Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить визнати за ним право власності на 1/2 частину будинковолодіння [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивував тим, що його батьками є [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Після смерті матері відкрилася спадщина на належне їй майно: житловий будинок [ADDRESS] та земельні ділянки (паї). Дане житло побудоване батьками позивача у 50-их роках одразу після їх одруження. З 2001 року позивач постійно проживає в батьківському будинку, добросовісно, безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном, земельною ділянкою, сплачує земельний податок, неодноразово робив як поточний, так і капітальний ремонти. Вказані обставини встановлено судом під час розгляду справи № 342/1469/21 про встановлення факту, що має юридичне значення. Отже, позивач фактично вступив в управління спадковим майном після смерті матері. З метою реалізації права на спадщину за законом звернувся із відповідною заявою в нотаріальну контору, однак нотаріус відмовила йому у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із відсутність правовстановлюючого документа, що посвідчував право власності спадкодавця на 1/2 частку спадкового господарства. Свідоцтво про право власності, що видане виконкомом Глушківської сільської ради 26.11.1999 на підставі рішення\~цього ж\~виконкому №\~110\~від 26.10.1999\~на дану\~частку спадкового\~будинковолодіння на\~ім`я спадкодавця втрачено. Згідно архівних даних Коломийського ОКП «МБТІ» право власності на житловий будинок по [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] : 1/2 частки - на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Глушківської сільської ради 26.11.1999 згідно рішення цього ж виконкому № 110 від 26.10.1999; 1/2 частки - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Городенківською ДНК 09.12.1999 за № 683. \~ \~ \~ \~Позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті мами, оскільки його рідний брат [PERSON] (на користь якого було складено заповіт) відмовився від прийняття спадщини після смерті матері, про що свідчить його заява від 1 листопада 2021 року в матеріалах спадкової справи. \~ \~ \~ \~Позивач фактично вступив в управління спадковим майном, виготовив технічну документацію на будинок за власні кошти, утримує будинок та прибудинкову територію в належному стані, однак не може реалізувати своє спадкове право на 1/2 частку житлового господарство у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на нього. Наведені обставини змушують його звернутися до суду з даним позовом. Ухвалю суду від 03.11.2022 відкрито провадження\~у даній\~справі,\~справу постановлено\~розглядати за\~правилами загального\~позовного провадження. Ухвалою суду від 12.01.2023 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Сторони та представник позивача у судове засідання не з`явилися. Представник позивача адвокат Бундзяк У.М. 07.02.2023 подала до суду заяву про розгляд справи без неї та без позивача, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] 20.02.2023 надіслав до суду заяву про розгляд справи без нього, вказавши, що позовні вимоги визнає повністю. Дії учасників справи не суперечать вимогам\~ст.211 ЦПК України,\~відповідно до\~якої учасник\~справи має\~право заявити\~клопотання про\~розгляд справи\~за його\~відсутності. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідач не скористався правом на подання відзиву в порядку ст.178 ЦПК України, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами справи, що відповідає вимогам ч.8 ст.178 ЦПК України. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Копія виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 10446 від 20.05.2022, видана згідно архівних даних Коломийського МБТІ станом на 31.12.2012, свідчить, що в реєстровій книзі під реєстровим № 40 зареєстровано право приватної спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] за [PERSON] , зокрема: 1/2 частка на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Глушківської сільської ради 26.11.1999 на підставі рішення цього ж виконкому № 110 від 26.10.1999; 1/2 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Городенківською ДНК 09.12.1999 за № 683. За заповітом, посвідченим 15.04.1997 секретарем виконавчого комітету Глушківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в реєстрі під № 7, [PERSON] , 1934 р.н., жителька [ADDRESS] , все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, в тому числі житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] заповіла своєму синові [PERSON] , 1955 року народження, жителю м. Бурштин Івано-Франківської області. Заповіт чинний, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 42700265 (номер в реєстрі нотаріальних дій 7), що стверджується інформаційною довідкою № 68771121 зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданою 06.04.2022 приватним нотаріусом Стефурак Н.Я. [PERSON] померла [INFO] у с. Глушків Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 9 від 29 серпня 2008 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Глушківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, - визначено ст.1233 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, визначено ч.1 ст.1267 ЦК України. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. [PERSON] , [INFO] на день смерті ( [INFO] ) проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] ; разом з нею без реєстрації фактично проживав її син [PERSON] , що стверджується копією довідки № 254, виданої 27.10.2021 Глушківським старостинським округом Городенківської міської ради. Факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем [PERSON] , 1933 року народження, яка померла [INFO] , встановлено рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 16 лютого 2022 р. у справі № 342/1469/21 (провадження № 2-о/342/25/2022), що набрало законної сили 24.03.2022. Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10 вересня 1960 р. Чернятинською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, стверджується, що позивач [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , запис за № 84 від 10 вересня 1960 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження. Відповідач [PERSON] , будучи спадкоємцем за заповітом № 7 від 15.04.1997, спадщину після смерті [PERSON] не прийняв, оскільки не проживав постійно разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, не подав нотаріусу заяви про прийняття спадщини. За продовженням строку для прийняття спадщини відповідач звертатися не буде, на спадкове майно не претендує і не заперечує проти видачі свідоцтва про право на спадщину спадкоємцеві, який прийняв спадщину, про що 06.04.2022 подав приватному нотаріусу Коломийського РНО Стефурак Н.Я. заяву, посвідчену 01.11.2021. Оскільки відповідач не прийняв спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , тому, відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України, право на спадкування на все майно спадкодавця [PERSON] одержав позивач, як спадкоємець першої черги за законом, який прийняв спадщину, так як постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інших спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] судом не встановлено. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Із копії спадкової справи № 60/2022, наданої суду приватним нотаріусом Коломийського РНО Стефурак Н.Я., вбачається, що позивач [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, який прийняв спадщину, 06.04.2022 подав нотаріусу заяву про видачу свідоцтв про право на спадщину на спадкове майно матері [PERSON] . Йому 30.09.2022 видано два свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстровані в реєстрі за № 1901 та за № 1902, на спадкове майно, яке складається: із права на земельну частку (пай) розміром 76,86 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що належала померлій на підставі сертифіката про право на земельну частку (пай) серії РН № 227120, виданого 20.08.2000, та з 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS] та належала померлій на праві приватної часткової власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 09.12.1999 державним нотаріусом Городенківської державної нотаріальної контори за реєстровим № 683. До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить також 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківського) району Івано-Франківської області, що належала померлій на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Глушківської сільської ради 26.11.1999 на підставі рішення цього ж виконкому № 110 від 26.10.1999. Про те, що житловий будинок, що належав [PERSON] , знаходиться в [ADDRESS] (раніше [ADDRESS] , [ADDRESS] ) свідчить довідка № 151, видана 13.10.2022 Глушківським старостинським округом Городенківської міської ради. Підставою звернення позивача до суду стало те, що постановою приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Стефурак Н.Я. від 30.09.2022 про відмову у вчиненні нотаріальної дії йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , з посиланням на те, що у нього відсутній правовстановлюючий документ на дану частку спадкового майна. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 30.05.2022, вбачається, що житловий будинок споруджено в 1949 р., господарські будівлі та споруди в 1949, 1970, 1975, 1980, 1981 роках. Їх ринкова вартість станом на 11 жовтня 2022 р. становить 63 450 грн., що стверджується копією звіту про вартість майна, складеного ЕТ-ВО «Придністров`я». За господарством по [ADDRESS] закріплена земельна ділянка площею 0,18 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що стверджується довідкою № 150, виданою 13.10.2022 Глушківським старостинським округом Городенківської міської ради. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 311372712, сформованого 01.10.2022, вбачається, що позивач [PERSON] є власником 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину № 1902, виданого 30.09.2022 приватним нотаріусом Коломийського РНО Івано-Франківської області Сефурак Н.Я. Відомості про право власності на інші частки даного житлового будинку відсутні. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Таким чином, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи в який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України. Тобто, за вказаною нормою права вимога про визнання права власності може бути пред`явлена лише власником спірного майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стаття 392 ЦК України, в якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах. Досліджені судом докази підтверджують, що спадкодавицю [PERSON] . 26.11.1999 виконкомом Глушківської сільської ради на підставі рішення цього ж виконкому № 110 від 26.10.1999 був виданий документ, що посвідчував її право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , а саме: свідоцтво про право власності. Позивач, як спадкоємець першої черги за законом після смерті матері [PERSON] , фактично став власником цієї частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, однак через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу про власність спадкодавця на спадкову частку житлового будинку не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на дане нерухоме майно. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки підстав неправомірності набуття позивачем права власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] не встановлено, позов визнається відповідачем, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує вимоги ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», ч.1 ст. 142 ЦПК України, якими передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ч.3 ст.217 ЦПК України розгляд справи по суті розпочинається з оголошенням головуючим судового засідання відкритим. При зверненні до суду з даним позовом позивач [PERSON] сплатив судовий збір в сумі 992,40 грн, що стверджується квитанцією № 0.0.2703039350.1 від 12.10.2022. Враховуючи, що заява відповідача про визнання позову отримана судом до початку розгляду справи по суті, тому є підстави для повернення позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а саме в сумі 496,20 грн (992,40: 2= 496,20). На підставі ст.\~ст.\~ 316,\~317,\~325,\~328,\~392,\~1216,\~1217,\~1220,\~1222,\~1223,\~1233,\~1258,\~1261,\~1267-1270,\~1296-1297\~ЦК України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved