Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

Полтавський обласний\~центр зайнятості звернувся до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] про стягнення виплаченої допомоги по безробіттю. Позовні вимоги мотивує тим, що 02.11.2020 року відповідач звернулась до Глобинської районної філії Полтавського обласного центру зайнятості із заявами про надання їй статусу безробітної та призначення допомоги по безробіттю. Рішенням філії №НТ201106 від 06.11.2020 року відповідачу надано статус безробітної та призначено допомогу по безробіттю з 02.11.2020 року. Рішенням філії №НТ210317 від 17.03.2021 року відповідачу припинено реєстрацію безробітного та припинено виплату допомоги по безробіттю. Всього відповідач перебувала на обліку в філії як безробітна з 02.11.2020 року по 17.03.2021 року, персональна карта № 160320110200015. В ході розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним встановлено, що відповідач, маючи статус безробітного, перебувала у трудових відносинах з ФОП [PERSON] (ЄДРПОУ [NUMBER] ) з 01.06.2018 року по 14.05.2021 року, тим самим повідомила недостовірні дані про останній вид зайнятості. Внаслідок таких дій відповідача виникла надмірна виплата допомоги по безробіттю в сумі 11009,30 грн. Позивач звертався до відповідача з наказом та листом про необхідність повернення надмірно виплачених коштів у добровільному порядку, однак кошти відповідачем не були повернуті. Вказану суму, а також понесені судові витрати позивач просив стягнути з відповідача на свою користь Ухвалою судді від 03 січня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач повторно в судове засідання не з`явилась, не повідомивши суд про причину неявки, в порядку п. 4 ч.8 ст. 128 ЦПК України про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, відзив на позов, заяви про розгляд справи за її відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. Відповідно до\~ п.1\~ч.\~3\~ст.\~223\~ЦПК України,якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, у відповідності до ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи наявність зазначених умов проведення заочного розгляду справи, суд розглянув справу заочно, на підставі наявних у ній доказів. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи,\~всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 02.11.2020 року [PERSON] звернулась до Глобинської районної філії Полтавського обласного центру зайнятості з заявами про надання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю (а.с. 18-19). З копії витягу із наказів про прийняті рішення по [PERSON] [NUMBER] вбачається, що наказом №НТ201106 від 06.11.2020 року відповідачу надано статус безробітного, призначено допомогу по безробіттю (а.с.17). Актом №106 від 08.11.2021 року розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» встановлено, що [PERSON] у період перебування на обліку, як безробітна в Глобинській районній філії Полтавського обласного центру зайнятості перебувала у трудових відносинах з ФОП [PERSON] (а.с.11). Згідно копії наказу № 8к про прийняття на роботу від 22.05.2018 року, з 01.06.2018 [PERSON] прийнято на посаду завідувач складу ФОП [PERSON] та відповідно до копії наказу № 1к про припинення трудового договору (контракту) -14.05.2021 року звільнено з посади завідувач складу, за прогул без поважних причин (а.с.13-14). Згідно копії розрахунку допомоги по безробіттю по справі №160320110200015 [PERSON] за період з 02.11.2020 року по 16.03.2021 року сума надмірно виплачених коштів становить 11009,30 грн.(а.с.15). З копії витягу із наказів про прийняті рішення по [PERSON] [NUMBER] вбачається, що наказом від 17.03.2021 року № НТ210317 припинено [PERSON] виплату допомоги по безробіттю та припинено реєстрацію безробітної (а.с.17). Полтавський обласний центр зайнятості пропонував [PERSON] добровільно відшкодувати кошти, виплачені як допомога по безробіттю у сумі 11009,30 грн., що підтверджено копіями листа філії від 08.11.2022 вих. № 16/27/644-21, фіскального чеку та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 8-9), однак вищевказані кошти відповідачем не повернуті. Згідно статті 3 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» законодавство про страхування на випадок безробіття складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Закону України "Про зайнятість населення" та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері страхування на випадок безробіття, а також міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 4 Закону «Про зайнятість населення», до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. За змістом ст. 1 вказаного Закону, безробітною визнається особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. За правилами частин другої та третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» № 1533-ІІІ, яка визначає права, обов`язки та відповідальність застрахованих осіб, такі особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Статтею 36 ч. 3 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Одним із видів матеріального забезпечення на випадок безробіття згідно із частиною першою статті 7 Закону № 1533 є допомога по безробіттю. Згідно пункту 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним, затвердженого спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України та ДПА України №60/62, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих, така особа знімається з обліку як безробітна в установленому порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до ч. 3 ст. 44 ЗУ «Про зайнятість населення» відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Згідно з ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. В зв`язку з задоволенням основної вимоги, на підставі ст. 141 ЦПК України, задоволенню підлягає вимога про стягнення судового збору з відповідача, який позивачем сплачено при подачі позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved