Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з даним позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він, [PERSON] , з 15.11.2007 року перебував у шлюбі з громадянкою [PERSON] , [INFO] .. Рішенням Бершадського районного суду у справі № 126/2777/15-ц від 07.10.2015 року за позовом [PERSON] до нього, цей шлюб було розірвано, рішення суду набрало законної сили 20.10.2015 року. Від цього шлюбу [INFO] у них з відповідачкою народився син [PERSON] .. Відповідно до Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] матір`ю [PERSON] , [INFO] , є та записана відповідачка. Після розірвання шлюбу відповідачка 27.05.2016 року офіційно вступила в шлюб з гр. [PERSON] , отримавши після державної реєстрації шлюбу нове прізвище - [PERSON] . З часу припинення між сторонами шлюбних відносин, вони проживають окремо один від одного. При цьому, відповідачка фактично зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а він разом із неповнолітнім сином [PERSON] протягом останніх 5 років проживають за адресою: [ADDRESS] . Неповнолітній син [PERSON] знаходиться лише на його утриманні і він самостійно займається його вихованням.. Крім того, [PERSON] , як мати дитини, не виконувала і не виконує нині своїх обов`язків по вихованню сина: після припинення сімейних стосунків не відвідувала дитину по місцю її проживання, в школі, в якій на даний час навчається [PERSON] , не цікавилась станом його здоров`я, не надавала і не надає матеріальної допомоги, не приймала і не приймає участі у придбанні необхідного одягу для сина, не спілкувалася з ним. Відповідачка [PERSON] , як мати неповнолітнього [PERSON] , ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини. Відповідачка покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання вирішуються ним самостійно без участі та підтримки з боку відповідачки. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини матір`ю [PERSON] , свідомого нехтування нею своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідачки до своїх батьківських обов`язків. У зв`язку з тим, що відповідачка, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, він змушений звернутися з позовом до суду про позбавлення її батьківських прав стосовно їхнього неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] .. Позивач, [PERSON] в судове засідання не явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просить справу слухати у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про місце та час розгляду справи була повідомлена, в тому числі й через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Ні відзиву ні жодних клопотань від неї до суду не надходило. Представник третьої особи Служба у справах дітей Бершадської міської ради Гайсинського району Вінницької області - Смакоус Ж.Л., в судове засідання не явилася, надала заяву про визнання позовних вимог, просила слухати справу у її відсутність. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] , з 15.11.2007 року перебував у шлюбі з громадянкою [PERSON] , [INFO] .. Рішенням Бершадського районного суду у справі № 126/2777/15-ц від 07.10.2015 року за позовом [PERSON] до нього, цей шлюб було розірвано, рішення суду набрало законної сили 20.10.2015 року, що підтверджується його копією. Від цього шлюбу [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Бершадського районного управління юстиції Вінницької області 17.03.2008 року. Відповідно до Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] матір`ю [PERSON] , [INFO] , є та записана відповідачка. Після розірвання шлюбу відповідачка 27.05.2016 року, згідно копії свідоцтва про шлюб, Серія [NUMBER] , офіційно вступила в шлюб з гр. [PERSON] , отримавши після державної реєстрації шлюбу нове прізвище - [PERSON] . З часу припинення між сторонами шлюбних відносин вони проживають окремо один від одного. Відповідачка фактично зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а він разом із неповнолітнім сином [PERSON] протягом останніх 5 років проживають за адресою: [ADDRESS] . Неповнолітній син [PERSON] знаходиться лише на утриманні позивача і він самостійно займається його вихованням, що підтверджується Актом обстеження умов проживання, складеним комісією Служби у справах дітей Бершадської міської ради 06.09.2022 року. Встановлено, що [PERSON] , як мати дитини, не виконувала і не виконує нині своїх обов`язків по вихованню сина: після припинення сімейних стосунків з позивачем не відвідувала дитину по місцю її проживання, в школі, в якій на даний час навчається син [PERSON] , не цікавилась станом його здоров`я, не надавала і не надає матеріальної допомоги, не приймала і не приймає участі у придбанні необхідного одягу для сина, не спілкувалася з ним. [PERSON] , як мати неповнолітнього [PERSON] , ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти, вказані обставини підтверджуються письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи: довідкою № 340 від 26.12.2018 року Бершадського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 3; довідкою № 130 від 29.05.2019 року Бершадського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 3; довідкою № 85 від 13.09.2021 року Бершадського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 2; довідкою № 89 від 27.10.2022 року Бершадського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 2; довідкою № 90 від 27.10.2022 року Бершадського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 2; Актом обстеження умов проживання від 06.09.2022 року, затвердженим начальником Служби у справах дітей Бершадської міської ради Лелюк В.І., за яким умови проживання задовільняють потреби [PERSON] , [INFO] , у вихованні та розвитку, а також довідкою КНП «Бершадський центр медико-санітарної допомоги» від 27.10.2022 року. Згідно висновку органу опіки та піклування Бершадської міської ради про доцільність від 10.02.2023 року за № 01-18/345, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] .. Висновок обґрунтовано тим, що [PERSON] , яка є матір`ю дитини [PERSON] , [INFO] батьківські обов`язки по вихованню сина не виконує. У 2018 році, зі слів [PERSON] , після їхнього розлучення відповідачка поїхала за кордон до країни [PERSON] на заробітки, залишивши сина, сина [PERSON] із біологічним батьком [PERSON] .. [PERSON] проживає разом із батьком на повному його утриманні, в будинку, який належить прабабусі дитини, [PERSON] , 1932 р.н., за адресою: [ADDRESS] .. Згідно акту обстеження, житлово-побутові умови визнано придатними для проживання дитини та такими, що задовольняють її потреби у вихованні та розвитку. [PERSON] підтвердив, що його мати не займається його вихованням, не цікавиться в повній мірі його життям та здоров`ям, успіхами у школі, не дарує подарунків на свята та Дні народження. Може інколи зателефонувати, але коштів на його утримання батьку не передає. Оскільки, [PERSON] , покладені законом обов`язки на батьків не виконує, матеріальної, грошової допомоги на утримання сина не надає, батько дитини, [PERSON] подав позовну заяву до Бершадського районного суду про стягнення з [PERSON] аліментів на користь неповнолітнього сина [PERSON] .. [PERSON] , ніякої участі у вихованні сина і шкільному житті не бере. Не відвідувала жодного шкільного заходу. Ні разу не була присутня на батьківських зборах, не переймалася досягненнями та здобутками сина, не телефонувала. Всі питання по вихованню і матеріальному забезпеченню вирішувалися тільки батьком, [PERSON] .. Згідно довідки КНП «Бершадський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 27.10.2022 р. [PERSON] , 1982 р.н. супроводжує свого сина [PERSON] на прийом до лікаря, на профілактичні медичні огляди та у випадку захворювання дитини, з моменту укладання декларації із сімейним лікарем з 25.09.2019 року. До служби у справах дітей Бершадської міської ради не надходило повідомлень щодо ухилення батька від виконання батьківських обов`язків, насильства в сім`ї. [PERSON] підтвердив, у власноруч написаній заяві, що не заперечує проти позбавлення матері батьківських прав, оскільки лише батько піклується про нього, утримує його, купує йому усе необхідне, проводить з ним дозвілля. 10.01.2023 року, на запит служби у справах дітей, громадянка [PERSON] , через мобільний додаток Вайбер, надіслала заяву у якій зазначила, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та зазначила, що немає наміру повертатись в Україну і займатись вихованням сина. На підставі зазначеного, рішенням Комісії з питань захисту прав дитини при Бершадській міській раді № 4 визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] .. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, дійшов наступних висновків. Відповідно положень до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст.4 ЦПК України). Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Дослідивши усі докази, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні сімейні правовідносини щодо здійснення батьківських прав та обов`язків відповідача відносно його неповнолітнього сина. Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, які не суперечать один одному та підтверджують доводи позивача, суд вважає встановленим, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню своєї дитини, що знайшло своє підтвердження у судовому засіданні. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ст. 164 ч.1 п. 2 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтуванням ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст.164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав. Відповідно до п. 2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року в п.16: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». За змістом роз`яснень п.15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Під час розгляду справи судом встановлено саме свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками та винну поведінку відповідачки по відношенню до неповнолітнього сина, яка проявляється в небажанні відповідачкою виконувати свій батьківський обов`язок щодо утримання та виховання дитини, про що свідчить відсутність інтересу до життя сина, його здоров`я та розвитку, не забезпечення будь-якими продуктами харчування, одягом, засобами гігієни, тощо. У діях відповідачки проявляється саме винна та пасивна поведінка по відношенню до сина [PERSON] , не приймається будь-яких дій щодо спілкування із дитиною. Відповідно до ч. 8 ст.7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Суд, вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей. ВС в постанові від 24.10.2018 по справі № 761/2855/17 вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Враховуючи вище зазначене, суд не вбачає підстав для попередження відповідачки про необхідність змінити ставлення до виховання сина, а лише вважає за доцільне, роз`яснити останній положення ст.169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд повно, всебічно та об`єктивно оцінивши обставини справи, дійшов висновку, що позивачем надано суду достатньо доказів, що підтверджують свідоме ухилення відповідачкою від виконання своїх батьківських обов`язків та її небажання виховувати сина, її свідому винну поведінку, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, законними, а тому відповідачку належить позбавити батьківських прав відносно неповнолітнього сина. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Виходячи із вказаного, з відповідачки слід стягнути на користь позивача сплачений ним судовий збір.

Outcome: approved