Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

Позивач звернувся до Хорольського районного суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги\~позивач мотивував\~тим,\~що згідно\~договору позики\~укладеного 10.09.2019\~року між\~сторонами,\~позивач надав\~у борг\~відповідачу до\~10.09.2021\~року грошові\~кошти у\~розмірі 107\~629,\~00\~грн.,\~що є\~еквівалентом 4\~300\~доларів США, згідно офіційного курсу Нацбанку України на 10.09.2019\~року і\~зобов`язався \~повернути цю\~суму в\~доларах США згідно офіційного курсу Нацбанку України на день повернення вказаної суми, на протязі двох років, але не пізніше 10.09.2021 року. Відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконав, в установлений термін кошти не повернув. З огляду на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 190\~959, 77 грн. та судовий збір в розмірі 1\~909,\~60 грн. Процесуальні дії у справі. Ухвалою\~ судді\~ Хорольського районного суду\~ Полтавської\~ області\~від\~ 29.08.2022 \~року відкрито провадження по справі та призначено\~справу підготовчого судового засідання за правилами загального позовного провадження. Ухвалою\~суду\~від\~29.09.2022 року відкладено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 26.10.2022\~\~року\~закрито підготовче\~ провадження у справі та\~ призначено\~ справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 21.02.2023\~року відкладено відкрите судове засідання. У судове засідання представник позивача [PERSON] \~ адвокат\~Жеребенко О.В. не зявилася, надіслала письмову заяву про розгляд справи за їх з позивачем відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач\~ [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином був\~ повідомлений\~ відповідно до ч. 11 \~ст.128 ЦПК України\~про дату, час і місце розгляду справи, відзиву не подав, а тому на підставі\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого заперечень від позивача не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді цієї справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши позицію представника позивача, відповідно до вимог ст.89 ЦПК України з`ясувавши всі обставини справи та надавши їм правову оцінку, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Згідно вимог ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2018 року у справі «Печенізький та інші проти України» встановлено, що принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять її у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Крім цього, кожній стороні має бути забезпечено можливість ознайомитись із зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, у тому числі апеляційною скаргою іншої сторони, та надати власні зауваження з цього приводу. Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. 10.09.2019 року між позивачем [PERSON] (далі позикодавець) та відповідачем [PERSON] (далі позичальник, відповідач) було укладено договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Хорольського районного нотаріального округу Полтавської області Вовк А.М., зареєстрований в реєстрі за №659, відповідно до якого позикодавець передав у власність позичальнику, а позичальник прийняв у власність від позикодавця грошові кошти в сумі 107\~629,00 грн., що є еквівалентом 4 300 доларів США, за офіційним валютним курсом Національного банку України, встановленим на 10 вересня 2019 року та зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів в доларах США за офіційним валютним курсом Національного банку України, встановленим на день повернення вказаної суми, на протязі двох років з моменту укладення цього договору, але не пізніше 10.09.2021 року. Отже, строк для повернення боргу сплив 10.09.2021 року. Згідно п.\~8\~договору у\~разі прострочення\~виконання зобов`язання\~позичальником за\~даним договором\~позичальник зобов`язаний\~сплатити позикодавцю\~суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також щомісяця 5 % від простроченої суми. Відповідно до п. 9 договору у випадку невиконання позичальником зобов`язання за даним договором, даний договір може бути поданий позикодавцем до стягнення. Звернення стягнення за даним договором здійснюється у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса або в судовому порядку. При цьому, відповідачем у вказаний у договорі позики від 10.09.2019 року, борг не повернуто, в зв`язку з чим 11 грудня 2021 року та 15 лютого 2022 року приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Панчишиною С.С. було нотаріально посвідчено заяви-вимоги позивача про виконання порушеного зобов`язання, які надсилалися рекомендованими листами з повідомленням та були повернуті відправнику за закінченням терміну зберігання. Факт отримання грошових коштів підтверджується п.2 вищевказаного договору від 10.09.2019 року, відповідно до якого позивач просить стягнути кошти з відповідача. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей, або інших речей визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором Згідно з ч.1 ст.і 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. В постанові Верховного Суду України від 02.07.2014р. у справі № 6-79цс14 зазначено, що відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. В постанові Верховного Суду України від 18.09.2013р. у справі № 6-63цс13 зазначено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошей. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами було укладено договір позики у відповідності до якого відповідач отримав у борг кошти в сумі 107\~629, 00 грн., які зобов`язався повернути 10.09.2021 року, проте свій обов`язок не виконав, кошти у встановлений сторонами строк не повернув. Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено отримання відповідачем в борг коштів в сумі 107\~629, 00 грн., тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача дані кошти. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, оскільки позичальник своєчасно не повернув суму позики, тому він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року справа №6-49цс12. Судом встановлено, що договором, укладеним між сторонами по справі, передбачено стягнення 5 % щомісячно від простроченої суми. Згідно зі ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Сума боргу за договором позики від 10 вересня 2019 року складає 107\~629, 00 грн. Грошова сума\~відповідно до\~ст.\~625\~ЦК України\~(5\~%\~щомісяця від\~простроченої суми)\~складає 59\~195,95\~грн.,\~оскільки 107\~629 грн. * 5 % * 11 місяців (на момент подачі позову до суду) = 5 381,45 * 11 = 59\~195, 95 грн. Сукупний індекс інфляції розраховуються шляхом множення щомісячних індексів за період існування боргу. Період з 10.09.2021 року по 31.07.2022 року (на момент подачі позову до суду). [Сукупний індекс інфляції] = 101,20% ? 100,90% ? 100,80% ? 100,60% ? 101,30% ? 101,60% ? 104,50% ? 103,10% ? 102,70% ? 103,10% ? 100,70% = 122,424% (за період Вересень 2021 - Липень 2022) [Інфляційні нарахування] = 107 629,00 грн. (сума боргу) ? 122,424% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 107 629,00 грн. (сума боргу) = 24 134,82 грн. Отже, інфляційні втрати складають 24 134, 82 грн. Враховуючи вищевказане, загальна сума боргу, яку слід стягнути із відповідача на користь позивача, складає 190 959, 77 грн. На підставі ст.ст.\~12,\~13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках,\~\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Правильність проведення позивачем розрахунку заборгованості по договору відповідачем належними та допустимими доказами не спростована. На спростування розрахунку заборгованості, наданого позхиивачем, відповідач заперечень відносно позову до суду не подав. З врахуванням\~вказаного,\~суд вважає,\~що зазначена\~сума заборгованості,\~вказана позивачем\~в розрахунку\~заборгованості по\~договору,\~вказаного в\~позовній заяві,\~обрахована вірно\~і,\~оскільки відповідач\~ істотно порушив\~ умови договору, зокрема односторонньо відмовилася від зобов`язання по поверненню отриманої позики, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для примусового стягнення з нього визначеної позивачем заборгованості.\~\~ Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1\~909,\~60 грн. та витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 7 000, 00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved