Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] , Вашківецької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог : Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. В позові вказував, [INFO] в с. Замостя Вижницького району Чернівецької області помер його батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 1,7 в умовних кадастрових гектарах, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яке належало йому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. 22 грудня 1999 р. спадкодавцем було складено заповіт, яким заповідач все своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося, і взагалі все те все те, що буде належати заповідачу на день його смерті, заповів [PERSON] , відповідачці по даній справі. Однак, вона за оформленням своїх спадкових прав до нотаріуса не зверталася. Оскільки на день смерті спадкодавця він проживав разом із спадкодавцем в одному будинку однією сім`єю та вів разом із ним спільно господарство, то на наступний же день після його смерті фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, тому на підставі ч.1 ст. 548 ЦК України в редакції 1963 р., який діяв на момент виникнення даних правовідносин, вважається таким, що прийняв спадщину. Він звернувся до приватного нотаріуса Вижницького нотаріального округу Олійник Ю.М. із заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно. Але постановою вищевказаного приватного нотаріуса №16/02-31 від 23.01.2023 р. у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, що належало спадкодавцю, відмовлено. Причиною відмови стала відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме спадкове майно, що належало спадкодавцю, а саме: сертифіката на право на земельну частку (пай), та свідоцтва про право власності на житловий будинок. Посилався на те, що ним втрачений сертифікат на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданий Вижницькою райдержадміністрацією згідно з рішенням №221 від 04.04.1996 року на прізвище [PERSON] . Просить визнати за ним право на спадкове майно в порядку спадкування, що належало [PERSON] , який помер [INFO] , а саме право на земельну частку (пай) площею 1,7 кадастрових га. без визначення меж в натурі на місцевості та житлового будинку [ADDRESS] Позивач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Позов підтримав просилла його задовольнити. Представник Вашківецької міської ради Вижницького району в судове засідання не з`явився, хоча повідомлений про день, годину та місце слухання справи належним чином, від нього надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі, позов визнав, щодо визнання права власності на спадкове майно за позивачем не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки. Представник Головного управління держгеокадастру України в Чернівецькій області в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки. В клопотанні адресованому суду просить справу розглядати у їх відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що [INFO] в с. Замостя Вижницького району Чернівецької області помер його батько [PERSON] .. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 1,7 в умовних кадастрових гектарах, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яке належало йому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. 22 грудня 1999 р. спадкодавцем було складено заповіт, яким заповідач все своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося, і взагалі все те все те, що буде належати заповідачу на день його смерті, заповів [PERSON] , відповідачці по даній справі. Однак, вона за оформленням своїх спадкових прав до нотаріуса не зверталася, про що свідчить копія спадкової справи . Згідно довідки старости с. Замостя Вашківецької міської ради Вижницького району №85 від 10.08.2022 року, згідно якої - Вижницькою районною державною адміністрацією на ім`я [PERSON] видавався сертифікат [NUMBER], дата реєстрації 29.10.1996 року, підстава для реєстрації - рішення №221 від 04.09.1996 року. Згідно погосподарської книги с. Замостя, особовий рахунок № [NUMBER] за 1991-1995 роки, згідно якої - у господарстві, що розташоване по [ADDRESS] і мало статус колгоспного двору, проживали [PERSON] , [INFO] - голова господарства, [PERSON] , [INFO] - син. З копії довідки старости с. Замостя Вашківецької міської ради Вижницького району №526 від 05.09.2022 року, згідно якої - [PERSON] , [INFO] зареєстрований по [ADDRESS] і є сином померлого там же [INFO] [PERSON] ; В газеті «Вижницькі обрії», випуск №34 (8557) від 25.08.2022 року, у якій розміщено оголошення - втрачений сертифікат на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданий Вижницькою райдержадміністрацією згідно з рішенням №221 від 04.04.1996 року на прізвище [PERSON] , вважати недійсним. В довідці Вашківецької міської ради Вижницького району №530 від 19.09.2022 року, згідно якої - [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований за місцем постійного проживання в будинку [ADDRESS] до настання смерті, яка сталася [INFO] . На день смерті [PERSON] разом з ним в одному будинку проживав та був зареєстрований за місцем постійного проживання - син [PERSON] , [INFO] . У відповіді Головного управління держгеокадастру України в Чернівецькій області за №29-24-0.9-2501/2-22 від 16.12.2022 року зазначено, що відповідно до розпорядження Вижницької районної державної адміністрації від 04.12.1997 року № 466 вартість земельної частки (паю), згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] колгоспу «1 Травня» Вижницького району становить - 2921,57 грн. Як спадкоємець за законом прийняв спадщину, оскільки звернувся до приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Чернівецької області Олійник Ю.М. з заявою про оформлення спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, що залишилась після смерті [PERSON] . Однак не дивлячись на те, що спадщину прийняв своєчасно, спору відносно спадкового майна немає, нотаріус своєю постановою від 23 січня 2023 року №16/02-31 відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом , Відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України. Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВС України від 30.05.2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно). Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. Згідно з п. п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У п.3.5 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» надано роз`яснення, що спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30.05.2008 року №7. Згідно зі ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи , яка померла, до інших осіб. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Таким чином, до позивача, як спадкоємця за законом переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, в тому числі і на право на завершення приватизації спірної земельної ділянки та одержання правовстановлюючого документа на неї. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Таким чином суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. ст. 182, 328, 392, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved