Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

Фізична особа-підприємець\~ [PERSON] ,\~інтереси якої\~представляє [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовом [PERSON] \~про відшкодування\~фактичних витрат\~в порядку\~регресу. В обґрунтування якого представник позивача зазначив, що між ПАТ «Ощадбанк» та ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ», був укладений договір добровільного страхування кредитів № 18.215040.1601-0286 від 01.12.2018 р. З умовами якого майнові інтереси банку, пов`язані із матеріальними збитками, завданими внаслідок неповернення або неповного повернення кредитів та процентів за ними, були застраховані у ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ». Між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено кредитні договори № 0412180102 від 04.12.2018 та №101218102 від 10.122018 за умовами яких відповідач отримав кредити у сумі 37\~230,00 грн. та 47\~700,00 грн. У зв`язку з неналежним виконанням боржником умов договорів виникла заборгованість за кредитними договорами у розмірі 88\~611,08 гривень. Та, у відповідності до умов договору добровільного страхування, за заявою банку ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» проведені виплати страхового відшкодування в розмірі 88\~611,08 грн, про що складено страховий акт. Вказує, що до ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» перейшло право вимоги до відповідача на виплачену суму страхового відшкодування. 20.05.2021 року між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» та фізичною особою-підприємець [PERSON] укладено договір № 01-05 про відступлення права вимоги (цесії) за договорами добровільного страхування кредитів. Надіслані на адресу відповідача претензії у добровільному порядку ним не виконані, заборгованість не погашена, а тому позивач просив суд про задоволення позову. Ухвалою суду від 30.12.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, одночасно в позовній заяві представник позивача просить провести розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує повністю, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання з розгляду цієї справи не з`явився повторно, хоча про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. У зв`язку із неявкою відповідача, який був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, без поважних причин в судове засідання, оскільки про поважність причин неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, то зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування умов, передбачених ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та перевіривши наявні у справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 04.12.2018 року між ПАТ «Ощадбанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 0412180102 та 10.12.2018 року укладено кредитний договір №101218102 за умовами яких відповідач отримав кредит у сумі 37\~230,00 грн. та 47\~700,00 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17,99 % річних, з терміном остаточного повернення до 03.12.2021 року та 09.12.2021 року. Відповідач зобов`язався належним чином виконувати свої зобов`язання за договором, погашати кредит та сплачувати проценти щомісячно відповідно до графіку платежів, повернути кредит у передбачені договором строки. 01 грудня 2018 року між ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» та ПАТ «Державний ощадний банк України» укладено договір добровільного страхування кредитів № 18.215040.16.01-0286. За умовами цього договору страхова компанія зобов`язалася у разі настання страхового випадку, передбаченого умовами договору страхування, виплатити АТ «Ощадбанк» страхове відшкодування. Відповідно до п. 4.1 цього договору страховим випадком за договором страхування є факт первинного (першого у часі) виникнення збитків у страхувальника АТ «Ощадбанк» внаслідок невиконання позичальником понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з повернення кредиту (або його частини) та\\або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором, з будь-яких причин. Із виписок по кредитному рахунку відповідача з 04.01.2019 року та 09.01.2019 року вбачається, що він порушив строки та умови зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість: по тіло кредиту - у сумі 37\~199,90 грн., проценти за користування кредитом в сумі 1\~650,59 грн.( по кредитному договору № 0412180102 від 04.12.2018 року), також по тіло кредиту - у сумі 47\~669,10 грн., проценти за користування кредитом в сумі 2\~091,49 грн.( по кредитному договору №101218102 від 10.12.2018 року), а всього 88\~611,08 гривень. 13 березня 2019 року та 11 березня 2019 року ПАТ «Ощадбанк» звернулося до ТОВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» із заявою про настання страхового випадку. 22 квітня 2019 року страховиком було складено страхові акти: № Закар10006.03.19-6 та відповідно до платіжного доручення № 14998 від 25.04.2019 року виплачено АТ «Ощадбанк» страхове відшкодування за кредитним договором, укладеним із [PERSON] , у сумі 49760 грн. 59 коп.; № Закар10006.03.19-4 та відповідно до платіжного доручення № 14997 від 25.04.2019 року виплачено АТ «Ощадбанк» страхове відшкодування за кредитним договором, укладеним із [PERSON] , у сумі 38850 грн. 49 коп. Відповідно до договору № 01-05 про відступлення права вимоги (цесії) від 20 травня 2021 року ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» відступило право вимоги до боржників за укладеними договорами страхування згідно до Реєстру прав вимог фізичній особі-підприємцю [PERSON] . Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. Згідно з частиною 1статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Страховим випадком згідно зі статтею 8 Закону України «Про страхування» є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Відповідно до пункту 3 частини 1статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування» встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа,яка відшкодувала шкоду,завдану іншою особою,має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування,якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином встановлено, що позивач набула право вимоги до боржника [PERSON] . Враховуючи те, що ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай», виконавши свої зобов`язання за договором страхування та здійснивши виплату страхового відшкодування, не отримало повного фактичного відшкодування цієї суми від відповідача, відступило право вимоги за вказаним зобов`язанням позивачу в сумі 88\~611,08 гривень, то у відповідача як особи, відповідальної за відшкодування заподіяних збитків, виник обов`язок відшкодування завданої шкоди у порядку регресу позивачу. Таким чином суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Що стосується вимоги щодо стягнення з відповідача судових витрат та витрат на правничу допомогу, то суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. У постанові ВП ВС від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 викладено правову позицію відповідно до якої учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Окрім цього Велика Палата зазначає, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги від 20.05.2021 року, укладений з адвокатом Бартосевич Б.В., акт №56/1-Б приймання-передачі послуг професійної правової допомоги від 24.01.2022 року, платіжне доручення № 511 від 02.02.2022 року на суму 12000,00 грн., ордер серії АА № 1248622 на надання правничої (правової) допомоги. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правову допомогу в заявленому розмірі, а саме 12000,00 грн. Крім того, згідно з ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 992,40 грн. (судовий збір) судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved