Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

\~\~\~\~\~\~Позивачка [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить зняти арешт з квартири [ADDRESS] , накладений на підставі ухвали Київського районного суду м. Одеси від 06.05.1999, зареєстрований Першою одеською державною нотаріальною конторою 06.05.1999 за реєстровим № 383, та зареєстрований у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна Першою одеською державною нотаріальною конторою 03.12.2008, реєстраційний номер обтяження: 8255301. \~\~\~\~\~\~Позивачка посилається на те, що 17 вересня 1999 року вона на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого на Регіональній універсальній біржі «Олександр-Н» за реєстраційним № Н/99-02017, набула у власність квартиру [ADDRESS] у [PERSON] . Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 18.07.2007 року у справі № 2-5122/2007 Договір було визнано дійсним та за [PERSON] було визнано право власності на квартиру. Зазначене рішення суду набрало законної сили та є чинним на теперішній час, а право власності [PERSON] зареєстровано у Реєстрі прав власності на нерухоме майно. При цьому, на початку 2022 року у зв`язку з необхідністю реєстрації права власності [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з метою подальшого відчуження квартири [ADDRESS] позивачці стало відомо, що за належною їй квартирою у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна Першою одеською державною нотаріальною конторою 03.12.2008 зареєстровано арешт (реєстраційний номер обтяження: 8255301) на підставі ухвали Київського районного суду м. Одеси від 06.05.1999 року (без зазначення номеру справи) із виказанням про власника такої квартири: [PERSON] , тобто особи, яка продала квартиру [PERSON] на підставі Договору. Київський районний суд м. Одеси листом повідомив, що у провадженні суду перебувала цивільна справа № 2-4370/1999 за позовом [PERSON] до [PERSON] та паспортного відділу РВ ОМУ в Одеській області про визнання таким, що втратив право на житлову площу. Одночасно було повідомлено, що оригінал ухвали суду від 06.05.1999, на підставі якої було накладено арешт на вищевказану квартиру, в архіві суду відсутній. Також було звернуто увагу, що за перевіркою алфавітних покажчиків за 1999-2001 рр. інші цивільні справи, де відповідачем виступав [PERSON] , в архіві суду не значаться. Листом від 27.10.2022 № 2528/01 -20 Одеський державний нотаріальний архів направив представнику позивача належним чином засвідчену копію ухвали Київського районного суду м. Одеси від 06.05.1999 щодо арешту квартири [ADDRESS] та повідомив, що на підставі вищезазначеної ухвали 06.05.1999 за реєстровим № 383 Першою одеською державною нотаріальною конторою накладено арешт на вказану квартиру та відомості щодо зняття арешту в матеріалах справи відсутні. Позивачка вважаємо, що арешт на квартиру [ADDRESS] , накладений на підставі ухвали Київського районного суду м. Одеси від 06.05.1999 Першою одеською державною нотаріальною 06.05.1999 за реєстровим № 383 та Першою одеською державною нотаріальною конторою 03.12.2008, реєстраційний номер обтяження: 8255301 підлягає зняттю. \~\~\~\~\~\~Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.128,\~131 ЦПК України. \~\~\~\~\~\~Представник позивача надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу по суті у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило.\~\~\~ Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило.\~\~\~ При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який повідомлений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника\~\~позивача, що відповідає положенням\~ст. 280-282 ЦПК України, так як\~\~надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.\~ \~\~\~\~\~\~ Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. \~\~\~\~\~\~ У\~судовому засіданні\~встановлено,\~що 17 вересня 1999 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого на Регіональній універсальній біржі «Олександр-Н» за реєстраційним № Н/99-02017, набула у власність квартиру [ADDRESS] у [PERSON] . Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 18.07.2007 року у справі № 2-5122/2007 Договір було визнано дійсним та за [PERSON] було визнано право власності на квартиру. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 06.05.1999, зареєстрованою Першою одеською державною нотаріальною конторою 06.05.1999 за реєстровим № 383, та зареєстрованою у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна Першою одеською державною нотаріальною конторою 03.12.2008, реєстраційний номер обтяження: 8255301, накладено арешт квартири [ADDRESS] . У відповідності до положень статті 41 Конституції України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17 липня 1997 року, визначено, що кожна фізична чи юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, які передбачені законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з ч. 1ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. При цьому, згідно із ч.2 ст. 24 Закону України Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Велика палата Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 року у справі № 755/5072/17 (є публічно доступною у Єдиному державному реєстрі судових рішень) наголошує, що при наявності в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про заборону відчуження спірного майна державний реєстратор не має права здійснювати реєстраційних дій поки таке обтяження не буде зняте. Таким чином, арешт, накладений на підставі вищезазначеної ухвали суду, не дозволяє позивачці реалізувати своє право власності, що порушує її конституційне право на мирне володіння та розпорядження належною їй на праві власності квартирою, набутою нею у встановлений законодавством спосіб. За змістом п. 7 Договору купівлі-продажу [PERSON] гарантував відсутність прав третіх осіб на відповідну квартиру, у тому числі, те, що вказаний об`єкт не знаходиться під арештом. З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. \~\~\~\~

Outcome: approved