Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

22.11.2022 Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. В обґрунтування позову зазначено, що позивачем у період з 01.07.2014 по 01.03.2020 надавались відповідачам послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за адресою: [ADDRESS] . За вказаний період відповідачі, всупереч вимогам ст. ст.\~64,\~67,\~68 ЖК України\~та ст. ст.\~322,\~526 ЦК України, не виконували свій обов`язок щодо здійснення оплати за надані послуги у повному обсязі, внаслідок чого у них перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 24\~866,59 грн. Посилаючись на вказані обставини, Концерн «МТМ» просив стягнути з відповідачів суму заборгованості у розмірі 24\~866,59 грн., а також судовий збір у розмірі 2 481,00 грн. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.12.2022, на підставі п.6 ч.1 ст.186 ЦПК України, у зв`язку із смертю відповідача [PERSON] , відмовлено у відкритті провадження у справі за позовною заявою Концерну «Міські теплові мережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Цією ж ухвалою позовну заяву Концерну «МТМ» до [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи, призначено судове засідання. Представник позивача [PERSON] у судовому засідання позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві. У судовому засіданні відповідач заперечувала проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки вона не є власником квартири, в яку позивачем надавались послуги, за адресою реєстрації місця проживання вона не проживає, послуги не отримувала. У період з 2007 року по 02.03.2020 вона без державної реєстрації проживала за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №02-01-45/23 від 10.01.2023, виданою Виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради. Крім того, просила суд застосувати позовну давність до позовних вимог позивача. Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, у межах заявлених позовних вимог, доходить висновку, що позов Концерну «Міські теплові мережі» підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних обставин. Згідно з п. 1.3 Рішення Виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 25 від 29.01.2009 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» у м. Запоріжжя, починаючи з 01.01.2009 виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено Концерн «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ». Вказані обставини є загальновідомими у межах міста, а відтак не підлягають доказуванню при розгляді цивільної справи. Отже, Концерн «Міські теплові мережі» є юридичною особою, яка надає послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 за № 630, які діяли на час виникнення заборгованості, централізоване постачання гарячої води - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання. Централізоване опалення - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання. Послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання відносяться до комунальних послуг. Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами регулюються\~Законом України від «Про житлово-комунальні послуги», який визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їх права та обов`язки. Відповідно до\~ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,\~споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Пунктом 6 ч. 1\~ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачено, споживач має право\~на не оплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. У відповідності до п. 18 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, які діяли на час виникнення заборгованості, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Пунктом 29 зазначених Правил передбачено, що споживач має право на\~\~зменшення розміру плати у разі\~\~тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] була зареєстрована, за адресою: [ADDRESS] , з 20.06.1984 по 02.03.2020, що підтверджується інформацією Управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 29.11.2022 вих. 04-46/4629, яка надана на запит суду. З позовної заяви та доданих до неї довідки щодо заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води та розрахунку суми позову, випливає, що загальна сума заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які надавалися Концерном «МТМ» за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.07.2014 по 01.03.2020 становить 24\~866,59 грн., та, як зазначає позивач, вказана сума боргу підлягає стягненню із відповідача [PERSON] , яка була зареєстрована за вказаною адресою у зазначений період. Згідно зі ст.ст.\~12,\~13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд вважає неспроможними доводи відповідача стосовно того, що [PERSON] ніколи не проживала за вказаною позивачем адресою, а тому не повинна сплачувати надані Концерном «Міські теплові мережі» послуги, з огляду на таке: Як вже було вказано вище та підтверджується матеріалами справи, [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 01.07.2014 по 01.03.2020. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази того, що [PERSON] інформувала Концерн «МТМ» про те, що вона фактично не проживає за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, а відтак суд вважає, що [PERSON] є належним відповідачем у цій справі і саме з неї підлягає стягненню заборгованість за надані послуги у квартиру житлового будинку, де відповідач зареєструвала своє місце проживання. Таким чином, враховуючи викладені обставини, а також те, що відповідач не виконувала свого обов`язку із своєчасної сплати за надані позивачем послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, не спростувала розрахунок заборгованості, зроблений позивачем, а також не заперечувала не здійснення нею оплат за надані послуги, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Концерну «МТМ» про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води є обґрунтованими. Разом із тим, позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» підлягають частковому задоволенню, оскільки стягненню з відповідача підлягає сума заборгованості у межах строку позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у судовому засіданні. Так, згідно розрахунку заборгованості, який відповідачем належними та допустимими доказами не спростований, заборгованість за надані у квартиру за адресою: [ADDRESS] послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.07.2014 по 01.03.2020 становить 24 866,59 грн. Тобто, Концерн «Міські теплові мережі» нарахував заборгованість за централізоване опалення та постачання гарячої води за період з 01.07.2014 по 01.03.2020. З позовом про стягнення вказаної суми заборгованості позивач звернувся до суду 22.11.2022 (згідно штампу з відміткою суду). Згідно зі\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність\~це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Вона обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку. Згідно з ч. 1\~ст. 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Метою встановлення в законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, можна зробити висновок, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене. Відповідно до\~ст. 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного). За ч. 4\~ст. 267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Як встановлено судом, відповідач зобов`язаний щомісяця здійснювати оплату за житлово-комунальні послуги, а відтак вказані зобов`язання відповідача з оплати житлово-комунальних послуг виникали щомісяця. Розрахунковим періодом для оплати послуг, згідно п. 18 діючих Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, є календарний місяць. Плата за послуги повинна була вноситися не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Тобто, з 21 числа кожного місяця, що слідує за розрахунковим, починається період прострочення оплати наданих у попередньому місяці житлово-комунальних послуг, а отже, і перебіг позовної давності щодо відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі №712/8916/17. Враховуючи викладені обставини, суд доходить до висновку, що позивач пропустив строк позовної давності за вимогами, які виникли з липня 2014 року по вересень 2019 року включно. За ч. 4\~ст. 267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. У вказаній справі відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності, про що зазначено у судовому засіданні. Позивачем не зазначено поважних причин пропуску строку позовної давності за період з липня 2014 року по вересень 2019 року, а також не заявлено клопотання про поновлення цього строку. З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за централізоване опалення та постачання гарячої води з відповідача [PERSON] за період з 01.07.2014 по 01.09.2019, слід відмовити у зв`язку із пропуском позивачем строку позовної давності. Проте, з урахуванням наданого позивачем розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, задоволенню підлягають позовні вимоги у межах строку позовної давності, з урахуванням вимог п. 12\~Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, і стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у період з 01.10.2019 по 01.03.2020, яка у загальному розмірі становить 2\~743,10 грн. За таких обставин, позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» підлягають частковому задоволенню, та з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за централізоване опалення та постачання гарячої води у розмірі 2\~743,10 грн. Крім того, у відповідності з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 272,91 грн.

Outcome: partial