Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

14 грудня 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , територіальної громади м. Гадяч в особі Гадяцької міської ради про визначення права власності та виділ частки майна, що є у спільній частковій власності. Ухвалою судді від 28 грудня 2022 року провадження у зазначеній справі відкрито. 26 січня 2023 року закрито підготовче судове засідання. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримав, пояснив, що у 1984 році він придбав 1/ 3 частину будинку та з дозволу міської ради здійснив добудову до будинку, а також перебудував наявні сараї. При внесенні даних до реєстру нерухомості виявилося, що за ним рахується вся будівля з двома іншими квартирами, тому просив здійснити виділ його частки та визнати за ним право власності на будівлі, що відносяться до цієї частки. [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з заявами про розгляд справи без їх участі, проти позовних вимог [PERSON] не заперечують та просять суд їх задовольнити. Представник Гадяцької міської рад в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Також сторони направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, тому відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, з`ясувавши позицію сторін, викладену в письмових заявах, дослідивши матеріали справи та наявні в матеріалах справи докази, надавши їм належну правову оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 14.04.1984 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу 1/3 частини житлового будинку по [ADDRESS] . 19.06.1990 року рішенням Гадяцької міською радою народних депутатів Полтавської області № 167 [PERSON] надано дозвіл на будівництво веранди до житлового будинку по [ADDRESS] . На підставі державних актів на право державної власності [PERSON] є власником 2-х земельних ділянок по [ADDRESS] призначених: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд(присадибна ділянка) площею 0,0936 га та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,0056 га. Сусідами позивача є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №167454835 внесено до реєстру 19.01.2011 року на підставі рішення суду по справі №2-319 за спадкоємцем [PERSON] визнано право власності на спадкове майно. Об`єкт нерухомого майна квартира за адресою: [ADDRESS] . 27 жовтня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу 1/3 частини житлового будинку по [ADDRESS] . Частка [PERSON] в натурі також не виділена. 11 грудня 2014 року рішенням сорок сьомої сесії шостого скликання Гадяцької міської ради вул. Леніна в м. Гадяч перейменовано на вул. Героїв Майдану. 18.02.2020 року проведено технічне обстеження будинку за адресою: [ADDRESS] . За результатами проведеного технічного обстеження об`єкта реконструкція житлового будинку літ. А-1 з житловою прибудовою літ. А1-1, тамбуром літ. аЗ, нове будівництво сараю літ.Є, сараю літ.З. по [ADDRESS] , встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації. Відповідно до висновку №38 від 08.09.2022 року щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна: 1/3 частина об`єкта по [ADDRESS] є відокремленою, має окремий вихід і може бути виділена в натурі як окремий об`єкт нерухомого майна. Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій\~статті 356 ЦК України\~як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Згідно з частиною третьою\~статті 358 ЦК України\~кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно з частинами першою, другою\~статті 364 ЦК України\~співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 (провадження № 61-22087св19) зроблено висновок, що «відповідно до\~статті 367 ЦК України\~майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Статтею 367 ЦК України\~передбачено право співвласників поділити в натурі між ними майно, що перебуває в спільній частковій власності. Відповідно до ч.2\~ст.367 ЦК України\~у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до ст. 364 ЦК України власник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. З метою реалізації свого права позивач звернувся з відповідними позовними вимогами до суду, заявляючи про наявність технічної можливості виділити належну йому частку із спільного майна. За змістом ст. 364 ЦК України, виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Системний аналіз положень статей\~183,\~358,\~364,\~379,\~380,\~382 ЦК України\~дає підстави дійти висновку, що у спорах про поділ домоволодіння в натурі учасникам спільної часткової власності може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) житлового будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 р. N 55. Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Крім того, згідно з п. 2.6. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, документ, що підтверджує право власності (користування) земельною ділянкою є обов`язковим при вирішенні даного питання. А висновок щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна в обов`язковому порядку має містити посилання на документи, якими підтверджується право власності (користування) земельною ділянкою (додаток 2 до Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна). Отже, виділення в натурі частки нерухомого майна можливе в разі дотримання наступних умов: поділ на самостійні об`єкти нерухомого майна повинен відповідати умовам, що передбачені чинними будівельними нормами; виділення в натурі частки об`єкта нерухомого майна, що є спільною власністю, можливе, якщо кожному співвласнику може бути виділено відокремлене приміщення з власним входом; наявність реєстрації земельної ділянки на якій розташований об`єкт нерухомого майна в Державному земельному кадастрі та реєстрації права власності на неї в установленому законом порядку. Як вбачається з матеріалів справи кожному співвласнику спірного домоволодіння належить по 1 /3 частині даного будинку, [PERSON] її частка визначена у вигляді відокремленої квартири під номером [ADDRESS] . Земельна ділянка приватизована. Таким чином наявні всі умови для виділення 1/3 частини [PERSON] . Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім того, згідно з ч.4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, враховуючи, що відповідачі позов визнали та визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд вважає, що визнання позову може бути прийнято судом. За таких обставин суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог, так як позивач позбавлений права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном.

Outcome: approved