Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-02 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення юридичного факту, що [PERSON] постійно спільно проживав однією сім`єю з [PERSON] , яка померла [INFO] за адресою: [ADDRESS] , протягом останніх п`яти років до часу її смерті, а саме з січня 2014 року по [INFO] . В обґрунтування заяви [PERSON] посилався на те, що з січня 2014 року по липень 2020 року він постійно спільно проживав однією сім`єю з бабусею [PERSON] за адресою її реєстрації: [ADDRESS] , оскільки вона з 2005 року хворіла на рак, що підтверджується Епікрізом - випискою з історії хвороби № 6944 від 18 грудня 2006 року, який повільно прогресував, внаслідок чого останні 7 (сім) років до своєї смерті потребувала постійного стороннього догляду, нагляду та допомоги. В цей же час він був дитиною, позбавленою батьківського піклування. За життя [PERSON] склала на [PERSON] заповідальне розпорядження на рахунки, які знаходяться в АТ «Ощадбанк». Після смерті бабусі заявник спадщину прийняв, так як заяву про прийняття спадщини подав до нотаріальної контори у встановлений законом строк. Інших спадкоємців, передбачених ст. 1241, ст. 1261 ЦК України, немає. Постановою Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори від 08 лютого 2022 року заявнику відмовлено у виді свідоцтва про право на спадщину за заповідальним розпорядженням у зв`язку з тим, що у заповідальних розпорядженнях спадкодавця в АТ «Ощадбанк» вказано спадкоємця « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Заявник зазначає, що встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини необхідне для реалізації права на спадщину після смерті [PERSON] . Представник заінтересованої особи - Харківської міської ради в судове засідання не прибув, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, судом встановлено, що з січня 2014 року [PERSON] та [PERSON] фактично проживали однією сім`єю разом. Вони вели спільне господарство та побут. Дані обставини підтверджуються як показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] , які проживали в сусідніх будинках, особисто знають [PERSON] та знали [PERSON] . Крім того, [PERSON] є онукою [PERSON] , яка тривалий час хворіла на рак і за життя розподілили своє майно між онуками, а саме на неї склала заповіт на квартиру, а на [PERSON] заповідальне розпорядження на рахунку АТ «Ощадбанк». Після смерті [PERSON] , [PERSON] прийняла спадщину за заповітом у вигляді квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 20 січня 2021 року, виданого державним нотаріусом Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори, але [PERSON] не зміг прийняти свою частку спадщини, оскільки співробітники банку під час складання заповідального розпорядження допустили помилку у прізвищі та по батькові [PERSON] . Свідки також підтвердили, що [PERSON] постійно спільно проживав з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з її похилим віком і загостреннями хвороби допомагав їй у веденні домашнього господарства, покупкою ліків та продуктів харчування, сплатою за комунальні платежі, відвідуванням лікаря. Крім того, ці обставини підтверджуються наявністю у [PERSON] медичних довідок [PERSON] , починаючи з 1968 року. В свою чергу, [PERSON] був дитиною - сиротою, оскільки його матір померла у 2010 році, батько був позбавлений батьківських прав у 2012 році, внаслідок чого, окрім [PERSON] , у нього не було близьких родичів. Суд не має сумнівів у правдивості показань свідків, оскільки вони цілком співпадають з письмовими доказами по справі, а саме: -наявністю у [PERSON] витягу з акту огляду по визначенню проценту втрати працездатності [PERSON] внаслідок трудової травми від 15 березня 1968 року, епікрізу - витягу з історії хвороби [PERSON] № 6955 від 05 січня 2007 року, з якого вбачається, що вона хворіла на рак шлунку; свідоцтва про смерть [PERSON] та інших документів (а.с. 8, 10, 11); -рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради від 17.10.2012 року № 602 про надання [PERSON] статусу дитини - сироти (а.с. 15); -заповідальними розпорядженнями, складеними [PERSON] на [PERSON] , згідно з якими вона заповіла в повному обсязі кошти, що знаходяться на її рахунках (а.с. 31, 32); -постановою Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори від 08 лютого 2022 року, з якої вбачається, що [PERSON] спадщину прийняв після смерті [PERSON] , так як заяву про прийняття спадщини подав до нотаріальної контори у встановлений законом строк, інших спадкоємців, передбачених ст. 1241, ст. 1261 ЦК України, немає (а.с. 33, 34). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Як зазначає Апеляційний суд м. Києва у своєму рішенні від 20.08.2013 р. по аналогічній справі № 22-11122/2013 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини: «Недотримання заявником вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» щодо реєстрації за місцем проживання, не свідчить про те, що він не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.» У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 р., ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року. Частиною 2 ст. 256 ЦПК України визначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.» Аналізуючи встановлені фактичні обставини справи, наведені вище норми закону та судову практику, суд приходить до висновку, що факт постійного проживання однією сімє'ю [PERSON] з [PERSON] на момент відкриття спадщини [INFO] є доведеним належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим,

Outcome: approved