Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах якої діє [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що сімейні стосунки у них з відповідачем не склалися, у зв`язку із відсутністю порозуміння, розходження поглядів на сімейні цінності та розподіл обов`язків, щодо ведення спільного господарства. Протягом останніх двох років вони разом не проживають, спільних дітей не мають, а відтак позивач продовжувати такі шлюбні стосунки не бажає, тому просить шлюб розірвати. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.12.2022 відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак представник позивача - [PERSON] подала суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності та відсутності позивачки. Позов підтримує та просить його задовольнити в повному обсязі, з приводу заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про час та місце судового засідання був неодноразово належним чином повідомлений. Зокрема, судом надсилались повістки про виклик до суду на 16.01.2023, 14.02.2023 та 10.03.2023 на поштову адресу за місцем реєстрації [PERSON] . Проте, такі поштові відправлення повернулись до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Окрім цього, судом було опубліковано оголошення про виклик до суду [PERSON] на сайті судової влади України. Про причини неявки [PERSON] суду не повідомив, відзив на позов не подавав, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв. При визначенні факту належного повідомлення [PERSON] про дату, час та місце судового засідання суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 18.03.2021 (справа № 911/3142/19), де зазначено, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Так само Верховний Суд неодноразово у своїх постановах вказував, що судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження. Відтак, суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку: Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , громадянин Республіки Ірак [PERSON] , [INFO] та громадянка України [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 11.06.2016 у Теребовлянському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області, про що складено актовий запис №67. Згідно Витягу №13744/28-03 від 20.12.2022 про реєстрацію місця проживання наданого на запит суду Управлінням державної реєстрації Тернопільської міської громадянин Республіки Ірак [PERSON] , [INFO] з 30.07.2018 по теперішній час має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Згідно із ст. 26 Конституції України, іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначається правовий статус та закріплюються основні права, свободи та обов`язки іноземців, які проживають або тимчасово перебувають в Україні. Згідно ч. 1 та 2 ст. 58 ЗУ «Про міжнародне приватне право», шлюб між громадянами України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. При цьому, згідно зі ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. В свою чергу, згідно з ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, тобто, в даному випадку правом України. Відповідно до статті 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції. Згідно ст. 24 СУ України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки у судовому засіданні достовірно з`ясовані фактичні взаємини та обставини сумісного життя подружжя, зокрема тривалий час припинення між ними шлюбних відносин, відсутність спільних дітей, мотиви розірвання шлюбу та дійсні причини позову, які у своїй сукупності свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу і сім`ї є неможливим, оскільки суперечить інтересам позивача, враховуючи небажання та неспроможність сторін відновити сімейні відносити, а також відсутність наявних перешкод, передбачених статтею 110 Сімейного кодексу України, приймаючи до уваги, що сім`я повинна будуватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, які втрачені сторонами, суд, з огляду на наведене, приходить до обґрунтованого висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу й вважає за можливе та необхідне позов задовольнити. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 992, 40 грн. судового збору.

Outcome: approved