надання правової (правничої) допомоги, згідно умов яких, адвокат зобов`язався надати позивачеві послуги з представництва інтересів в суді в справі за позовом про стягнення заборгованості. Відповідно до розрахунку у позові, прибуткового касового ордера № 101 від 14.09.2021, прибуткового касового ордера № 34 від 16.03.2023, акту детального опису послуг адвоката сума витрат на правову допомогу складає 6400 (шість тисяч чотириста) грн., які позивач сплатив адвокатові Враховуючи дотримання вимог ч.4 ст. 137 ЦПК України, а саме, оскільки розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, суд вважає заявлену суму витрат обґрунтованою, у зв`язку із чим задовольняє заяву в повному обсязі. Таким чином, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6400 грн На підставі викладеного,

Outcome: approved