Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

Представник [PERSON] звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги наступним. [INFO] помер батько позивача [PERSON] , [INFO] . Ще за життя, перебуваючи у Державі Ізраїль, [PERSON] склав заповіт відповідно до якого все належне йому майно заповів єдиному сину - позивачу. 16.10.1999 р. спадкодавець уклав шлюб з відповідачем [PERSON] , який не було розірвано до смерті [PERSON] . Прибувши до України позивач займався похованням батька, отримував свідоцтво про смерть , довідку про причини смерті та довідку на отримання допомоги на поховання. Однак в цей час, відповідач не чекаючи завершення строку для прийняття спадщини всіма спадкоємцями, почала розпоряджатися спадковим майном та подала заяву про прийняття спадщини на підставі статті 1241 ЦК України. Разом з тим, відповідач не має права спадкування та повинна бути усунута від спадкування, оскільки, відповідно до заповіту, законодавства Держави Ізраїль, міжнародних актів ратифікованих в Україні позивач є єдиним спадкоємцем [PERSON] . Крім того, відповідач не належить до категорії осіб, які мають право на спадкування з законом на підставі ст. 1241 ЦК України, оскільки займається підприємницькою діяльністю. Відповідач не здійснювала належний догляд за спадкодавцем та вже почала розпоряджатись майном померлого, яке по праву належить позивачу. 01.09.2021 р. на виконання вимог ст. 31 ЦПК України суддею Дарницького районного суду м. Києва винесено ухвало відповідно до якої позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Державний нотаріус Сьомої Київської державної нотаріальної контори Конончук Тетяна Василівна про усунення від права на спадкування за законом передано до Шевченківського районного суд м. Києва за підсудністю. Провадження у справі відкрито 17.01.2022 р., відповідно до приписів ст.ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про ї розгляд за правилами загального позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні заявлених вимог за відсутності доказів, які б свідчили про наявність підстав, з якими законодавець передбачає можливість усунути непрацездатну особу від спадкування за законом. Конончук Т.В. просила слухати справу за відсутності представника Сьомої київської державної нотаріальної контори. Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надавши оцінку наявним доказам суд приходить до висновку, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , про що Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено актовий запис № 5391. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] 18.04.2011 р. у Державі Ізраїль склав заповіт (ізраїльське посвідчення особи № [NUMBER] , український паспорт [NUMBER] , персональний номер [NUMBER] , відповідно до якого заповів усе своє майно, будь - якого роду без виключення, включаючи нерухомість, накопичення депозити, позики, цінні папери, облігації, фонди, резервні фонди, компенсації, включаючи компенсації і/або гранти з Німеччини, і все, що має будь - яку цінність , які є або будуть на день смерті, як в Ізраїлі, так і за кордоном, своєму синові [PERSON] , ізраїльське посвідчення особи [NUMBER] . Також, як свідчать надані докази, 16.10.1999 р. [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім`ї, отримала прізвище чоловіка « [PERSON] » (актовий запис № 1901). З довідки державного нотаріуса Сьомої київської державної нотаріальної контори Конончук Т.В. № 2255/02-14 вбачається, і дана обставина не оспорюється сторонами, що спадщину прийняли, подавши заяву про прийняття спадщини, син померлого [PERSON] та дружина померлого [PERSON] . Як зазначає представник позивача, спадкодавець, як громадянин Ізраїлю, розпорядився належним йому майном, в тому числі і квартирою [ADDRESS] , єдиним спадкоємцем є [PERSON] , а відповідач має бути усунута від спадкування. Спадкуванням згідно до ст. 1216 ЦК України є перехід прав та обов`язків від фізичної особи яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування, відповідно до ст. 1216 ЦК України, здійснюється за заповітом або за законом. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, за положеннями ст.1233 ЦК України. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого цим Законом віку, що дає право на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, та дострокової пенсії, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону, за положеннями ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». В розумінні положень ст. Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» [PERSON] , [INFO] досягла пенсійного віку, отже є непрацездатною особою, незалежно від того, що нею проводиться господарська діяльність (зареєстрована 11.06.2018 р. ФОП [PERSON] ). Відповідно до преамбули Закону України «Про міжнародне приватне право» цей Закон встановлює порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один із своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок. Так, за положеннями ч. 1 ст. 70 Закону України «Про міжнародне приватне право» З урахуванням положень статей 71, 72 цього Закону спадкові відносини регулюються правом держави, у якій спадкодавець мав останнє місце проживання, якщо спадкодавцем не обрано в заповіті право держави, громадянином якої він був. Вибір права спадкодавцем буде недійсним, якщо після складання заповіту його громадянство змінилося. Разом з тим, ст. 71 Закону визначено, що спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, відповідно до вимог ст. 182 ЦК України. Зважаючи на вищенаведені норми матеріального права України, питання щодо спадкування нерухомого майна спадкодавця [PERSON] має здійснюватись за положеннями відповідної глави Цивільного кодексу України, відповідно до яких відповідач має право на обов`язкову частку у спадщині поряд зі спадкоємцем за заповітом. З огляду на це, суд не може покласти в основу рішення доводи представника позивача, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем, а відповідач не має жодного права на спадкове майно. З іншого боку приписами ч. 5 ст. 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від спадкування, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування п. 6 зазначив, що при встановленні факту ухилення від особи від виконання обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Як зазначив Верховний Суду в постанові від 07.07.2021 р. у справі № 509/4286/16-ц для задоволення вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 712/4709/15-ц (провадження № 61-8023св18), від 04 березня 2019 року у справі № 321/1573/17-ц (провадження № 61-45879св18) та від 17 липня 2019 року у справі № 676/5086/15-ц (провадження № 61-25032св19). Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій (постанови Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15 (провадження № 61-1302св18) та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16 (провадження № 61-15926св18). Також колегія суддів зазначила, що для правильного застосування у даній справі положення частини п`ятої статті 1224 ЦК України суди повинні були установити сукупність таких обставин: чи був спадкодавець у безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво; чи знав відповідний спадкоємець про указаний стан спадкодавця та чи потребував останній допомоги саме від указаного спадкоємця. Крім того, підлягають урахуванню також обставини щодо існування у спадкоємця можливостей надавати необхідну допомогу спадкодавцю. Кожна із указаних обставин справи має бути належним чином підтверджена доказами, які подаються сторонами згідно вимог ЦПК України. Так за приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Доказами, відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, за положеннями ч. 1 ст. 77 ЦПК України. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, відповідно до вимог ст. 80 ЦПК України. Разом з тим, матеріали справи не містять жодного доказу того, що спадкодавець був у безпорадному стані, потребував сторонньої допомоги через похилий вік, стан здоров`я тощо, те що допомога [PERSON] йому була потрібна для існування і він її від спадкоємця не отримував. За таких обставин підстави для усунення відповідача від спадкування відсутні. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed