Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

12.12.2022 року ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 17.12.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 3617124. 14.06.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги від [PERSON] у сумі 50820,00 грн., з яких: 15000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 35820,00 грн. - заборгованість за відсотками. 12.04.2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] укладено договір позики № 2108030. 11.08.2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №11-08/2021, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги від [PERSON] у сумі 9231,30 грн., з яких: 3000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 4716,30 грн. - заборгованість за відсотками за користування позикою, 1515,00 грн. - заборгованість за відсотками на прострочену позику. Посилаючись на вищевикладене, позивач просив суд стягнути з відповідачки заборгованість за договорами позики № 3617124 від 17.12.2020 року та № 2108030 від 12.04.2021 року у розмірі 60051,30 грн. та судовий збір у розмірі 2481 грн. Ухвалою від 20.12.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. В разі неявки відповідачки просив провести заочний розгляд справи. Відповідачка у визначений строк відзив до суду не направила, у судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, тому, у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Виходячи з викладеного, суд вбачає за можливе розглянути справу по суті за відсутності належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи сторін. Вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого висновку. Так, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 ЦК України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 17.12.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачкою [PERSON] укладено договір позики № 3617124. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання останнім одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, відповідно до п. 11 Договору позики. Згідно п. 1 Договору позики позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Виконуючи взяті на себе зобов`язання, ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відкрив відповідачці картковий рахунок для отримання кредиту в розмірі 15000 грн., що підтверджується договором позики № 3617124 від 17.12.2020 року. Проте, відповідачка, всупереч взятим на себе зобов`язанням, порушила в односторонньому порядку умови договору позики, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» у сумі 50820,00 грн., з яких: 15000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 35820,00 грн. - заборгованість за відсотками. 14.06.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги від відповідачки [PERSON] у сумі 50820,00 грн., з яких: 15000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 35820,00 грн. - заборгованість за відсотками. Із матеріалів справи слідує, що 12.04.2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та відповідачкою [PERSON] укладено договір позики № 2108030. Договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання останньою одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки, відповідно до п. 9 Договору позики, реквізити та підпис сторін. Відповідно до п.п. 2.1 Договору позики, за цим Договором позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник приймає на себе обов`язок повернути також суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього Договору. Згідно п.п. 2.6 Договору позики, позика надається позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої позичальником для цієї цілі в Особистому кабінеті на веб-Сайті Товариства протягом 3 (трьох робочих) днів з дати підписання Договору. Виконуючи взяті на себе зобов`язання, ТОВ «МАНІФОЮ» відкрив відповідачці картковий рахунок для отримання кредиту в розмірі 3000 грн., що підтверджується договором позики № 2108030 від 12.04.2021 року. Проте, відповідачка, всупереч взятим на себе зобов`язанням, порушила в односторонньому порядку умови договору позики, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість перед ТОВ «МАНІФОЮ» у сумі 9231,30 грн., з яких: 3000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 4716,30 грн. - заборгованість за відсотками за користування позикою, 1515,00 грн. - заборгованість за відсотками на прострочену позику. 11.08.2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №11-08/2021, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги від відповідачки [PERSON] у сумі 9231,30 грн., з яких: 3000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 4716,30 грн. - заборгованість за відсотками за користування позикою, 1515,00 грн. - заборгованість за відсотками на прострочену позику. Статтею 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підставі ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 1 ст. 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Згідно ст. 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. На підставі ч. 2 ст. 1054 ЦК України, положення статей 1048 та 1050 ЦК України застосовуються до правовідносин, що виникають за укладеним сторонами договором. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначається вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом. Статтею 525 ЦК України, передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (стаття 611 ЦК України). Судом встановлено, що відповідачка порушила взяті на себе за договорами позики № 3617124 від 17.12.2020 року та № 2108030 від 12.04.2021 року зобов`язання, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідачки 60051,30 грн. заборгованості підлягають повному задоволенню. Також підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідачки на його користь судових витрат по справі в розмірі 2481 грн., так як стягнення вказаних витрат передбачено ст. 141 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved