Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до АТ КБ «ПрватБанк», третя особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позов обґрунтував тим, що 17.05.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис № 1419, яким запропоновано звернути стягнення на належне йому нерухоме майно, а саме на одну кімнатну загальною площею 31,51 кв. м та житловою площею 17,80 кв. м, що складає 32/100 ідеальних часток від квартири [ADDRESS] . Оскільки виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема відсутні докази безспірності заборгованості боржника перед кредитором, [PERSON] просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. № 1419 від 17.05.2019 року. Представник [PERSON] - адвокат Саража С.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Представник відповідача та третя особа в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило, а тому з урахуванням ч. 1 ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності учасників справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. За змістом ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Судом установлено, що 30.11.2007 року між [PERSON] та АТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір № K2S4GL00260086, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 52 000 доларів США на купівлю квартири зі сплатою 12,36 % річних, які додатковою угодою № K2S4GL00260086-1/1 збільшилися до 14,04 % річних (а.с. 13-16). Для забезпечення виконання умов кредитного договору 30.11.2007 року між [PERSON] та АТ КБ «ПриватБанк» укладено іпотечний договір, предметом якого є частина квартири, а саме одна кімнатна загальною площею 31,51 кв. м та житловою площею 17,80 кв. м, що складає 32/100 ідеальних часток від квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на праві особистої приватної власності (а.с. 17-22). Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 14.07.2017 року стягнуто з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № K2S4GL0026008 від 30.11.2007 року у сумі 65 356 доларів США 51 цент, на підставі якого 08.02.2019 року видано виконавчий лист та 26.12.2019 року приватним виконавцем Маляр Я.А. відкрито виконавче провадження № [NUMBER] (а.с. 25-27). 17.05.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис № 1419, яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно, а саме частину квартири, яка складається з однієї кімнати загальною площею 31,51 кв. м та житловою площею 17,80 кв. м, що складає 32/100 ідеальних часток від квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на праві особистої приватної власності. За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, виконавчим написом запропоновано задовольнити вимоги АТ КБ «ПриватБанк», які становлять 112 365 доларів США 25 центів, з яких 45 978 доларів США 23 цента - заборгованість за кредитом, 24 721 долар США 94 цента - заборгованість за відсотками та 41 665 доларів США 09 центів - пеня (а.с. 28). При цьому, для вчинення виконавчого напису заявником надано нотаріусу заяву, кредитний договір, договір іпотеки, виписку з особового рахунку боржника, вимогу про усунення порушень за кредитним договором, розрахунковий документ про оплату послуг поштового зв`язку, опис вкладення до листа, установчі документи АТ КБ «ПриватБанк», довіреність представника та його паспорт. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Частиною 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Як роз`яснено у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 цієї постанови роз`яснено, що при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно п. 3.5. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, в редакції яка діяла на час вчинення нотаріальної дії, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Враховуючи, що при зверненні до нотаріуса стягувач не надав належні документи, що є підставою для вчинення виконавчого напису нотаріусом, а також підтверджують безспірність заборгованості боржника на момент звернення та встановлюють прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором у вказаному в заяві розмірі з урахуванням судового рішення, яке набрало законної сили, про стягнення заборгованості в значно меншому розмірі, а нотаріус належним чином не перевірив зміст поданих банком в обґрунтування стягнення документів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а оспорений ним виконавчий напис - визнанню таким, що не підлягає виконанню. При цьому інші доводи [PERSON] не спростовують встановлених у справі фактичних обставин та зроблених на підставі них висновків. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 908 грн. 00 коп.

Outcome: approved