Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Липовецької міської ради (далі відповідач), у якому просив: - визнати за позивачем право власності по спадщині за законом на весь житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , а після її смерті відкрилася спадщина, до складі якої увійшов житловий будинок по [ADDRESS] . Таку спадщину позивач прийняв, а інші спадкоємці за законом чи за заповітом відсутні. Однак, при зверненні позивача до нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний будинок, оскільки він належить колгоспному двору і встановити, яка частка будинку належала спадкодавцю неможливо. Позивач стверджує, що будинок належав лише матері, яка була головою колгоспного двору та єдиним його членом. Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 27.10.2022 відкрито провадження\~у справі\~та призначено\~її розгляд у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Витребувано спадкову справу. Викладені обставини слугували підставою для заперечення проти позову. Відповідачем у визначений судом строк відзиву на позов не подано, однак представник подав заяву про визнання позову та про розгляд справи без його участі. У судове засідання позивач не з`явився, однак у своїй заяві просив суд про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити. Суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить у даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] в с. Росоша, Вінницької обл. (а.с. 4). Свідоцтвом про народження позивача підтверджується, що [PERSON] була його матір`ю (а.с. 34). Згідно зі свідоцтвом №84 від 20.11.1987 на право власності на жилий будинок [ADDRESS] вбачається, що будинок належав колгоспному двору, головою якого була [PERSON] (а.с. 6). Судом було витребувано спадкову справу [PERSON] №387/03, з якої відомо, що позивач після смерті своєї матері [PERSON] подав до нотаріуса заяву від 05.09.2003 про прийняття її спадщини. Також вказав про те, що у померлої крім нього є ще сини [PERSON] (проживає у рф), [PERSON] (проживає в м. Донецьку), [PERSON] (проживає в м. Липовець) та дочка [PERSON] (проживає в м. Одесі) (а.с. 27). Брати і сестра позивача відмовилися від спадщини матері, подавши нотаріусу відповідні заяви (а.с. 28-31). Позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на належні раніше його матері земельну частку (пай) та майнового паю. Однак, при зверненні позивача до нотаріуса з метою оформлення будинку матері йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний будинок, оскільки він належить колгоспному двору і встановити, яка частка будинку належала спадкодавцю неможливо (а.с. 8). Відповідно до виписки з погосподарської книги №10 за 1991-1995, виданої Липовецькою міською радою, в с. Росоша у одному з колгоспних дворів значиться житловий будинок загальною площею 66 м.кв. та житловою - 50 м.кв. з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , а станом на 15.04.1991 до складу господарства входила [PERSON] (а.с.5). Також наявна довідка про зміну нумерації такого будинку (а.с. 7) та технічний паспорт з характеристиками будинку (а.с. 9-11). Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. При зверненні позивача до нотаріуса з метою оформлення будинку матері йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний будинок, оскільки він належить колгоспному двору і встановити, яка частка будинку належала спадкодавцю неможливо. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом було встановлено, що [PERSON] , яка проживала по в [ADDRESS] , померла [INFO] . Згідно зі свідоцтвом №84 від 20.11.1987 на право власності на жилий будинок [ADDRESS] вбачається, що будинок належав колгоспному двору, головою якого була [PERSON] . Відповідно до виписки з погосподарської книги №10 за 1991-1995, виданої Липовецькою міською радою, в с. Росоша у одному з колгоспних дворів значиться житловий будинок загальною площею 66 м.кв. та житловою - 50 м.кв. з господарськими будівлями по [ADDRESS] , а станом на 15.04.1991 до складу господарства входила [PERSON] . Згідно з п.п. "а" п. 6 постанови ВСУ право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні. Суд зауважує, що до дня набрання чинності ЦК України - 01.01.2004, за ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР передбачалася можливість для спадкоємців прийняти спадщину шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном, якщо зазначені дії були вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно зі ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти померлого. Свідоцтвом про народження позивача підтверджується, що [PERSON] була його матір`ю, а також встановлено, що з 1995 року позивач проживав по [ADDRESS] , де й проживала його матір. Судом було витребувано спадкову справу [PERSON] №387/03, з якої відомо, що позивач після смерті своєї матері [PERSON] подав до нотаріуса заяву від 05.09.2003 про прийняття її спадшини. Також інші діти [PERSON] : сини [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] та дочка [PERSON] відмовилися від спадщини матері, подавши нотаріусу відповідні заяви. Оскільки позивач, будучи сином [PERSON] після її смерті [INFO] протягом 6-ти місяців фактично прийняв її спадщину в порядку ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, а інших осіб які б її прийняли не виявлено, а тому позивач має право успадкувати житловий будинок,\~який розташований\~за адресою:\~ [ADDRESS] , який раніше належав колгоспному двору, єдиним членом та головою якого була його матір, і яка за життя не втратили права на його частку. Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач і які не оспорює відповідач, а в сукупності, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи. Відповідач визнав пред`явлену до нього позовну вимогу під час судового розгляду. Суд зауважує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Інших належних та допустимих доказів на противагу вищезазначених висновків суду в ході судового розгляду не встановлено. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про визнання за позивачем право власності по спадщині за законом на весь житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved