Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно у виді 1/2 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Інша 1/2 частина будинку, фактично, належить [PERSON] - брату її чоловіка [PERSON] . Забудовником цього будинковолодіння був [PERSON] - батько [PERSON] , [PERSON] в 1963-1965 р.р. Дружиною [PERSON] була [PERSON] . 4 листопада 1975 року вона (позивач) з [PERSON] зареєстрували шлюб. [PERSON] з дружиною [PERSON] власними працею та коштами спорудили спочатку підмурок, але [PERSON] в 1967 році помер і надалі цей житловий будинок з господарськими будівлями добудовували вони, в тому числі позивач, всією родиною за свої кошти. Була заведена погосподарська книга на будинковолодіння, де всі вони записані як проживаючі та зареєстровані в ньому. Фактично спільно вели господарство двору, але не здійснили його технічної інвентаризації та державної реєстрації, тому акт прийомки будинку і юридичні документи на нього відсутні. Зазначає, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яку після його смерті фактично прийняла шляхом управління, володіння [PERSON] , яка в подальшому подарувала по 1/2 частині будинку з господарськими будівлями своїм дітям: [PERSON] та [PERSON] . Ще при житті [PERSON] цей будинок було поділено в частках по 1/2 між їх дітьми: [PERSON] та [PERSON] . В зв`язку з цим, були заведені дві домові книжки на дві частини будинку, яким було присвоєно окремі номери, а саме: [ADDRESS] , та [ADDRESS] . Разом з тим, позивач вказує, що всі вони проживали в цьому будинку однією сім`єю, родинами. Так як на другу 1/2 частину спадкового будинку було відкрито окремий особовий рахунок і окрема домова книга на ім`я [PERSON] , тому позивач зазначила його зацікавленою, третьою особою по справі. Позивач зауважує, що [PERSON] прийняв шляхом управління, володіння спадщину після спадкодавців: [PERSON] , [PERSON] , до складу якої входить право власності на 1/2 частину житлового будинку «А» з господарськими будівлями, так як на час їх смерті проживав та був зареєстрований разом з ними. При подачі заяви до нотаріуса 12.07.2022 для реєстрації в Спадковому реєстрі прийняття спадщини після померлого [PERSON] , їй нотаріус пояснила, що для отримання в подальшому свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно спадкодавця [PERSON] їй (позивачу) потрібно буде подати нотаріусу правовстановлюючі документи на будинковолодіння, в іншому разі вона не зможе реалізувати свого законного права на нотаріальне оформлення спадщини, однак правовстановлюючі документи відсутні. Зазначає, що її чоловік - [PERSON] прийняв спадщину після смерті своїх батьків, доглядав їх та вони проживали разом з ними однією сім`єю в вищезазначеному будинку, вона з чоловіком проводили необхідні ремонти в ньому, обробляли земельну ділянку біля нього, однак її чоловік не отримав відповідні документи на будинок, як і вона не зможе отримати у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом на нього, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий будинок. Вона (позивач), як дружина [PERSON] , є спадкоємицею першої черги на спадкове майно спадкодавця [PERSON] , також у них є син - [PERSON] , який подав в Вінницьку районну державну нотаріальну контору заяву про відмову від спадщини після смерті батька на її користь, інших спадкоємців першої черги немає. Фактично, її право на прийняття спадщини реалізоване, вона проживає в цьому будинку, володіє, але має труднощі із здійсненням процедури реєстрації успадкованого майна, що виникли не з її вини. Усунення порушень її прав можливо лише в судовому порядку шляхом визнання за нею права власності на спадкове майно. Встановлення юридичного факту їй потрібно для реалізації її права власності на спадкове майно після смерті її чоловіка [PERSON] . За вказаних обставин позивач просить суд встановити факт прийняття [PERSON] спадщини шляхом вступу в управління та володіння майном у виді житлового будинку, господарських приміщень та споруд, яке залишилось після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] , визнавши за нею (позивачем) право власності на 1/2 частину спадкового майна, а саме вищевказаного будинковолодіння по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] її чоловіка - [PERSON] . Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 28.11.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Витребувано з Вінницької районної державної нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 92). Представник відповідача своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України не скористався. Третя, особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, своїм правом на подачу пояснень щодо позову на підставі ст. 181 ЦПК України також не скористався. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 27.12.2022 закрито підготовче провадження в справі та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 113). В судове засідання учасники справи не з`явились. Позивач подала суду заяву, в якій просить справу розглянути без неї, позов підтримує, просить його задовольнити (а.с. 117). Представник відповідачаО. Форостяна подала суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи без участі представника селищної ради, у вирішенні справи покладається на розсуд суду (а.с. 119 - 120). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] попередньо подав заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити (а.с. 110). Положеннями ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних матеріалів. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Згідно копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 12.07.2022, була заведена спадкова справа № 254/2022 після смерті [INFO] [PERSON] (а.с. 11). [PERSON] та [PERSON] 4 листопада 1975 року уклали шлюб та дружині змінено прізвище на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладенням шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 14). [INFO] в смт Стрижавка Вінницького району померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 15). [INFO] в смт Стрижавка Вінницького району помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 16). Відповідно до копії свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР, [PERSON] був забудовником земельної ділянки в с. Стрижавка, площею 0, 15 га, з присадибного фонду колгоспу «Родина», строк початку та закінчення будівництва 1963-1965 роки (а.с. 17 - 18). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] були [PERSON] та [PERSON] (а.с. 19). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] були [PERSON] та [PERSON] (а.с. 20). Згідно копії записів погосподарського обліку будинковолодіння, двір не відносився до суспільної групи колгоспних дворів, а належав до суспільної групи робочих дворів, головою двору був [PERSON] , членами двору в період з 1961 до 1966 року були також [PERSON] (дружина), [PERSON] (син), [PERSON] (син), [PERSON] (син), [PERSON] (син), в період з 1967 до 1969 року головою двору вказано [PERSON] , про якого міститься запис «помер», членами двору - [PERSON] (дружина), [PERSON] (син), [PERSON] (син), в період з 1971 до 1973 року головою двору вказано [PERSON] , членами двору - [PERSON] (син), [PERSON] (син), [PERSON] (син), [PERSON] (невістка), [PERSON] (внук), в період з 1974 до 1976 року головою двору вказано [PERSON] , членами двору - [PERSON] (син), [PERSON] (син), [PERSON] (невістка), [PERSON] (внук), в період з 1977 до 1979, головою двору вказано [PERSON] , членами двору - [PERSON] (син), [PERSON] (невістка), [PERSON] (син), та [PERSON] (квартирант), щодо [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] міститься запис про вибуття в інше господарство, згідно особистого рахунку № [NUMBER] , згідно цього ж особистого рахунку в період з 1980 до 1982 року [PERSON] вказана головою двору, членами двору - три квартиранти (а.с. 21 - 45, 50 - 53). Згідно копії особистого рахунку № [NUMBER] за 1977 - 1979 р.р. та 1980 - 1982 р.р., надано відомості про робочий двір, де головою двору вказано [PERSON] , членами двору - [PERSON] (дружина), [PERSON] (син) (а.с. 46 - 49, 54 - 57). Згідно копії особистого рахунку № [NUMBER] за 1983 - 1984 р.р., надано відомості про робочий двір, де головою двору вказано [PERSON] , членами двору - [PERSON] (дружина), [PERSON] (син), [PERSON] (мати) (а.с. 58 - 61). Згідно копії особистого рахунку № [NUMBER] за 1982 - 1984 р.р., надано відомості про робочий двір, де головою двору вказано [PERSON] , членами двору - [PERSON] (дружина), [PERSON] (син) (а.с. 62 - 65). Відповідно до копії листа Стрижавської селищної ради Вінницького району від 20.06.2021, виконавчий комітет Стрижавської селищної ради надав вищевказані копії записів погосподарського обліку та зазначив, що з 1985 року погосподарський облік не ведеться, виконавчий комітет Стрижавської селищної ради відомостями не володіє (а.с. 66 - 67). Згідно копії домової книги для прописки громадян, що проживають в буд. [ADDRESS] , зазначено відомості, в тому числі, про реєстрацію за цією адресою [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 68 - 71). Відповідно до копії домової книги для прописки громадян, що проживають в буд. [ADDRESS] , зазначено відомості, в тому числі, про реєстрацію за цією адресою [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 72 - 77). Згідно копії договору дарування від 20.08.1975, посвідченого головою виконкому сільської ради та секретарем виконкому сільської ради, [PERSON] та [PERSON] склали договір, за яким [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв у дар 1/2 жилого будинку, що знаходиться в с. Стрижавка. Будинок належить дарувальнику [PERSON] на підставі запису в погосподарській книзі по Стрижавській сільській раді (а.с. 78). Відповідно до копії договору дарування від 20.08.1975, посвідченого головою виконкому сільської ради та секретарем виконкому сільської ради, [PERSON] та [PERSON] склали договір, за яким [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв у дар 1/2 жилого будинку, що знаходиться в с. Стрижавка. Будинок належить дарувальнику [PERSON] на підставі запису в погосподарській книзі по Стрижавській сільській раді (а.с. 79). Згідно копії відповіді старости Лаврівського старостинського округу на адвокатський запит від 13.07.2022, Стрижавська селищна рада інформує, що рішення селищної ради про виділення земельної ділянки для будівництва та обслуговування будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] - відсутнє, дане рішення було передано до районного архіву; надано копію договору дарування від 20.08.1975, правовстановлюючі документи на вказане вище будинковолодіння на ім`я [PERSON] - відсутні (а.с. 80). Відповідно до копії технічного паспорта на житловий будинок по [ADDRESS] , складеного станом на 18.04.1988, власником будинку вказано [PERSON] , на титульному аркуші зазначено, що акт прийомки та юридичні документи відсутні, до складу будинковолодіння входять: будинок «А», сіни «а», «а-1», «а-2», «а-3», мансарда «М/А», ганки, козирки, балкони, сарай «Б», навіс «б», сарай «В», навіс «в», погріб «п/в», вбиральня «Г», навіс «Д», гараж «Ж», гараж «Е», погріб «П» (а.с. 81 - 84). Згідно адвокатського запиту, адресованого керівнику Вінницького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області ЦЗМУ МЮ (м. Хмельницький) від 19.09.2022 № 46, адвокат Вдовцова Л.К. звернулась до відділу з проханням надіслати надати копії актових записів про смерть [PERSON] , 1910 року народження, [PERSON] - його дружини, 1918 року народження, які проживали в будинковолодінні за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку із наданням адвокатських послуг [PERSON] (а.с. 85). Відповідно до копії відповіді Стрижавської селищної ради Вінницького району від 13.07.2022, адресованої [PERSON] , за результатами опрацювання заяви від 24.06.2022 про надання інформації та документів, які стосуються [PERSON] та [PERSON] , виконавчий комітет селищної ради повідомив, що у заяві не зазначено для яких цілей [PERSON] бажаєте отримати інформацію про майно осіб, зазначених у ній, не додано документів, які б уповноважували її на отримання такого роду інформації (довіреності, витягу з реєстру спадкових справ, ухвали суду про витребування документів, інше). Інформація відповідно до заяви від 24.06.2022 може бути надана їй при наявності відповідної ухвали суду (а.с. 86). З якою саме заявою адвокат зверталася до селищної ради суду не обґрунтовано. Згідно копії рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 15.06.2006, було задоволено позов [PERSON] до Кривошиїнської сільської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, розташоване в с. Колибабенці Хмільницького району Вінницької області (а.с. 87). З якою саме метою та які обставини справи доводяться наданим суду рішенням позивачем не обґрунтовано. Згідно копії спадкової справи № 254/2022 до майна померлого [INFO] [PERSON] , [PERSON] 12.07.2022 звернулась до Вінницької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини її чоловіка [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . [PERSON] 22.08.2022 звернувся до нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті його батька [PERSON] на користь дружини померлого - [PERSON] (а.с. 100 - 107). Оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). З аналізу наведених норм процесуального та матеріального права можна дійти висновку, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Відповідно до роз`яснень п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Так, позивач просить встановити факт прийняття [PERSON] , який помер [INFO] , спадщини шляхом вступу в управління та володіння майном у виді спірного будинковолодіння після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] , в зв`язку з чим позивач претендує на дане майно в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON] . В правовідносинах, зазначених в позовній заяві, доведенню підлягає як коло спадкоємців, що набули права на спадкове майно, яке є предметом позову, так і його належність спадкодавцю, а саме [PERSON] на час відкриття спадщини, а в подальшому її спадкоємцям. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року до вирішення спірних правовідносин, пов`язаних зі спадкуванням такої спадщини, застосовується законодавство, чинне на час відкриття спадщини, зокрема, відповідні норми, у тому числі щодо обсягу спадкової маси та кола спадкоємців за законом ЦК УРСР 1963 року. Спадкування здійснюється за законом і за заповітом (частина перша статті 524 ЦК УРСР). При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (частина перша статті 529 ЦК УРСР). Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК УРСР). Частиною першою статті 549 ЦК УРСР 1963 року визначено дії, що свідчать про прийняття спадкоємцем спадщини: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Підстави набуття права власності на житловий будинок, споруди та належність цього майна особі визначаються законодавством, чинним на час набуття права власності. Законодавством, яке діє на час відкриття спадщини, врегульовано питання спадкування цього майна, а не його належність спадкодавцю. Отже, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності на момент закінчення будівництва будинку. Нормативні акти, чинні на час завершення будівництва спірного будинковолодіння, яке існувало як окреме домогосподарство, згідно наданих суду виписок з погосподарських книг, з 1960 - 1963 р.р. (а.с. 23, 28, 32, 36, 40, 44, на яких вказано рік забудови), передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Та підтвердженням належності житлового будинку певній особі є, в тому числі запис в погосподарських книгах, ведення яких передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обов`язковим. Відповідно до положень ст.ст. 100, 101 Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року, громадяни могли мати у власності житловий будинок. При цьому глава десята цього Кодексу не пов`язувала наявність такого права з його обов`язковою державною реєстрацією. Так, згідно ч. 1 ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Тобто одним із документів, що підтверджує набуття права власності на житловий будинок, що був закінчений будівництвом до 05.08.1992, є виписка з погосподарської книги. З огляду на надані суду виписки з погосподарських книг, які надані позивачем щодо вказаного будинковолодіння, головою домогосподарства спершу було зазначено [PERSON] , в подальшому [PERSON] , де рік забудови зазначався 1960 - 1966 роки, потім (з виписок з 1977 року) домогосподарству було присвоєно два номери, головою за якими були чоловік позивачки [PERSON] та третя особа в справі [PERSON] , членом господарства якого ще за життя була зазначена їх матір [PERSON] , та рік забудови домогосподарства за окремими номерами зазначався «1/2 1976» (а.с. 48, 56, 60, 64). Жодного доказу щодо проведення інвентаризації спірного будинковолодіння до 2012 року, крім копії технічного паспорту станом на 18.04.1988 з вказівкою на власника [PERSON] та рік забудови 1976, яке здійснювалося відповідними відділами бюро технічної інвентаризації, суду не надано, клопотань про витребування інвентарної справи на нього жодним з учасників судового розгляду не заявлялося, відомості про здійснення державної реєстрації прав на нього, в тому числі витяги з відповідних державних реєстрів, суду не надано. За таких обставин, враховуючи також надані суду копії договорів дарування житлового будинку, суд вважає не доведеною обставину належності спадкодавцю [PERSON] , матері чоловіка позивача [PERSON] , спірного будинковолодіння на час відкриття спадщини. Крім цього, спірне майно, згідно наданих позивачем записів з погосподарських книг, було збудоване за життя двох батьків її чоловіка та саме батько чоловіка позивачки до 1966 року був головою домогосподарства, та будь-яких доказів одноосібного прийняття спадщини після його смерті [PERSON] , яку позивач зазначає одноосібним власником будинковолодіння після смерті чоловіка, враховуючи зазначення про спільне проживання з спадкодавцями також їхніх дітей, позивачем не надано. Щодо кола спадкоємців, які мають право на спадкове майно після смерті [PERSON] , звернення будь-кого зі спадкоємців після смерті матері чоловіка позивача [PERSON] до нотаріальної контори позивачем не доводилося, та нею не заперечується, що дії з вступу в управління спадковим майном, а саме спірним будинковолодінням, вчинив також брат чоловіка позивача, а саме залучена до справи позивачем третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] , якого позивач вважає співвласником спірного будинковолодіння в зв`язку з фактичним поділом спадкового майна братами (чоловіком позивачки [PERSON] та третьою особою в справі [PERSON] ) після смерті матері. Тобто позивачкою не заперечується наявність двох спадкоємців після смерті [PERSON] . З огляду на викладене, [PERSON] є належним відповідачем в частині визнання права власності на відповідну частку в спільному майні спадкодавця, однак не залучений позивачем до участі в справі в якості відповідача, натомість залучений в якості третьої особи. Отже, залучений позивачем до участі в справі відповідач, територіальна громада в особі Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, є неналежним відповідачем за заявленими вимогами. Визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад. Такий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 09 вересня 2020 року по справі № 304/1500/17-ц (провадження № 61-1470св20). Суд також враховує правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 19.01.2022 в справі № 280/4/18, якою відмовлено в задоволенні позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування через неналежний склад відповідачів у справі, а саме незалучення спадкоємця до участі в справі. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 березня 2021 року в справі № 226/817/19 (провадження № 61-6327св20) вказано, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження». У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року в справі № 759/19779/18 (провадження № 61-4523св21) вказано, що: «у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування». Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року по справі № 523/9076/16-ц зазначила, що пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Щодо належності спірного майна [PERSON] на час відкриття спадщини після її смерті, позивач, крім іншого, зазначає дві взаємовиключні обставини належності такого майна її чоловіку [PERSON] та тертій особі в справі [PERSON] , а саме вказуючи про вчинення їх матір`ю правочину дарування спірного будинковолодіння та перехід прав на нього не внаслідок зазначеного правочину, а внаслідок спадкування. Отже, за викладених обставин справи, в ході судового розгляду встановлено неналежний склад відповідачів за заявленими позовними вимогами про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом, крім цього, позивачем не доведено належності одноосібно спадкодавцю [PERSON] на час відкриття спадщини вказаного будинковолодіння, в зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі в зв`язку з неналежним складом відповідачів та не доведенням вказаних в позові обставин, на підставі яких заявлено позовні вимоги. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, відповідно до ст. 141 ЦПК України,витрати зі сплати судового збору з відповідача стягненню не підлягають. Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed