Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на її утримання аліменти у розмірі не менше 50% усіх заробітних плат прожиткового рівня. Позов обґрунтований тим, що між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано 16.11.2019. Від шлюбу сторони мають дитину: [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки не підтримують та поживають окремо. Дитина проживає з позивачкою. Відповідач ніякої допомоги на утримання дружини не надає. 09.02.2023 ухвалою суду у вказаній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачем 27.02. 2023 надано відзив, у якому він просить позов позивачки задовольнити частково, а саме стягнути з нього аліменти на утримання дружини в розмірі 500 грн., мотивуючи це тим, що він проживає разом зі своїми батьками. Його мати перебуває на обліку як безробітна, а батько є пенсіонером, інвалідом ІІІ групи та перебуває «Д» обліку з діагнозом «Церебральний атеросклероз». Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду вищезазначений відзив. Відповідно до ч.2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16.11.2019, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають дитину: [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] . З довідки №37/06-14 від 21.02.2023 встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований та проживає разом зі своїми батьками [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до листа Татарбунарського відділу Білгород-Дністровської філії Одеського обласного центру зайнятості від 21.02.2023 № 194/02-14, мати відповідача [PERSON] перебуває на обліку як безробітна з 07.02.2023. Батько відповідача [PERSON] є пенсіонером по інвалідності, відповідно до пенсійного посвідчення № [NUMBER] . Згідно довідки №4 від 22.02.2023, виданої сімейним лікарем ФОП [PERSON] , батько відповідача [PERSON] перебуває на «Д» обліку з діагнозом «Церебральний атеросклероз». З квитанцій до платіжної інструкції встановлено, що відповідачем було перераховано через Приват Банк на користь позивачки грошові кошти у наступних розмірах: 2000,00 грн. 22.04.2022, 300,00 грн. 13.08.2022, 1000,00 грн. 05.01.2023, 800,00 грн. 05.10.2022, 500,00 грн. 02.10.2022. Питання утримання дружини батьком дитини врегульовано нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст.\~84\~Сімейного кодексу\~України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною 3 років. Частина 4 ст.\~84\~СК України визначає право на утримання вагітної дружини, а також дружини, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За правилами ч. 1 ст.\~80\~СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст.\~79\~СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Отже, для призначення судом утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років від чоловіка - батька дитини, суд має дослідити, чи проживає з позивачем дитина, матеріальне становище дружини, з якою проживає дитина, правового значення не має, а вирішальним є наявність у чоловіка - батька дитини можливості надавати матеріальну допомогу дружині. При цьому наявність у матері дитини з якою остання проживає будь-якого доходу, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки незалежно від свого доходу, вона отримує право на утриманні від батька дитини, якщо він має можливість надавати таку допомогу. Положеннями ч. 1 ст.\~75\~СК України визначено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи те, що дитина проживає разом з позивачем, а також те, що дитина потребує догляду, суд погоджується з доводами позивача, що у неї виникло право на отримання аліментів від відповідача на утримання починаючи з подання позову до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. Покладаючи на відповідача обов`язок зі сплати аліментів на користь позивача, суд, при визначенні розміру аліментів на утримання дружини, що підлягає стягненню з відповідача, має встановити та врахувати обставини, що мають значення по справі, в тому числі й те, чи має можливість відповідач сплачувати аліменти у визначеному розмірі. Аналізуючи зібрані у справі докази та встановлені судом обставини, суд дійшов до переконання, що відповідач є особою працездатного віку, відтак є фінансово - спроможним, а тому в змозі утримувати матеріально як дитину так і її мати. Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною 3 річного віку в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви 07.02.2023. Задовольняючи позов частково, суд виходить з того, що відповідач має непрацездатного батька, проте сам відповідач є особою працездатного віку, і прохання відповідача про часткове задоволення позову про стягнення аліментів на утримання позивачки саме в розмірі 500,00 грн., посилаючись зокрема на військовий стан та відсутність заробітку, є необґрунтованим та нічим іншим, як ухилення від обов`язку утримувати дружину до досягнення їх спільної дитини трирічного віку, яка у зв`язку з доглядом за дитиною не має змоги на особисте утримання. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З огляду на те, що позивач у відповідності до п. 3 ч. 1 ст.\~5\~ЗУ «Про\~судовий збір» була звільнена від сплати судового збору, тому відповідач сплачує судові витрати на користь держави відповідно до ст. 141 ЦПК України. Одночасно, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до статті 192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом; а також положення статті 185\~СК України щодо обов`язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Outcome: partial