Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-07 00:00:00

До Бобровицького районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю « Дорі Фінанс про стягнення безпідставно отриманих коштів за виконавчим написом нотаріуса. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 24 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною вчинено виконавчий напис № 84961 про стягнення з позивача на користь ТОВ « Дорі Фінанс» заборгованості за кредитним договором в сумі 14307 грн. 30 листопада 2021 року виконавчий напис було пред`явлено до примусового виконання та приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним О.П. відкрито виконавче провадження № [NUMBER]. 10 грудня 2021 року приватним виконавцем Палігіним О.П. було винесено постанову в рамках ВП № [NUMBER] про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] з доходів, які останній отримує у Філії «Пасажирська Компанія» АТ «Українська залізниця». В ході примусового виконавчого провадження по виконанню виконавчого напису на рахунок ТОВ « Дорі Фінанс» було перераховано 14307 грн. 28.01.2022 року приватний виконавець Палігін О.П. виніс постанову про закінчення виконавчого провадження в зв`язку з сплатою боржником заборгованості. Рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 27.06.2022 року у справі №729/195/22 вищезазначений виконавчий напис було визнано таким що не підлягає виконанню. Рішення набрало законної сили 28 липня 2022 року. Як зазначає позивач, ТОВ «Дорі Фінанс» грошові кошти набуті без достатньої правової підстави, а тому на підставі ст.1212 ЦК України мають бути стягнуті з відповідача на користь позивача. За цих обставин позивач просить суд стягнути на його користь безпідставно набуті грошові кошти у сумі 14307 гривень, також стягнути з відповідача судовий збір та витрати понесені на професійну правничу допомогу. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися. Надійшли клопотання про розгляд справи у їх відсутність , позовні вимоги просять задовольнити в повному обсязі, не заперечують щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлені шляхом розміщення оголошення на сайті Бобровицького районного суду , оскільки до суду повертаються конверти з відміткою , що за вказаною адресою відповідач відсутній , дана адреса відповідача зазначена в рішенні суду , в постановах приватного виконавця , інша адреса не відома. , Заяв про відкладення розгляду, розгляд в їх відсутність, відзив на позов не подавали , а тому суд ухвалив розгляд проводити в їх відсутність , на підставі наявних в справі доказів. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд доходить такого висновку. З матеріалів справи вбачається, що 30 листопада 2021 року за заявою стягувача ТОВ «Дорі Фінанс» на підставі виконавчого напису № 84961 вчиненого 12 червня 2021 року, приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним О.П. було відкрито виконавче провадження ВП № [NUMBER], про примусове стягнення з [PERSON] на користь ТОВ « Дорі Фінанс» заборгованості (а.с.14). 10 грудня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним О.П.. була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.15). 28 січня 2022 року приватним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису № 84961 виданого 12.06.2021 року, у зв`язку зі сплатою боржником заборгованості (а.с.16). Рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 27 червня 2022 року (справа № 729/195/22) виконавчий напис № 84961 вчинений 12 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О. В., було визнано таким що не підлягає виконанню. Рішення набрало законної сили 28 липня 2022 року (а.с.10-13). 12 липня 2022 року [PERSON] звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна О. П. із заявою про повернення коштів , проте, згідно відповіді приватного виконавця Палігіна О.П. від 19.07.2022 [PERSON] було відмовлено у поверненні коштів посилаючись на те, що підставою проведення виконавчих дій та вжиття заходів примусового характеру було наявність чинного виконавчого напису обов`язкового для виконання, а тому заява про повернення таких коштів не може бути задоволена. Разом з тим, зазначено, що рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 27.06 2022 року не передбачає повернення стягнутих за виконавчим провадженням коштів (а.с.21). Відповідно до ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Згідно ст.1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. За приписами ч.1 ст.1214 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. З огляду на вищевикладене, враховуючи, що ТОВ «Дорі Фінанс» безпідставно набуло 14307 гривень, які були стягнуті з позивача за виконавчим написом, який було визнано таким, що не підлягає виконанню, суд доходить висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача ТОВ «Дорі Фінанс» вказаних коштів є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд враховує таке. Відповідно до ч.1, 3 ст.133, ст.137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу. Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» і тому, оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, то з відповідача ТОВ «Дорі Фінанс» підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1073 грн.60 коп. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України). Відповідно до ч.4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 5 зазначеної статті, визначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої строни, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.06.2018 у справі №757/47925/15-ц, від 20.06.2018 у справі №127/1284/14-ц, від 27.06.2018 у справі №554/9348/15-ц, від 25.07.2018 у справі №522/4198/ 17-ц, від 23.01.2019 у справі №552/2145/16-ц, від 27.01.2020 у справі № 615/596/18. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Матеріали справи містять ордер на надання правничої допомоги від 11.11.2022 та угоду про надання правничої допомоги від 10.11.2022, укладену між позивачем [PERSON] та адвокатом Чепурною Н. В., згідно якої адвокат зобов`язалася підготувати позовну заяву та представляти інтереси позивача в суді першої інстанції, знайомитися з матеріалами справи, а також користуватися іншими процесуальними правами, встановленими законом, а довіритель зобов`язується здійснити оплату адвокатові за виконані послуги в розмірі домовленому сторонами (а.с.22,26). Як видно із наданого представником позивача розрахунку №1, та квитанції, витрати позивача на професійну правничу допомогу складають 3200 гривень. При цьому, за складання позовної позивач сплатив адвокатові 3200 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 10.11.2022, що підтверджує додана квитанція від (а.с.24-25). Отже з відповідача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу. Позивач звільнений від сплати судового збору , тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved