Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. [PERSON] , [PERSON] (позивачі) подали до суду позов до [PERSON] (відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Орган опіки та піклування Грабовецько-Дулібівської сільської ради Стрийського району Львівської області, в якому просить: зобов`язати [PERSON] не чинити їм перешкод у спілкуванні з онуком [PERSON] , [INFO] ; визначити їм способи участі у вихованні внука, а саме: систематичні побачення та вільне спілкування з ним без присутності відповідача за місцем його проживання у с. Конюхів, а також визначити дні коли вони можуть забирати внука - перша і третя субота та неділя кожного місяця за місцем їхнього проживання [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору покликаються на те, що 26.08.2017 їх дочка та відповідач зареєстрували шлюб. За час їхнього спільного життя у них народився син [PERSON] . [INFO] їхня дочка померла. Після смерті доньки її чоловік (відповідач) та їх внук продовжили проживати разом з ними у їхньому будинку [ADDRESS] . Позивачка доглядала внука, виховувала його, коли він захворів, то лежала з ним в лікарні. Згодом відповідач знайшов собі іншу жінку, з якою одружився і переїхав проживати до неї. Коли почалася війна, позивачка з онуком виїхала в Польщу та повернулася аж 11.06.2022. Відповідач 20.06.2022 приїхав провідати сина і того ж дня забрав його до себе додому в с. Конюхів, не попередивши їх про це. Вони неодноразово просили відповідача про побачення з онуком, проте відповідач їм відмовляв. Вони вважають, що саме в інтересах дитини слід не позбавляти його можливості у спілкуванні з рідними для нього людьми, біля яких він виріс з народження до трьох років, не порушувати його духовний розвиток. Вони бажають приймати участь у вихованні дитини та спілкуватися з ним. Спілкування з дитиною за адресою: [ADDRESS] не буде для нього несподіванкою і не потребуватиме додаткової адаптації, оскільки він з дня народження зростав і виховувався у них вдома. Представник відповідача [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву (а.с.37-39), в обґрунтування якого покликаючись на те, що після смерті дружини відповідач і надалі проживав з родиною померлої дружини, допомагав по господарству, займався вихованням дитини, відвозив у дошкільний навчальний заклад в с.Журавно. Крім цього, працював та утримував матеріально. Коли відповідач познайомився з іншою жінкою, то повідомив [PERSON] , що хоче одружитися та створити нову сім`ю і сказав, що син буде проживати з ним, а позивачі завжди можуть бачитися з онуком. [PERSON] просила дати трохи часу, щоб дитина ще побула з нею, поки відповідач облаштується на новому місці. Коли [PERSON] переїхав в будинок дружини, постійно приїжджав до сина, так як сумував за ним. Син також хотів до батька, але [PERSON] не хотіла віддавати онука, просила дати ще трохи часу, а потім почала обмежувати їхні зустрічі. Позивачка хотіла, щоб [PERSON] відмовився від сина і вона могла оформити опікунство над дитиною та отримувати державну допомогу. Звісно відповідач не міг на таке погодитися і повідомив, що приїде та забере сина до себе, погодив з позивачами дату та годину свого приїзду. Коли у визначений час [PERSON] приїхав за [PERSON] , виявилося, що дитини немає. [PERSON] повідомив, що бабця з онуком поїхали в монастир, коли повернуться - невідомо. Він намагався додзвонитися до [PERSON] , але її телефон не відповідав. У червні 2022 року [PERSON] приїхав за своїм сином та відкрито забрав його до себе додому. Батько дитини здоровий, не палить, спиртними напоями не зловживає, на «Д» обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не знаходиться. Працює на посаді слюсаря з ремонту автомобілів. За місцем праці та місцем проживання характеризується позитивно. Веде порядний спосіб життя. Створив нову сім`ю, так як хоче, щоб син ріс та виховувався в повноцінній сім`ї, не був позбавлений любові та батьківської турботи. Друга дружина позивача [PERSON] працює старшою медичною сестрою в КНП «Стрийська ЦРЛ», характеризується позитивно. Виховує сина [PERSON] , [INFO] . Помешкання за їхнім місцем проживання утримується в чистоті, охайності та впорядкованості, облаштоване меблями та побутовою технікою. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала повністю, суду пояснила, що вона офіційно працює за кордоном та періодично повертається до України. Бажає бачитися з внуком та брати участь у його вихованні, однак відповідач чинить перешкоди у цьому. Позивач [PERSON] позов підтримав повністю, суду пояснив, що він офіційно не працює. Бажає бачитися з внуком та брати участь у його вихованні, однак відповідач чинить перешкоди у цьому. Представник позивачів позов підтримала повністю, покликаючись на викладені у ньому обставини, та просить суд позов задовольнити. Крім цього, представником позивачів подано додаткові письмові пояснення (а.с.126-129), у яких вона зазначила, що положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини. Батько дитини не повинен зловживати своїм правом на спілкування та на участь у вихованні сина, а повинен поважати право на сімейне виховання та не чинити позивачем перешкод у питаннях, пов`язаних із його вихованням. Позбавлення позивачів права на спілкування й участь у вихованні онука може лишити дитину родинних зв`язків із бабою та дідом, любові, турботи з їх боку. Дитина прихильна до позивачів і сумує через те, що його батько не дозволяє йому бачитися з бабою та дідом. Крім того, не тільки позивачі мають право спілкуватися з онуком, а й він сам має право спілкуватися з бабою та дідом, підтримувати родинні стосунки. Враховуючи те, що відповідач перешкоджає спілкуванню баби та діда з онуком, чим порушує не тільки права позивачів, а й самої дитини, вважає, що в якнайкращих інтересах дитини слід зобов`язати відповідача не чинити позивачам перешкод у спілкуванні з онуком та визначити спосіб участі у вихованні онука саме такий, який заявлений позивачами у позовних вимогах. Відповідач позов визнав частково, суду пояснив, що він офіційно працевлаштований та працює з понеділка по п`ятницю. Визнав, що позивачі є бабою та дідом його сина [PERSON] . Він не заперечує проти їх побачень з внуком, однак у його присутності. Представник відповідача позов визнала частково, суду пояснила, що відповідач не заперечує проти побачень діда і баби з внуком, але лише у його присутності, оскільки він втратив довіру до позивачів через вивезення сина за кордон без його згоди. З часом можливо щось зміниться, а наразі побачення просить встановити у присутності відповідача. Представник третьої особи у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання висновку від 28.09.2022. Заяви, клопотання, подані учасниками справи. Позивачами подано до суду заяву про залучення до участі у розгляді справи в якості третіх осіб службу у справах дітей Жидачівської міської ради та службу у справах дітей Стрийської міської ради (а.с.34, 35), заяву про долучення документів до матеріалів справи та виклик свідків (а.с.85) Представником позивачів подано до суду клопотання про надання можливості ознайомитися з матеріалами справи (а.с.124). Представником відповідача подано до суду клопотання про витребування доказів (а.с.68), клопотання про долучення доказів (а.с.69), клопотання про витребування доказів (а.с.109-110), клопотання про відкладення розгляду справи (а.с.119). Представником третьої особи подано до суду клопотання про долучення документів до матеріалів справи (а.с.57, 62), заяву розгляд справи за її відсутності та підтримання висновку від 28.09.2022 (а.с.102). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 30.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та справу призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження. Залучено до участі у справі Орган опіки та піклування Грабовецько-Дулібівської сільської ради Стрийського району Львівської області як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (а.с. 25-26). Ухвалою підготовчого засідання від 06.10.2022 витребувано з Адміністрації Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетину [PERSON] державного кордону України за період з 01.03.2022 по 30.09.2022 (а.с.90, 103-104). Ухвалою підготовчого засідання від 06.10.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.100). Ухвалою судового засідання від 12.01.2023 відкладено розгляд справи (а.с.120). Ухвалою судового засідання 06.02.2023 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про витребування із Стрийського РУП ГУНП у Львівській області матеріалів досудового розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України (а.с.133, 154-155) Суд, заслухавши аргументи сторін, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] народився [INFO] і його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 22.03.2022 (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про смерть від 22.03.2022 [PERSON] померла [INFO] в м.Львів (а.с.11). [PERSON] подав до Жидачівського районного суду позовну заяву до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, виконавчий комітет Жидачівської міської ради як орган опіки та піклування про відібрання малолітньої дитини [PERSON] (а.с.12-14). Ухвалою від 21.06.2022 відкрито провадження у цивільній справі (а.с.15). Згідно з довідкою Жидачівської ЦРЛ від 28.03.2022 [PERSON] здійснює постійний догляд за своїм онуком [PERSON] , [INFO] , який після смерті матері постійно проживає та зареєстрований біля неї. З усіма захворюваннями хлопчика на прийом зверталась бабуся (а.с.18). Відповідно до матеріалів перевірки по інформації [PERSON] останній 29.03.2022 звертався у ВП №1 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області із заявою про прийняття мір до колишньої тещі [PERSON] , яка перешкоджає заявнику брати участь у вихованні його сина [PERSON] , [INFO]., що частково знайшло своє підтвердження, однак встановлено відсутність ознак кримінального правопорушення та наявність ознак цивільно-правового характеру (а.с.40-41) [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 23.03.2022 у Стрийському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів). Після реєстрації шлюбу прізвище дружини « [PERSON] » (а.с.49). [PERSON] за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, про що свідчать відповідні характеристики (а.с.44, 48). Згідно з довідками Стрийської ЦРЛ від 24.05.2022 [PERSON] на обліку у лікаря нарколога та лікаря-психіатра КНП «Стрийська центральна районна лікарня» не числиться (а.с.45, 46). [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] без реєстрації місця проживання по січень місяць 2022 року, що підтверджується довідкою Жидачівської міської ради від 31.05.2022 (а.с.47). Відповідно до довідки Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №16 Стрийської міської ради Стрийського району Львівської області №154 від 15.09.2022, [PERSON] , [INFO] , відвідує Заклад дошкільної освіти №16 з 29.06.2022. Батько цікавиться питаннями виховання дитини, виявляє цікавість до консультацій і рекомендацій вихователів групи, дотримується режиму дня в ЗДО. Дитини здорова, фізичний та розумовий розвиток відповідає віку, має хорошу пам`ять, приймає активну участь на заняттях, одягнений в чистий одяг, доглянутий (а.с.52). Висновком органу опіки та піклування щодо розв`язання спору визначення способу участі [PERSON] та [PERSON] у вихованні та спілкуванні з онуком [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням ВК Грабовецько-Дулібівської сільської ради Стрийського району Львівської області від 28.09.2022, встановлено, що орган опіки та піклування вважає за доцільне рекомендувати Жидачівському районному суду визначити наступні способи участі у вихованні внука [PERSON] , [INFO] , а саме: побачення та вільне спілкування із внуком бабусі [PERSON] та дідуся [PERSON] в кожну першу та третю неділю місяця за місцем проживання бабусі та дідуся дитини у [ADDRESS] в присутності батька дитини [PERSON] з 10.00 год до 19.00 год. Систематичне побачення та вільне спілкування бабусі [PERSON] та дідуся [PERSON] з внуком [PERSON] на нейтральній території без присутності батька дитини, за попередньою домовленістю з батьком дитини про час, кількість годин, місце та з урахуванням стану здоров`я дитини (а.с.63, 64-66, 91, 92-93). З Акту обстеження умов проживання від 29.09.2022 з метою обстеження умов проживання та виховання дитини [PERSON] , комісією встановлено, що фактів вчинення домашнього насильства чи жорстокого поводження відносно дитини не виявлено. У сім`ї панують тісні сімейні стосунки. Для виховання сина [PERSON] створені всі необхідні умови для проживання і всебічного розвитку (а.с.70). Згідно з актом №30/10-51 та висновками оцінки потреб сім`ї/особи у дитини [PERSON] відсутні будь-які фізичні пошкодження. Він ходить в садок в одну групу разом з сином дружини, бавиться іграшками, у грі використовує причинно-наслідкові зв`язки. У дитини люблячі стосунки з дідусем та бабусею з сторони дружини. Батько дитини здійснює усю фізичну роботу по дому, самостійно водить авто, розуміє свої потреби, вичерпно відповідає на запитання спеціаліста, лагідно спілкується з сином. Батько не вживає алкоголь та тютюнові вироби. Хороші відгуки від сусідів та родичів, що проживають поруч, має постійну роботу. Дитина вільно йде на контакт з батьком. У будинку, де живе дитина, тепло, охайно, дитина одягнена згідно свого віку та сезону, нагодована. Дитина любить батька, має довірливі стосунки з бабусею та дідусем дружини батька (а.с.71-77). З Акту обстеження житлово-побутових умов [PERSON] вбачається, що власником житла є [PERSON] , загальна площа будинку 73 кв.м., житлова 49 кв.м. Зі слів [PERSON] після смерті її дочки [PERSON] , яка наступила 18.02.2020, вихованням та доглядом онука [PERSON] займалася бабуся [PERSON] до 20.06.2022. Батько хлопчика [PERSON] займався з дитиною у вільний від роботи час (а.с.86). З Акту обстеження житлово-побутових умов дитини [PERSON] у будинку [ADDRESS] вбачається, що жодних фізичних пошкоджень на тілі дитини не виявлено. Дитина радісно йде на контакт з батьком. Для виховання сина [PERSON] створені всі необхідні умови для проживання і всебічного розвитку (а.с.70). Відповідно до листа Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 11.10.2022, у період з 01.03.2022 по 30.09.2022 [PERSON] перетинала кордон 31.03.2022 на виїзд і 11.06.2022 на в`їзд на територію України. 26.06.2022 [PERSON] перетнула кордон на виїзд з території України (а.с.107). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] надала суду показання, за змістом яких вона є сусідкою і подругою позивачів. [PERSON] доглядала та виховувала внука, який ріс на її руках. Вона вчила його говорити, різним навичкам з 11 місяців до того часу, коли тато забрав його. Весь час дитина була з позивачкою. Стосунки між сторонами були добрі. До відповідача ставилися гарно, сім`я була зразкова і благополучна. Позивачка доглядала постійно дитину, а батько приїжджав у суботу і в неділю, коли проживав окремо. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] надав суду показання, за змістом яких позивачі є його батьками. Після смерті сестри, дитину виховувала його мати. Батько дитини працював і влаштовував своє особисте життя. Він взяв індивідуальне навчання, щоб допомагати матері з дитиною. Мати їздила з дитиною в лікарню, водила її в садок. Зараз батько перешкоджає у побаченні з дитиною. Вони неодноразово приїжджали в с. Конюхів, де проживає дитина з батьком та у садочок, але побачитися з дитиною не могли, бо їм не дозволяли. Стосунки з відповідачем колись були нормальні, а зараз на контакт він не йде. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] надала суду показання, за змістом яких вона є родичкою позивачів. Батько дитини проживав у позивачів. Після смерті жінки був забезпечений всім. Для нього були створені всі умови проживання. Позивачка хоче приймати участь у вихованні дитини. Бабця доглядала дитину, виходила цю дитину. Батько влаштовував своє життя і часто був відсутній. Батько був біля дитини на початку поки жив з позивачами. Позивачі ставилися до відповідача як до сина. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] надав суду показання, за змістом яких він є родичем позивачів. Після смерті їх дочки, відповідач проживав разом з позивачами. [PERSON] займалася вихованням дитини, яка була забезпечена всіма умовами. Зараз позивачам не дають бачитися з дитиною, чинять у цьому перешкоди. Спочатку з відповідачем були нормальні стосунки, конфліктів і сварок між ними не було. Після того, як відповідач забрав дитину, він не дає змоги з нею бачитися. Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з чиненням батьком дитини перешкод у спілкуванні баби та діда з онуком. Норми права, які застосував суд. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Сімейного кодексу України (далі - СК України), Закону України «Про охорону дитинства» (далі - Закон №2402-III) та Конвенції про права дитини (далі - Конвенція). Так, відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. СК України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (стаття 1 СК України). Частиною 2 статті 2 СК України визначено, що цей Кодекс регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком. Згідно із приписами частин 8, 9, 10, статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Положеннями статті 257 СК України встановлено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки та інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до статті 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. За правилами частини 2 статті 159 СК України суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням ставлення батьків. Згідно з приписами частини 1 статті 8 Закону №2402-III кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини 1 статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з приписами частини 1 статті 18, частин 1, 2 статті 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Також, суд в силу приписів частини 4 статті 10 ЦПК України вважає за необхідне застосувати у цій справі положення статті 8 Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Так, відповідно до положень цієї статті Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод поширюються, у тому числі, і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (рішення ЄСПЛ у справі «Kruskic v. Croatia» від 25 листопада 2014 року, §108). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність» (рішення ЄСПЛ у справі «Bogonosovy v. Russia» від 05 березня 2019 року, § 82). Крім цього, ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року). Також, суд в силу приписів частини 4 статті 263 ЦПК України звертає увагу на подібні правові висновки, висловлені Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 12 квітня 2021 року у справі № 638/12278/15 (провадження № 61-14491сво20), за змістом яких: «Для врахування балансу інтересів у цій справі Верховний Суд звертається до положення статті 257 СК України, згідно з якою баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Тлумачення наведених норм матеріального права у системному поєднанні з прецедентними рішеннями Європейського суду з прав людини дає Верховному Суду підстави вважати, що дід має право на особисте спілкування з дитиною, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати йому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. З урахуванням наведеного, Верховний Суд вважає, що саме збалансування наведених вище прав і гарантій має бути основою для належного виконання рішення суду про участь у спілкуванні дитини з дідом». Подібні за змістом висновки викладено Верховним Судом у постанові від 19 травня 2022 року у справі № 607/9336/20 (провадження № 61-20367св21), вирішуючи питання про права діда та баби на спілкування зі своєю онукою та на участь у її вихованні. Узагальнені фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що відповідач є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , а позивачі бабусею і дідусем цієї дитини. Матвій з народження та до червня 2022 року проживав у житловому будинку разом з татом, дідусем і бабусею, а з червня 2022 року проживає окремо разом з батьком та новою сім`єю останнього. Згоди між відповідачем та позивачами щодо способу участі останніх у вихованні дитини, місця та часу їхнього спілкування з нею не досягнуто. З огляду на ці обставини у позивачів наявні перешкоди в можливості бачитися і спілкуватися з внуком. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Надаючи оцінку аргументам сторін, суд зазначає, що будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї, зокрема дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. Безпосередньо досліджені судом докази, які вказують на наявність звернень відповідача до поліції та суду щодо дій позивачів, у сукупності з показаннями свідків, свідчать про наявність конфлікту між сторонами та перешкод у позивачів у спілкуванні з їхнім онуком. Цю обставину не заперечувала сторона відповідача, хоча і зазначала, що відповідач не проти побачень баби та діда з онуком, однак лише у його присутності. Суд звертає увагу на те, що баба та дід мають право на спілкування з внуком, а також право брати участь у його вихованні, яке відповідає вимогам закону. Водночас, суд зазначає, що забезпечення цього права повинно узгоджуватися з інтересами малолітньої дитини та враховувати якнайкращі її інтереси. Суд зауважує, що наявні у матеріалах справи докази переконливо свідчать про те, що між бабою та дідом з однієї сторони та їхнім онуком існують тісні, довірливі і люблячі стосунки, відтак спілкування між ними та їхні побачення відповідатимуть якнайкращим інтересам дитини. Суду надано висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору визначення способу участі [PERSON] та [PERSON] у вихованні та спілкуванні з онуком [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням ВК Грабовецько-Дулібівської сільської ради Стрийського району Львівської області від 28.09.2022, яким рекомендовано визначити наступні способи участі у вихованні внука: побачення та вільне спілкування із внуком бабусі [PERSON] та дідуся [PERSON] в кожну першу та третю неділю місяця за місцем проживання бабусі та дідуся дитини у [ADDRESS] в присутності батька дитини [PERSON] з 10.00 год до 19.00 год. Систематичне побачення та вільне спілкування бабусі [PERSON] та дідуся [PERSON] з внуком [PERSON] на нейтральній території без присутності батька дитини, за попередньою домовленістю з батьком дитини про час, кількість годин, місце та з урахуванням стану здоров`я дитини. Суд зазначає, що такий висновок носить рекомендаційний характер та не має для суду наперед визначального значення. Аналіз цього висновку дозволяє виснувати, що такий є не обґрунтованим, не містить мотивів, які б переконливо свідчили про те, що зазначені у висновку способи участі баби та діда у вихованні внука відповідатимуть найкращим інтересам останнього, відтак суд вказаний висновок до уваги не бере. Вирішуючи питання щодо способів участі позивачів у вихованні дитини, місця та часу їхнього спілкування, суд враховує вік дитини (чотири роки), тривалий період проживання дитини разом з батьком у іншому житлі (з червня 2022 року), в якому для дитини створені усі належні умови, обстановку та оточення, до якого дитина звикла, а також зважає на графік роботи сторін, тому доходить висновку, що найкращим інтересам дитини відповідатиме побачення позивачів з внуком щосуботи з 12 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин за місцем проживання дитини та його батька [PERSON] . Інші способи, на переконання суду, не відповідатимуть зазначеним судом обставинам, оскільки зміна звичної для дитини обстановки може негативно вплинути на неї, тому такі не відповідатимуть якнайкращим її інтересам. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Також, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, сторони не позбавлені права в майбутньому змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати, насамперед, її інтересам. На підставі статті 51 Конституції України, статей 1, 2, 7, 19, 159, 257, 263 Сімейного кодексу України, статей 8 Закону України «Про охорону дитинства» та

Outcome: partial