Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] пред`явив до суду позов до відповідачів [PERSON] та [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Підгороднянська сільська рада Тернопільського району Тернопільської області про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем [PERSON] з квітня 2009 року по день його смерті [INFO] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON] та після його смерті відкрилась спадщина на частки житлового будинку із відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте, йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю родинних відносин із померлим. Позивач [PERSON] вказує, що з квітня 2009 року фактично спільно проживав із померлим [PERSON] , підтримував його у повсякденному житті. Вони вели спільне господарство, позивач частково оплачував комунальні послуги [PERSON] , забезпечував його продуктами харчування, ліками та здійснював ремонт будинку та надвірних споруд. Поховання [PERSON] позивач здійснював за власні кошти. З цих підстав просив позов задовольнити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 червня 2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. 13 жовтня 2021 року відповідачами [PERSON] та [PERSON] подано відзив на позовну заяву із клопотання про поновлення строку на подання відзиву у зв`язку із залученням адвоката. У вказаному відзиві відповідачі не визнали позовних вимог та вказали, що позивач народився [INFO] , у квітні 2009 року йому було лише 11 років та він не міг надавати померлому допомогу, займатись його лікуванням, обслуговувати і ремонтувати будинок та нести фінансові витрати. Також, покупок речей домашнього вжитку, будівельних робіт, поточних ремонтів будинку та надвірних будівель, про які вказує [PERSON] , не було. Будинок та подвір`я знаходяться у такому ж стані, як і були за час спільного проживання [PERSON] , його брата [PERSON] , їх матері [PERSON] та племінниці [PERSON] , коли ще сім`я проживала разом і займалась господарством та будовою. Твердження позивача про те, що у померлого не було близьких родичів спростовується довідкою, виданою виконкомом Почапинської сільської ради №1551 від 28.12.2017, згідно якої на день смерті [PERSON] (батько відповідачів) був зареєстрований та проживав у житловому будинку [ADDRESS] разом із братом [PERSON] (спадкодавець), матір`ю [PERSON] та донькою [PERSON] (відповідачка). Відповідач [PERSON] хоч і не був реєстрований, але також проживав у цьому домі, де вони із сестрою виросли та провели усе своє дитинство. У встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини відповідачі не звернулися до нотаріальної контори Тернопільської області із заявою про прийняття спадщини, проте, у Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області розглядається справа №607/18390/21 за їх заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Також, вказують, що померлий вів самітницьке життя і не підпускав до себе племінників, відсторонився від сім`ї. Всупереч негативних настроїв [PERSON] , відповідачі допомагали фінансово, телефонували до нього, цікавились його життям, купували ліки. [PERSON] , будучи в Україні, допомагав [PERSON] у післяопераційний період. Так, позивач здійснив поховання за власні кошти, тому, що рідні не могли фізично цього зробити, оскільки сестра померлого проживає за кордоном, племінниця, яка проживає в іншій області, на час смерті, була із маленьким сином на стаціонарному лікуванні, а племінник перебував за кордоном і не міг в період пандемії повернутися в Україну. Тим не менш, кошти, які витратив позивач на поховання, повернулися йому у вигляді двомісячної пенсії померлого. До позовної заяви додані квитанції з витратами, але не має ніяких підтверджень, що ці витрати були здійсненні саме на користь [PERSON] , не має призначень лікарів, які б підтверджували покупку медикаментів саме для нього. [PERSON] заявляє, що прийняв спадщину, так як проживає у будинку, проте, він не прийняв спадщини, оскільки ніколи не був прописаним у спірному будинку і ніяких правових підстав для прийняття спадщини у нього не було та немає. Позивачем не на надано ніяких доказів про його офіційне місце працевлаштування, доходи, які хоча б теоретично могли підтвердити, що молодий хлопець міг фінансово забезпечувати і себе, і потреби пенсіонера з інвалідністю. \~ \~ \~ \~21 жовтня 2021 року від представник позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив. Вказує, що у померлого інших помічників окрім позивача не було. Родичі тривалий час не цікавились життям [PERSON] . Жодних доказів на підтвердження надання допомоги померлому відповідачі не надали. Також, нічим не підтверджено, що у [PERSON] є рідна сестра. Відповідачі надали витяг із офіційного сайту Судової влади про те, що 12.10.2021 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області зареєстровано позовну заяву (справа № 607/18390/21), але не призначено склад суду і тим більше не винесено ухвалу про відкриття провадження. Відповідачі також стверджують, що у них не було фізичної можливості здійснити поховання [PERSON] , проте кошти на організацію поминок та поховання вони позивачу не надіслали, хоча попередньо зазначали, що фінансово підтримували померлого. Крім того, жоден документ, який долучений до відзиву на позовну заяву належним чином не засвідчений. Враховуючи наведене просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.12.2021, постановленою у судовому засіданні та занесеною до протоколу судового засідання, підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, які наведені у позові. Крім того, вказав, що відповідачами без поважних причин пропущено строк на прийняття спадщини пославшись на практику Верховного Суду. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, проте 04.01.2022 подала клопотання про розгляд справи без її участі, щодо задоволення позовних вимог заперечила. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Заводовська М.Л. у судове засідання не з`явились, проте 18.01.2023 представник подала клопотання про розгляд справи за її відсутності та відсутності відповідача [PERSON] . Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області у судове засідання не з`явився, проте 01.02.2023 подав клопотання про розгляд справи без його участі, за наявними матеріалами. Свідок [PERSON] , який був сусідом померлого, у судовому засіданні пояснив, що сім`я [PERSON] допомагала [PERSON] по дому, купували речі, супроводжували у лікарню та займались його похованням. Востаннє бачив відповідачів близько 22 років тому. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить наступного висновку. Відповідно до\~ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, а також інші факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб в порядку позовного провадження при наявності спору про право цивільне. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем. Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Встановлення юридичного факту проживання із спадкодавцем для позивача має правове значення, оскільки він бажає спадкувати майно померлого [PERSON] . Так, згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видане 17 грудня 2019 року Виконавчим комітетом Почапинської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у с. Забойки Тернопільського району Тернопільської області. Після його смерті відкрилась спадщина. [PERSON] на праві власності належали частки житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08.07.2019 (справа № 607/5500/19). Суд встановив, що позивач [PERSON] звертався до приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Чопик І.Я. для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Проте, згідно Постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 279/02-31 від 12.06.2020, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку з відсутністю родинних відносин. Крім того, із вказаної постанови нотаріуса вбачається, що інші спадкоємці до нотаріальної контори не звертались. Надалі, 25 серпня 2021 року відповідач [PERSON] звернувся в усній формі до приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Нечай Л.С. на що отримав письмову відповідь про те, що він вважається таким, що не прийняв спадщину після померлого [INFO] [PERSON] у встановлений законом строк. На день смерті [PERSON] , який помер [INFO] і який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , інших зареєстрованих осіб за вказаною адресою немає, що вбачається із довідки № 437, яка видана Почапинською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 26.06.2020. Згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] , який виданий 23 квітня 2014 року Тернопільським РС УДМС України в Тернопільській області, позивач [PERSON] , [INFO] , з 21 листопада 1997 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Як убачається з матеріалів справи, зокрема накладної № 7 від 11.12.2019, яка видана суб`єктом підприємницької діяльності фізичною особою [PERSON] , позивачем організовано поховання\~ [PERSON] \~та здійснено покупки речей та предметів для поховання на загальну суму 8055,00 грн. Також, згідно довідки Почапинської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 436 від 26.06.2020, [PERSON] доглядав, допомагав по господарству, допомагав при лікуванні та похоронив [PERSON] за власні кошти. Вищевказане також підтверджується довідкою за №28 Почапинської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 13.01.2020. \~ \~ \~ \~В\~обґрунтування заявлених позовних вимог, зокрема пов`язаності із доглядом [PERSON] , позивачем подано копії товарних чеків, рахунку та накладної про придбання лікарських засобів. За положеннями ст.\~1216,1217\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно із статтею 1258\~ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини\~або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до\~статті 1264 ЦК України\~у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. \~ \~ \~ \~У п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3\~СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Тлумачення вказаних норм права дає підстави для висновку, що для набуття права на спадкування за законом на підставі\~статті 1264\~ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів, а саме: проживання однією сім`єю із спадкодавцем та на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18), та Верховним Судом у постановах: від 21 березня 2019 року у справі № 461/4689/15-ц (провадження № 61-43735св18); від 10 жовтня 2019 року у справі № 520/8495/17 (провадження № 61-7058св19); від 17 жовтня 2019 року у справі № 712/1294/17 (провадження № 61-34351св18); від 09 січня 2020 року у справі № 186/421/17 (провадження № 48280св18); від 09 червня 2021 року у справі № 346/5702/18 (провадження № 61-17111св20). Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 03.06.99 №5-рп/99 до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Аналогічну правову позицію висловлено в постанові Верховного Суду №337-5266/15-ц від 25.01.2018 року. Так, позивач стверджує, що проживав з померлим [PERSON] з квітня 2009 року по день смерті, проте, як убачається з матеріалів справи, на день смерті останнього, який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , інших зареєстрованих осіб за вказаною адресою немає. Поряд з цим, як слідує із паспорта громадянина України позивача, останній зареєстрований за іншою адресою. Також, викликає сумнів і те, що позивач з 2009 року надавав померлому матеріальну допомогу та підтримував його у повсякденному житті, частково оплачував комунальні послуги, забезпечував продуктами харчування, ліками, обслуговував будинок та надвірні споруди, хоча станом на квітень 2009 року позивачу [PERSON] виповнилось лише 11 років. Крім того, суд ставиться критично до приєднаних позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог доказів, зокрема товарних чеків, рахунку та накладної, оскільки з них неможливо встановити, що саме позивач за власні кошти купував ліки для [PERSON] . Стосовно пояснень свідка слід зауважити, що останній вказував лише на те, що сім`я [PERSON] допомагала померлому, купували речі, допомагали по господарству, супроводжували в лікарню та займались похованням, проте доказовість не може ґрунтуватися лише на єдиних свідченнях свідка, тим більше вказане не підтверджує спільного проживання однією сім`єю, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин. Натомість, позивач не надав належних та достатніх доказів того, що частково оплачував комунальні послуги [PERSON] , забезпечував його продуктами харчування, ліками, обслуговував будинок та надвірні споруди, здійснював їх ремонт, доглядав за присадибною ділянкою, про що зазначав у позовній заяві. Витрати коштів на поховання не можуть свідчити про факт проживання однією сім`єю, існування спільного побуту, взаємних прав і обов`язків між померлим та позивачем не менше як п`ять років, а показання свідка не підтверджують факту ведення спільного господарства, існування спільного побуту та взаємних прав та обов`язків протягом заявленого позивачем періоду. Обставини, на які посилається позивач [PERSON] є фактично допомогою і підтримкою близькій особі та не створюють право на спадкування в порядку ст.1264 ЦК України. У відповідності до вимог ч.1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1\~статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод»\~(далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі\~статті 6 Конвенції\~може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскільки, позивачем [PERSON] не надано достатніх та належних доказів, які б підтверджували обґрунтованість заявленої вимоги, що є його процесуальним обов`язком, суд доходить до обґрунтованого висновку про недоведеність факту проживання однією сім`єю позивача разом з померлим [PERSON] з квітня 2009 року до моменту відкриття спадщини, тобто до [INFO] . Відтак позовні вимоги [PERSON] до задоволення не підлягають. Питання щодо судових витрат належить вирішити у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, поклавши їх на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed