Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] в якому просив позбавити [PERSON] і [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , встановити піклування над неповнолітнім [PERSON] , і призначити його [PERSON] , піклувальником над ним. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. У них народився син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тисменицького районного суду від 16 грудня 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З 2010 року відповідач [PERSON] не бачиться з сином, не цікавиться його успіхами, станом здоров`я, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчуванням, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини. Відповідач [PERSON] , останні роки недостатньо займається вихованням сина, не готує йому їжу, протягом останнії трьох років матеріально не забезпечує, дивно себе поводить, а саме палить в різних частинах села вогні, неохайно одягається, відмовляється від психіатричного лікування. Через свій психічний стан піклуватись про сина не може. Вихованням, доглядом, матеріальним забезпеченням дитини займається позивач [PERSON] та дідусь хлопчика [PERSON] . Останні три роки неповнолітній [PERSON] проживає разом із позивачем та знаходиться на повному його утриманні. Неповнолітній [PERSON] самостійно звернувся до органу опіки та піклування з проханням позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] . Після проведення перевірки надано висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав та рекомендовано звернутися до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, просить задовольнити позов на підставах, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник Органу опіки і піклування - Виконавчого комітету Тисменицької міської ради, в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, щодо задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріалами справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. У них народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 14 листопада 2007 року Клубовецькою сільською радою Тисменицького району Івано-Франківської області, актовий запис № 13 (а.с. 6). Відповідно до рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 16 грудня 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням виконавчого комітету Тисменицької міської ради Івано-Франківської області № 01/02-102 від 06 вересня 2022 року затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Згідно висновку № 01/02-102 від 06 вересня 2022 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Тисменицької міської ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 9-11). Рішенням виконавчого комітету Тисменицької міської ради Івано-Франківської області № 01/02-131 від 04 листопада 2022 року затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Згідно висновку № 01/02-131 від 04 листопада 2022 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Тисменицької міської ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 13-15). Згідно характеристики виданої Клубовецьким старостинським округом №2 Тисменицької міської ради [PERSON] , який зареєстрований в [ADDRESS] зарекомендував себе з позитивної сторони, працьовитий, ввічливий, веде здоровий спосіб життя, приймає участь у сільських толоках, являється гравцем місцевої футбольної команди. Скарг щодо нього не поступало. (а.с.7). Згідно акту № 196 від 12 грудня 2022 року обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] , який зареєстрований та проживає в [ADDRESS] разом із батьком [PERSON] , що є власником будинку, сестрою [PERSON] та племінником [PERSON] . В ході обстеження встановлено, що [PERSON] займається вихованням та матеріальним забезпеченням племінника [PERSON] та забезпечує його побут у повсякденному житті. Відвідує батьківські збори у школі, де навчається племінник (а.с.20). Згідно довідки № 05/01-13/199 від 15 грудня 2022 року про те, що [PERSON] працює в Івано-Франківському професійному політехнічному ліцеї на посаді слюсаря-ремонтника з 03 жовтня 2022 року (а.с.21). Згідно довідки №12580-АП-12-2022 від 12 грудня 2022 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.22). Відповідно до висновку № 50 від 02 березня 2023 року, орган опіки і піклування - Виконавчий комітет Тисменицької міської ради вважає за доцільне призначити піклувальником неповнолітнього [PERSON] , [INFO] - [PERSON] . Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей визначається Сімейним кодексом України(ст. 1 СК України). У відповідності до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Ст.150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч.1 ст. 152 СК України). Ст. 164 СК України визначено підстави позбавлення батьківських прав. Згідно із ч.ч. 2 та 4 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Цей захід впливу є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України), тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків (Постанова Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17, провадження № 61-12023св18, Постанова Верховного Суду від 08 травня 2019 року у справі № 409/1865/17-ц, провадження № 61-4022 св 19). Судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Крім того, суд бере до уваги, що Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). П. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачає, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема : не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. На підтвердження родинних відносин позивача та неповнолітнього: [PERSON] , [INFO] , надано свідоцтво про народження дитини (а.с.6), довідку про місце реєстрації та проживання дитини з позивачем (а.с.22). Отож позивач наділений правом на звернення до суду із даним позовом. Суд враховує, що наявність вини належить до обов`язкових умов позбавлення батьківських прав. Відповідно до положень ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Проаналізувавши викладені обставини, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що фактично відповідачі не цікавляться життям своєї дитини, хоч мали таку можливість, всі питання щодо його виховання вирішуються дядьком. Виходячи з вище викладеного, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими, що підтверджені належними доказами, та такими, що підлягають задоволенню. При вирішенні питання про встановлення піклування над неповнолітнім [PERSON] , [INFO] , суд виходить із наступного. Ч.4 ст.19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до ч.5 ст. 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ст.243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми - сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених ЦК України. Згідно з ч.2 ст. 244 СК України при призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Як зазначено у частинах 3 та 4 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою дитиною та піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вони позбавлені батьківського піклування. Ст. 62 цього ж Кодексу визначено, що опіка та піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка їх потребує, або за місцем проживання піклувальника (опікуна). Як встановлено з матеріалів справи, висновком органу опіки та піклування від 02 березня 2023 року визнано доцільним призначити піклувальником неповнолітнього [PERSON] , [INFO] - [PERSON] . Підстав, які унеможливлюють призначення [PERSON] опікуном над його племінником не встановлено в ході судового розгляду. З огляду на вищевикладене, виходячи з інтересів дитини, суд вважає за можливе призначити позивача [PERSON] опікуном над неповнолітнім [PERSON] , [INFO] . Суд зазначає, що згідно частин 2, 3 статті 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. На підставі ст.ст. 182-183 СК України розмір аліментів, які стягуються на утримання дитини, встановлюється судом з урахуванням: стану здоров`я та матеріального становища дитини; стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, виходячи з обов`язку батьків утримувати дітей, конституційного права особи на прожитковий мінімум, суд вважає, що є підстави для призначення аліментів в заявленому розмірі з дати пред`явлення позову згідно вимог ч. 1 ст. 191 СК України. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved