Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

10 лютого 2022 року до Вовчанського районного суду Харківської області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якій позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Короткий зміст позовних вимог В обґрунтування вимог позову [PERSON] вказано, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 12 січня 2017 року. Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із позивачем. Оскільки сторони не досягли домовленості щодо надання з боку відповідача матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, позивач вирішила звернутися до суду з даним позовом, що наддасть змогу щомісячно стабільно отримувати грошові кошти у визначеному судом розмірі, які необхідні для забезпечення нормального рівня життєдіяльності дитини. Процесуальні дії у справі На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 10.02.2022 вказана справа надійшла в провадження судді Вовчанського районного суду Харківської області Уханьової І.С. Згідно ухвали Вовчанського районного суду Харківської області від 10 лютого 2022 року відкрито провадження у даній справі та призначено провадження розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 року введено в Україні воєнний стан, який наразі продовжено до 20 травня 2023 року. У відповідності до розпорядження Голови Верховного Суду №2/0/9-22 від 08.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» на підставі статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» змінено територіальну підсудність судових справ Вовчанського районного суду Харківської області за Машівським районним судом Полтавської області. Відповідно до акту передачі справ від 28.10.2022 до Машівського районного суду Полтавської області з Вовчанського районного суду Харківської області надійшла цивільна справа №616/260/22. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2022, зазначену справу передано в провадження судді Шинкарчука Я.А. Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 31 жовтня 2022 року справу прийнято до провадження суддею та призначено судове засідання. В судове засідання сторони не з`явилися. Від позивача в тексті позовної заяви міститься посилання про проведення розгляду даної спраив у її відсутність. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином, в тому числі шляхом публікації оголошення на сайті Судова влада України, причини неявки суду не повідомив. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Фактичні обставини справи, встановлені судом Сторони перебували у шлюбі, який був зареєстрований 05 вересня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції за актовим записом №1705 (а.с. 4). Однак, спільне життя у них не склалося та відповідний шлюб розірвано згідно з рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 12 січня 2017 року (а.с. 6). Від даного шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження, виданого 28.09.2011 відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у Харківській області серія [NUMBER] , на підставі актового запису №3657 від 28.09.2011 (а.с. 5). Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Вовчанської міської ради Чугуївського району Харківської області №32 від 04 лютого 2022 року, дитина проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи В частині другій статті 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному Кодексі України. У статті 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За змістом статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей належить стягувачу. У силу положень статей 183, 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач визначила способом стягнення аліментів - їх присудження саме у вигляді частки від заробітку (доходу). В матеріалах справи відсутні відомості щодо офіційного працевлаштування відповідача та отримання ним стабільного, регулярного доходу. Частинами першою та другою статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як встановлено судом та не заперечувалося сторонами в ході судового розгляду справи, неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом зі своєю матір`ю та знаходяться на її утриманні. Зазначені обставини жодним чином не спростовані відповідачем. Відповідачем в ході розгляду справи не надано суду доказів на підтвердження того, що він має постійний, регулярний дохід, а також відомостей щодо наявності на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків. Докази, які свідчать про наявність підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину в матеріалах справи відсутні, заперечень щодо розміру аліментів відповідачем не надано та позов визнано. Враховуючи, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини, відповідач є батьком неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , і зобов`язаний її утримувати, тому суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Між тим, суд зазначає, що встановлення такого розміру аліментів не повинно перевищувати загальний розмір усіх відрахувань, які здійснюються із заробітної плати відповідача відповідно до вимог частини третьої статті 69 Закону України «Про виконавче провадження». За змістом частини першої статті 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Відповідно до пункту 1 частин першої статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Висновок за результатами розгляду справи Суд дослідивши та оцінивши всі надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку про те, що позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат Питання про розподіл судових витрат вирішується згідно з вимогами статті 141 ЦПК України. Так, згідно статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового у розмірі 992,40 гривень, від сплати якого позивачка звільнена. Інших заяв про компенсацію судових витрат у даній справі до суду не надходили.

Outcome: approved