Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

1.Стислий виклад позиції заявника 21 лютого 2023 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документу. Заява вмотивована наступним чином. 17 березня 2001 року між заявником та [PERSON] , від імені якої на підставі доручення діяла [PERSON] , укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , без номеру. Вказаний договір було посвідчено завідуючою Улянівською державною нотаріальною конторою Бойко О.І. У подальшому, 25 лютого 2008 року Філіалом «Білопільська госпрозрахункова виробнича дільниця» КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» за заявником зареєстровано право власності на вищевказаний будинок, та занесено в реєстрову книгу №1 стор. 33 за №55. Разом з цим будинку присвоєно номер 37. У лютому 2023 року [PERSON] звернувся до ЦНАП Миколаївської селищної ради з заявою про реєстрацію сина [PERSON] у своєму будинку. Однак, наступного дня йому повернули заяву з відмовою в реєстрації місця проживання на підставі підпунктів 2, 4 пункту 87 постанови Кабінету Міністрів України №265 від 07 лютого 2023 року. Спеціаліст ЦНАП Миколаївської селищної ради Щигло І.І. усно пояснила, що підставою для відмови є розбіжності в написанні його імені у договорі купівлі-продажу та реєстраційному посвідченні від 25 лютого 2008 року, а також у витязі про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17862400 від 25 лютого 2008 року, а саме: у договорі його ім`я написано « [PERSON] », в той час, як у паспорті, реєстраційному посвідченні та витязі про реєстрацію права власності на нерухоме майно вказано « [PERSON] ». Заявник вказує, що його ім`я у договорі зазначено « [PERSON] » виключно через те, що бланк даного договору було виготовлено друкарським способом на друкарській машині радянського зразка, яка в своєму клавіатурному ряді не мала таких українських літер як «Є» та «Ї». Підтвердженням цьому є заміна даних літер у тексті на найближчі за фонетичним звучанням «е» та «і», що вбачається не лише із написання його імені, але і цілого рядку слів, які містяться у договорі: «СумськоІ», «реестровим №55», «МарківськоІ СільськоІ», «зареестроване», «залишаеться», «видаеться», «дІездатнІсть», «відчужуеться», «реестрацІІ» тощо. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] просить встановити юридичний факт належності йому договору купівлі-продажу житлового будинку від 17 березня 2001 року, посвідченого завідуючою Улянівської державної нотаріальної контори Бойко О.І., зареєстрованого в реєстрі за №744, бланк серії АВР №630053. 2. Процесуальні дії в справі Ухвалою від 22 лютого 2023 року відкрито провадження в даній справі та призначено її до судового розгляду на 07 березня 2023 року з викликом заявника, представника заінтересованої особи (а. с. 19). 3. Заяви (клопотання) учасників справи У судове засідання заявник [PERSON] не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує (а. с. 23). Представник заінтересованої особи Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області в судове засідання не з`явився. Селищний голова надіслав заяву про розгляд справи без участі їх представника (а. с. 24). Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Інші клопотання та заяви, пов`язані з розглядом справи, від учасників судового процесу не надходили. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. 4. Встановлені судом фактичні обставини справи З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, суд установив наступне. Відповідно до паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Білопільським РВ УМВС України в Сумській області 26 лютого 1997 року та Картки платника податків [NUMBER] , прізвище, ім`я, по батькові заявника є [PERSON] (а. с. 5, 7). Згідно з копією вищевказаного паспорта серії [NUMBER] , на одинадцятій сторінці міститься запис про те, що заявник з 19 березня 1997 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 6). 17 березня 2001 року завідувачем Улянівської державної нотаріальної контори Бойко О.І. посвідчено договір купівлі-продажу за реєстровим №477, бланк серії АВР №630053, укладений між [PERSON] , яка діяла по дорученню від [PERSON] , та [PERSON] , за яким останній набув у власність будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , без номеру (а. с. 8) З реєстраційного посвідчення, виданого Філіалом «Білопільська госпрозрахункова виробнича дільниця» КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17862400 від 25 лютого 2008 року вбачається, що право власності на будинок за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 17 березня 2001 року, посвідченого Улянівською ДНК за реєстровим №477 АВР №630053. Запис в реєстровій книзі №1 стор. 133 за реєстровим №55 від 25 лютого 2008 року (а. с. 9-10). У Технічному паспорті на будинок [ADDRESS] , прізвище, ім`я, по-батькові власника зазначено [PERSON] (а. с. 11-13). Згідно з копією заяви про реєстрацію місця проживання від 07 лютого 2023 року, адміністратор ЦНАП Миколаївської селищної ради Пархоменко Н.В. відмовила [PERSON] у реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS] на підставі п. п. 2, 4 п. 87 постанови Кабінету Міністрів України №265 від 07 лютого 2022 року, тобто у зв`язку з тим, що відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не відповідають відомостям, зазначеним у поданих особою документах або даних, а також у поданих особою документах або відомостях містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними (крім випадку, передбаченого пунктом 53 цього Порядку), або строк дії паспортного документа іноземця чи особи без громадянства, які на законних підставах проживають на території України, закінчився (а. с. 14). 5. Норми права, застосовані судом Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з п. 1 означеної вище постанови, суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. У листі Верховного Суду України «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01 січня 2012 року зазначено, що коли установи, які видали документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документу, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належності громадянину такого документу, який є правовстановлюючим. 6. Мотиви суду. У відповідності з положеннями ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Аналіз перевірених і оцінених судом доказів та законодавства переконує суд, що заявником надані належні, достовірні, допустимі докази на підтвердження заявлених вимог, які не викликають сумніву і є достатніми для встановлення юридичного факту належності йому договору купівлі-продажу житлового будинку від 17 березня 2001 року, посвідченого нотаріусом Улянівської державної нотаріальної контори Бойко О.І., зареєстрованого в реєстрі за №744, бланк серії АВР №630053. До вказаного висновку суд дійшов, виходячи не тільки з вимог національного законодавства України, а й з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Ушаков та Ушакова проти України» від 18 червня 2015 року (остаточне 18 вересня 2015 року), в пункті 78 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою…». Зважаючи на те, що зібрані по справі докази в сукупності підтверджують обставини, на які посилається [PERSON] , заява останнього про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню. При цьому суд виходить також з того, що в позасудовому порядку виправити допущену в правовстановлюючому документі помилку не можливо, що створює для заявника перешкоди у вільному володінні своїм майном. На підставі викладеного,

Outcome: approved