Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-02 00:00:00

Суд звертає увагу учасників процесу, що прізвище судді змінено з Курічової В.М. на Маркєлову В.М. 01.11.2022 АТ КБ «Приватбанк» (надалі - Банк) звернулося до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до протокола автоматизованого розподілу справ між суддями від 02.11.2022 для розгляду справи визначено суд у складі головуючої судді Курічової В.М. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 24.12.2010. Відповідачка при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі-Договір), що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідачки підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Вказує, що Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, але у зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів відповідач станом на 17.10.2022 має заборгованість - 31 008,89 грн, яка складається з: 26 453,90 грн - заборгованість за тілом кредита, 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками, 4 554,99 грн - заборгованість за простроченими відсотками, 0,00 грн - нарахована пеня, 0,00 грн - нарахована комісія. Згідно відомостей, які містяться в інформаційній системі «Реєстр територіальної громади міста Києва», [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15.11.2022 відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін для розгляду справи по суті. У судове засідання представник позивача не з`явився, належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи; подав клопотання про підтримання позовних вимог в повному обсязі та про розгляд справи на підставі наявних письмових доказів, не заперечував проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. 16.01.2023 у зв`язку із неявкою відповідачки суд відклав розгляд справи на 08 год. 00 хв. 03.03.2023. У судове засідання, призначене на 03.03.2023, відповідачка на виклик суду повторно не з`явилась причину неявки суду не повідомила, правом щодо подання відзиву на позовну заяву не скористалась. З урахування думки позивача, суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, установив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Згідно із витягом зі статуту позивач є правонаступником Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», а випискою з ЄДРПОУ та банківською ліцензією підтверджується, що він є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку та має право на здійснення банківських операцій. 24.12.2010 відповідачка підписала анкету-заяву №б/н, у якій підтвердила свою згоду на те, що ця заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і тарифами, правилами користування основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі-Договір). У анкеті-заяві вказала вид картки, яку просить надати - платіжна картка кредитка «Універсальна» (а.с.36). Згідно з наданою довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] 24.12.2010 відбувся старт карткового рахунку № [NUMBER] , 24.12.2010 встановлений кредитний ліміт у розмірі 2 000,00 грн, який 24.12.2010 зменшений до 0,00 грн, 22.02.2011 збільшений до 3 900,00 грн, 06.04.2011 збільшений до 4 500,00 грн, 24.05.2011 збільшений до 5 300,00 грн, 21.06.2011 збільшений до 6 300,00 грн, 16.08.2011 збільшений до 8 300,00 грн,17.08.2011 зменшений до 8 300,00 грн, 30.09.2011 зменшений до 6 300,00 грн, 02.12.2011 збільшений до 8 300,00 грн, 12.05.2017 збільшений до 13 000,00 грн, 25.05.2022 збільшений до 23 000,00 грн, 25.08.2020 збільшений до 30 000,00 грн, 26.11.2020 збільшений до 30 300,00 грн, 27.11.2020 збільшений до 30 500,00 грн, 13.10.2021 зменшений до 30 500,00 грн, 25.10.2021 зменшений до 30 500,00 грн, 01.11.2021 зменшений до 01.11.2021 (а.с.34). Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості за договором б/н від 24.12.2010 має заборгованість - 31 008,89 грн, яка складається з: 26 453,90 грн - заборгованість за тілом кредита, 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками, 4 554,99 грн - заборгованість за простроченими відсотками, 0,00 грн - нарахована пеня, 0,00 грн - нарахована комісія (а.с.7-21). Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» [PERSON] було надано шість кредитних карток, 24.12.2010-09/14, 28.12.2013-10/17, 28.12.2013-12/17, 21.10.2017-10/21, 21.10.2017-10/21, 17.09.2019-08/23 (а.с.35). Отже, 24.12.2010 [PERSON] підписала Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг у Приватбанку, в якій зазначила вид картки, яку отримала, отримала та підписала довідку про умови кредитування, тому була ознайомлена з істотними умовами договору кредитування (а.с. 36, 41). Крім того, 17.02.2021 [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено: тип кредиту - відновлювальна кредитна лінія; розмір процентної ставки за користування кредитом, порядок та строки сплати процентів за користування кредитом, розмір процентної ставки, яка застосовується при невиконанні зобов`язання, тощо (а.с.37-40). Таким чином, між сторонами шляхом підписання анкети-заяви від 24.12.2010 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку укладено кредитний договір. Суд дослідивши та оцінивши письмові докази дійшов висновку про задоволенню позову з огляду на таке. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується лише до тих умов, з якими він ознайомлений. Умови і правила надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк» з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, у разі укладення кредитного договору, проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Із долучених до позовної заяви розрахунків заборгованості за договором №б/н від 24.12.2010, виписки по рахунку за період з 24.12.2010 по 19.10.2022 встановлено, що відповідачка отримувала кошти з кредитної картки, однак не надавала своєчасно та в повному обсязі банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за кредитним договором, яка станом на 17.10.2022 становить 31 008,89 грн та складається з: 26 453,90 грн - заборгованість за тілом кредита, 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками, 4 554,99 грн - заборгованість за простроченими відсотками, 0,00 грн - нарахована пеня, 0,00 грн - нарахована комісія. Отже, позивач довів, що банк надав відповідачці кредитні кошти, встановив ліміт на картку, який змінювався у період користування кредитним коштами, відповідачка здійснювала певні операції з кредитними коштами (проводила перекази через додаток Приват24, знімала готівку в банкоматах, тощо), однак не надавала своєчасно та в повному обсязі банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за кредитним договором. Позивач, звертаючись до суду з вимогами про стягнення заборгованості просив стягнути з відповідача, крім заборгованості за тілом кредиту, заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 4 554,99 грн. Оскільки 24.12.2010 відповідачкою підписано заяву про приєднання до умов та правил надання послуг банку, довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», паспорт споживчого кредиту від 17.02.2021, які містять погоджені сторонами умови кредитного договору, у тому числі процентну ставку та кредитний ліміт, згідно виписки по рахунку встановлено, що відповідачка користувалась кредитними коштами, Банк надав розрахунок та банківську виписку по картковому рахунку, які не спростувала відповідачка, тому суд дійшов висновку про задоволення позову повністю, в тому числі щодо вимоги про стягнення заборгованості за простроченими відсотками. Щодо стягнення судових витрат. Оскільки позов задоволено повністю, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 481,00 грн.

Outcome: approved