Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-21 00:00:00

В серпні 2022р. [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що він є власником житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS] . У даному будинку зареєстрована його колишня дружина - відповідачка у справі [PERSON] . Шлюб між ними було розірвано 27 травня 2015 року. Відповідачка не проживає в його будинку біля 7 років. А тому на підставі ст.391, ч.2 ст.405 ЦК України просить визнати [PERSON] такою, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку по [ADDRESS] . [PERSON] направила до суду відзив на позов, в якому вказала, що проживала в будинку за адресою: [ADDRESS] . Була вимушена перейти проживати до своїх батьків, оскільки [PERSON] постійно вчиняв щодо неї домашнє насилля, а саме спричиняв тілесні ушкодження, виганяв з дому. Вказує, що вона мала намір проживати та користуватися спірним будинком, однак [PERSON] перешкоджав їй у цьому. Оскільки вона не втратила інтерес до спірного житла просить суд відмовити у задоволенні позову. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак його представником [PERSON] подано до суду заяву, в якій він підтримує позовні вимоги, просить справу розглянути у його та позивача відсутності. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, її представником [PERSON] подано до суду заяву, в якій він просить розглянути справу у його та відповідачки відсутності та відмовити у задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом на право на спадщину за заповітом від 17.03.2021р. У вище вказаному житловому будинку зареєстрована [PERSON] (колишня дружина [PERSON] ). Згідно акту обстеження факту не проживання за місцем реєстрації №307 від 04.03.2022р., виданого Острицькою сільською радою Чернівецького району Чернівецької області, [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] біля семи років. Згідно частин перших ст.ст.317, 319 ЦК України особі належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Частиною другою ст.405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, оскільки судом на підставі вищезазначених доказів встановлено обставини не проживання відповідачки без поважних причин понад один рік у належному позивачу на праві власності житловому будинку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування цим житлом є обґрунтованими. Посилання відповідачки на те, що вона не втратила інтерес до спірного житла та мала намір проживати та користуватися спірним будинком, однак позивач перешкоджав їй у цьому, суд вважає безпідставними. Так, суд не бере до уваги відповідь ВП №4 (м.Герца) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області, як належний доказ на підтвердження факту створення позивачем перешкод відповідачці у користуванні спірним житлом, оскільки відділенням поліції надано інформацію щодо звернень [PERSON] з приводу протиправних дій зі сторони колишнього чоловіка [PERSON] . Так, в переважній більшості випадків [PERSON] скаржилась на неправомірні дії [PERSON] як то образи нецензурною лайкою, погрози фізичною розправою, однак до приїзду поліції конфлікти між позивачем та відповідачкою вичерпувалися. Мали місце конфлікти у сторін і з приводу користування житловим будинком та їх участі у вихованні спільної дитини. Однак, жодного рішення (постанови) суду про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення протиправних дій щодо [PERSON] , в т.ч. створення їй перешкод у користуванні спірним житлом, відповідачкою та її представником суду не надано. Більше того, до відзиву на позов відповідачкою додано акт обстеження факту проживання/не проживання за адресою: [ADDRESS] №565 від 03.06.2022р., виданого Острицькою сільською радою Чернівецького району Чернівецької області, згідно якого [PERSON] та [PERSON] з 2008р. по серпень 2021р. проживали разом за згаданою адресою. Даний актпідтверджує обставини не проживання відповідачки понад один рік у належному позивачу житловому будинку. З урахуванням наведеного позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. Виходячи зі змісту ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача, понесені останнім судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 992,40 грн. На підставі ст.ст.16, 317, 319, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved