Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що [INFO] помер його брат [PERSON] , заповіту після себе не залишив. Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді 3/40 частин будинку, що знаходиться в [ADDRESS] . 13 квітня 2005 року, його син, [PERSON] , подав до Першої державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після свого батька, на підставі якої була відкрита спадкова справа № 277/2005. Проте [PERSON] своїх спадкових прав не оформив. [INFO] [PERSON] , який не мав родичів першого та другого ступеню споріднення, помер, не залишивши заповіту. При цьому, враховуючи, що [PERSON] на час смерті постійно проживав в м. Києві та з позивачем родинних відносин не підтримував, про його смерть він дізнався тільки в лютому 2022 року. Після чого відразу звернувся до Першої черкаської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте, Постановою № 447/02-31 від 07.04.2022, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану частину будинку, оскільки ним було пропущено строк для прийняття спадщини після померлого [PERSON] . Таким чином, майно, що залишилося після смерті [PERSON] ніхто не прийняв, тому в нього виникло право успадкувати його, як дядькові померлого. При цьому, зазначає, що раніше дізнатися про вказані обставини він не міг, оскільки протягом всього часу з моменту смерті [PERSON] , він проживав в м. Черкаси та не бував в м. Києві, а по телефону померлий спілкуватися не бажав. В свою чергу [PERSON] до м. Черкаси не приїздив та не цікавився успадкованим будинком, за яким позивач доглядав самостійно. Вважає, що строк на подання заяви про прийняття спадщини пропустив з поважної причини, оскільки не знав і не міг знати про смерть племінника. У зв`язку з цим просять суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою від 13 липня 2022 року відкрито провадження по справі та призначено справу до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження. 12.08.2022 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву. 25.08.2022 року позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву. Ухвалою від 24 листопада 2022 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та його адвокат позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та просив у їх задоволенні відмовити з мотивів викладених у відзиві на позов. Заслухавши пояснення сторін, свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] помер брат позивача [PERSON] (Свідоцтво про смерть Серії [NUMBER] , актовий запис № 2843). Заповіту після себе померлий не залишив. Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді 3/40 частин будинку, що знаходиться в [ADDRESS] . 13 квітня 2005 року, син [PERSON] , [PERSON] , подав до Першої державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після свого батька, на підставі якої була відкрита спадкова справа № 277/2005. Проте [PERSON] своїх спадкових прав не оформив. [INFO] [PERSON] , який не мав родичів першого та другого ступеню споріднення, помер, не залишивши заповіту. Так позивач зазначає, що його племінник [PERSON] на час смерті постійно проживав в м. Києві та з позивачем родинних відносин не підтримував, про його смерть він дізнався тільки в лютому 2022 року від знайомих. Після чого відразу звернувся до Першої черкаської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте, Постановою № 447/02-31 від 07.04.2022, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану частину будинку, оскільки ним було пропущено строк для прийняття спадщини після померлого [PERSON] . При цьому, позивач вказує, що раніше дізнатися про вказані обставини він не міг, оскільки протягом всього часу з моменту смерті [PERSON] , він проживав в м. Черкаси та не бував в м. Києві, а по телефону померлий спілкуватися з ним не бажав. В свою чергу [PERSON] до м. Черкаси не приїздив та не цікавився успадкованим будинком, за яким позивач доглядав самостійно. Вважає, що строк на подання заяви про прийняття спадщини пропустив з поважної причини, оскільки не знав і не міг знати про смерть племінника. Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як на підставу пропущення строку для прийняття спадщини позивач посилається, зокрема, на те, що не підтримував відносин з померлим, та про його смерть дізнався випадково. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] пояснили, що вони знали померлого [PERSON] , а його племінника [PERSON] , не знали і не бачили його. Відповідно до ст.1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом статті 1272 Цивільного кодексу України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Верховний Суд України у постанові від 26 вересня 2012 року по справі № 6-85 цс 12 висловив позицію, що правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1- у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2- ці обставини визнані судом поважними. Згідно роз`яснень, що викладені в п. 24 постанови Пленуму ВС України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, зокрема пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, цей строк може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо в указаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд із цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. Отже, правила частини першої статті 550 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини без поважних причин, то правові підстави для вирішення питання про продовження строку для прийняття спадщини відсутні. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 24.01.2020 по справі №192/1663/17 зазначив, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Отже, доказів того, що позивач не знав про смерть спадкодавця та як наслідок наявність потенційного спадкового майна, яке він може успадкувати, в контексті розумних строків, позивачем не надано. Відповідно до ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Таким чином, наведені позивачем обставини не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які можуть бути визнані поважними для продовження строку для прийняття спадщини. Інших підстав, які є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини позивачами не зазначено, доказів суду не надано. Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, поважність причин пропуску шестимісячного строку на подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, а тому позовні вимоги являються необґрунтованими та не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed