Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12.04.2022 між сторонами у письмовій формі укладений договір позики, за умовами якого відповідач отримала від позивача у позику кошти у сумі 80000 доларів США та 20000 євро, які зобов`язалася повернути у термін до 20.04.2022. Також сторони узгодили, що у випадку прострочення виконання зобов`язання [PERSON] зобов`язується сплатити на користь позивача кошти у розмірі п`яти відсотків від суми позики за весь період прострочення. Указані обставини, на думку позивача, підтверджуються наявністю письмової розписки, особисто складеної та підписаної відповідачем, форма та зміст якої відповідають вимогам закону, встановленим до договору позики. Проте відповідач зобов`язання за договором позики не виконала та позичені кошти позивачеві не повернула. Неодноразові вимоги позивача щодо повернення цих коштів відповідач ігнорує. За таких підстав відповідно до вимог ст. 625, ч. 1 ст. 1048 ЦК України позивач просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 12.04.2022 у сумі 80000 доларів США та 20000 євро, а також штраф у зв`язку з порушенням боржником зобов`язання у сумі 4000 доларів США та 1000 євро. 15.07.2022\~частково задоволено\~заяву позивача\~та забезпечено\~позов у\~даній цивільній\~справі шляхом\~заборони [PERSON] вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження нерухомого майна, а саме: квартири загальною площею 47,7 кв. м, житловою площею 26,3 кв. м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1832860161101. 05.09.2022 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 05.10.2022, наданий учасникам справи строк для подання заяв по суті справи. 05.10.2022 підготовче засідання відкладено на 08.11.2022 у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи. 08.11.2022 за клопотанням представника позивача підготовче засідання відкладено на 30.11.2022. 30.11.2022 за клопотанням представника позивача підготовче засідання відкладено на 21.12.2022. 21.12.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.02.2023. 01.02.2023 судове засідання відкладено на 24.02.2023 у зв`язку з неявкою відповідача. У судове засідання 24.02.2023 позивач [PERSON] та його представник адвокат Янчишин В.Й., належним чином повідомлені про дату, час і місце цього судового засідання, не з`явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його та позивача відсутності, позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити повністю. Заперечень щодо заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не висловив. У судові засідання 01.02.2023 та 24.02.223 відповідач [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася без повідомлення про причини неявки. Правом подання відзиву відповідач не скористалася. Заяв чи клопотань від відповідача не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, приймаючи до уваги повторну неявку в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд прийшов до переконання про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній доказів (постановлення заочного рішення). Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Стаття 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частини 1, 2 ст. 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11\~цього Кодексу. Підставами виникнення\~цивільних прав\~та обов`язків,\~зокрема,\~є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з виконанням договору позики, та регулюються главою 71 ЦК України. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики\~укладається у\~письмовій формі,\~якщо його\~сума не\~менш як\~у десять\~разів перевищує\~встановлений законом\~розмір неоподатковуваного\~мінімуму доходів\~громадян,\~а у\~випадках,\~коли позикодавцем\~є юридична\~особа,\~-\~незалежно від\~суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Суд встановив, що 12.04.2022 [PERSON] особисто написала боргову розписку, у якій зазначила, що позичила у [PERSON] грошові кошти у сумі 80000 доларів США та 20000 євро, які зобов`язалася повернути без відсотків не пізніше як до 20.04.2022. Також у розписці зазначено, що у випадку прострочення виконання зобов`язання [PERSON] зобов`язується сплатити на користь [PERSON] кошти у розмірі п`яти відсотків від суми позики за весь період прострочення. Такі обставини підтверджуються копією розписки від 12.04.2022 (а.с. 9). Відтак суд вважає доведеними обставини щодо укладення між [PERSON] та [PERSON] договору позики від 12.04.2022, за умовами якого позикодавець [PERSON] передав у власність позичальникові [PERSON] грошові кошти у сумі 80000 доларів США та 20000 євро, а позичальник зобов`язалася повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у термін до 20.04.2022 та у випадку прострочення виконання зобов`язання сплатити п`ять відсотків від суми позики за весь період прострочення. Також доведеним є факт виконання позивачем свого зобов`язання за цим договором позики та передача позивачем і отримання відповідачем коштів у сумі 80000 доларів США та 20000 євро. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. При цьому позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України). Також статтею 545 ЦК України\~визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник\~видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Разом з тим відповідач свої зобов`язання за договором позики від 12.04.2022 не виконала та суму позики позивачеві не повернула. Відповідач докази на спростування указаних обставин суду не надала. Стаття 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відтак суд встановив порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики від 12.04.2022 у сумі 80000 доларів США та 20000 євро. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Так, під час укладення договору позики від 12.04.2022 сторони між собою узгодили, що у випадку прострочення виконання зобов`язання [PERSON] зобов`язується додатково сплатити на користь [PERSON] кошти у розмірі п`яти відсотків від суми позики за весь період прострочення. З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що заборгованість [PERSON] перед [PERSON] у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання за договором позики від 12.04.2022 становить 4000 доларів США (80000 доларів США х 5 % = 4000 доларів США) та 1000 євро (20000 євро х 5 % = 1000 євро). За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 12405 грн, що підтверджується квитанцією ID 0213-5522-1980-1088 від 14.07.2022 (а.с. 1). Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Також відповідно\~до ч.\~7,\~8\~ст.\~158\~ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. З урахуванням даних норм закону, враховуючи, що суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, та приймаючи до уваги відсутність клопотань учасників справи про скасування заходів забезпечення позову, суд не вбачає підстав для скасування заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.07.2022.

Outcome: approved