Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-19 00:00:00

05.04.2021 року до Дзержинського районного суду м. Харкова звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, в якому просила суд стягнути з [PERSON] на її користь додаткові витрати на дитину у розмірі 10250,00 грн. з періодичністю кожного року в березні місяці, починаючи з 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з відповідачем [PERSON] позивач [PERSON] знаходилась у шлюбі, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції, актовий запис № 575. У шлюбі у подружжя народилася дитина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 3 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 4487. Дитина проживає разом з позивачем [PERSON] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 26.03.2019 року та довідкою про реєстрацію про місце проживання від 18.08.2020. Оскільки спільне життя з відповідачем не склалося шлюб між позивачем та відповідачем розірвано рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.11.2009 року (справа № 2-7747/2009), що також підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданим Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 05. В добровільному порядку відповідач не бере участі у додаткових витратах на дитину, які полягають у наступному, а саме лікуванні за діагнозом - міопія слабкого ступеня обох очей, аномалії рефракції (короткозорість, складний міопічний астигматизм). За даним діагнозом позивач оформила свою доньку [PERSON] ?яну до програми рефракторної терапії з приводу аномалії рефракції за допомогою лінз Paragon CRT 100, що підтверджується: договором No56023 про надання медичних послуг від 21.03.2019 року, витягом з амбулаторної картки No34672, з якого вбачається, що [PERSON] , 2005 р.н., спостерігається у офтальмолога в МЦ «Офтальмика» з 02.03.2019, з вищезазначеним діагнозом. 3 18.04.2019 р. [PERSON] проходить рефракційну терапію. На даний момент проходить другий етап рефракційної терапії з 28.04.2020 р. 3 метою контролю прогресування міоції обох очей рекомендовано продовжувати рефракційну терапію ЖКЛ Paragon до 18-річного віку та до повної стабілізації загального зростання. Загалом вартість додаткових витрат на лікування на один рік складає 20 500,00 (двадцять тисяч п`ятсот) грн., з яких: 10 000,00 грн це нічні лінзи Paragon, які необхідно замовляти з 18-28 березня кожного року, оскільки термін виготовлення складає один місяць; 1 200,00 грн. - вартість огляду офтальмолога за рік. Огляд у офтальмолога повинен бути кожні три місяця на рік, тобто чотири рази на річ. Вартість одного прийому офтальмолога складає 300,00 грн. (300 ?4-1200 грн.). 8160,00 грн. - розчини для лінз. Кожний місяць необхідно купувати два розчина для лінз. Вартість денного розчину для лінз складає 280 грн * 12 місяців = 3360 грн на рік. Вартість розчину для дезінфекції лінз складає 400 грн * 12 місяців = 4800,00 грн. 1140,00 грн. - очні краплі. Дані очні краплі застосовуються від пересихання очного яблука, вартість одного флакону складає 190,00 грн х 6 флаконів (необхідно купувати з розрахунку один флакон на два місяці). В судове засідання позивач не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності заявлені вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Відповідно до\~статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Відповідно до частини 1\~статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної(немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Дитина [PERSON] проживає разом із матір`ю [PERSON] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 26.03.2019 року. Відповідно до Виписки з амбулаторної карти № [NUMBER] , [PERSON] , спостерігається у офтальмолога в МЦ «Офтальміка» з 02.03.2019 року, має діагноз: Міопія слабкого ступеню обох очей у стані рефракційної терапії ЖКЛ Paragon. З 18.04.2019 року проходить рефракційну терапію нічними жорсткими контактними лінзами Paragon CRT 100 на обидва ока. На даний момент (09.03.2021 р.) проходить другий етап рефракційної терапії з 28.04.2020 року. Відповідно до Договору №56023 про надання медичних послуг від 21.03.2019 року, укладеному між ТОВ «Медичний центр Офтальміка» та між малолітнім пацієнтом [PERSON] від імені якої діє її законний представник, п.1.1 виконавець зобов`язується виконати пацієнту програму рефракційної терапії з приводу аномалії рефракції за допомогою лінз Paragon CRT 100. (а.с. 13-14) Згідно п. 2.1 Договору, вартість медичної послуги складає 1000,00 грн. Позивачем також надано до суду копії чеків на суму: чек №1207 на суму 680 грн., чек №424 на суму 520,00 грн., чек №2858 на суму 184,00 грн., чек на суму 280 грн., чек №510 на суму 10000,00, чек №24754 на суму 1000,00 грн., чек №5162 на суму 446,00 грн., чек №992 на суму 280 грн. Інші копії чеків є нечитаємими, а отже такими, що не відповідають ознакам допустимості доказів. Загальний підтверджений розмір додаткових витрат на дитину наданий позивачем на загальну суму 13390,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 185 СУ України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Частиною 2 ст. 185 СК України, передбачено, що\~розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.\~Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. Суд, вважає доведеним з боку позивача необхідність отримання на дитину додаткових витрат, з огляду на її стан здоров`я, яке потребує лікування. Однак суд не погоджується з розміром заявленим позивачем, огляду на те, що нею підтверджено додаткових витрат на загальну суму 13390,00 грн., додаткові витрати в рівній мірі покладаються на батька та на матір дитини, тобто з відповідача необхідно стягнути 50%, що становить 6695,00 грн. Частиною 1 статті 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог у розмірі 6695 грн. Крім того, суд не погоджується з заявленою позивачем вимогою про стягнення додаткових витрат на постійній основі починаючи з 2021 року і до досягнення нею повноліття, з огляду на те, що діагноз встановлений дитині не є хронічним та вродженим, і суду не надано відомостей про те, що він є невиліковним та потребує постійного лікування по визначеній схемі, а тому суд вважає доцільним відшкодування лише фактично понесених додаткових витрат, які були здійснені позивачем. Відповідно до\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до ч.1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стосовно витрат на правову допомогу, судом встановлено наступне. Згідно з частинами першою, третьою\~статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною другою\~статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно\~\~з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої\~статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої\~статті 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною п`ятою\~статті 137 ЦПК\~встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з частиною шостою\~статті 137 ЦПК\~обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови\~\~у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вказане кореспондується з позицією ВСУ, викладеною у Постанові від 23.11.2020 року у справі № 638/7748/18. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року\~\~у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення\~\~з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». У Постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2020 року у справі № 509/5043/17 (провадження № 61-5662св20) зазначено, що «на підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги представник [PERSON] - адвокат Богомазом А. П. надав до суду копію договору про надання професійної правничої допомоги від 02 червня 2020 року № 3/20, копію ордера від 16 червня 2020 року та квитанцію від\~\~02 червня 2020 року на суму 3 000,00 грн. Водночас представник не надав детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги,\~тому немає підстав для стягнення витрат на правничу допомогу». У даній конкретній цивільній справі, що розглядається, позивачем у підтвердження обґрунтованості позову у частині стягнення витрат на правничу допомогу приєднані Договір про надання правової допомоги від 16.03.2021 року та копію квитанції віл 18.03.2021 року на суму 3000,00 грн. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов`язані з наданням правової допомоги у розмірі 3000 грн., оскільки вони є доведеними та повністю підтверджуються матеріалами справи. Позивач від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції звільнена (п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»), відтак, відповідно до положень ст.141 ЦПК України судовий збір в сумі 908 грн. за подання позовної заяви підлягає стягненню з відповідача\~\~на користь держави.

Outcome: partial