Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-09 00:00:00

У листопаді 2022 року адвокат Толстих О.Ю., який діє в інтересах позивача звернувся до суду із вказаним позовом в обґрунтування якого вказав, що [PERSON] працював в Товаристві з обмеженою відповідальністю Спеціалізоване виробниче підприємство Криворіждорвибухпром (далі ТОВ СВП Криворіждорвибухпром) у шкідливих умовах на посаді машиніста бурової установки у період з грудня 2013 року по травень 2017 року. Медичним висновком лікарсько-експертної комісії Державної установи Український науково-дослідний інститут промислової медицини позивачу встановлено професійне захворювання: хронічна попереково-крижова радикулопатія L5, S1, білатеральна з вираженими статико-динамічними порушеннями хребта, м`язово-тонічним та стійким больовим синдромом, рецидивуючий перебіг, парезом лівої стопи, фаза загострення, стан після дискектомії L5-S1 (2016 рік), та інтерламінектомії (15.02.2019 рік). По факту виникнення хронічних професійних захворювань було проведено розслідування про що складено відповідний акт. Висновком МСЕК від 20 квітня 2021 року позивачу первинно встановлено 25 % втрати професійної працездатності з переоглядом 01 квітня 2021 року. Висновком МСЕК від 02 травня 2022 року позивачу встановлено 25 % втрати професійної працездатності з переоглядом 01 квітня 2025 року. Висновком МСЕК від 01 листопада 2022 року позивачу встановлено 50 % втрати професійної працездатності з переоглядом 01 жовтня 2024 року та ІІІ групу інвалідності. Позивач вважає, що підприємство відповідача не створило для нього належних, безпечних, нешкідливих умов праці, порушило норми охорони праці і тому він отримав професійне захворювання, внаслідок якого він став інвалідом, не має змогу вести звичне життя, змушений приймати ліки. Позивач відчуває фізичний біль, зокрема у шийному та попереково-крижовому відділах хребта з іррадіацією в ліву ногу, обмеження рухів у ліктьових та колінних суглобах, оніміння рук, загальну слабкість, задишку, головний біль. Вказані негативні зміни у життя позивача, також впливають на його психологічний стан, оскільки він не може належним чином слідкувати за побутом вдома, що викликає неприхований осуд з боку оточуючих, не має змогу повноцінно приділяти увагу своїм неповнолітнім дітям. У зв`язку із отриманими професійними захворюваннями йому заподіяна моральна шкода, розмір якої позивач оцінює в 195000 грн., яку просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 29 листопада 2022 року судом відкрито провадження у справі та призначене розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Представник відповідача - адвокат Сотніков П.М. скористався правом надання відзиву в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог відмовити. В обгрунтування вказав, вина відповідача у наявності у позивача професійного захворювання не встановлена та не визнана, в Акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 09 лютого 2021 року не встановлено винних осіб, які порушили норми охорони праці. Позивач був обізнаний про шкідливі умови на підприємстві відповідача, при цьому свідомо продовжував працювати в таких умовах тривалий час, отримуючи за це відповідні пільги, компенсацію та більшу оплату. При укладенні трудового договору з підприємством відповідача, позивачу були роз`яснені його права та обов`язки, умови праці, наявність на робочому місці небезпечних і шкідливих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, пільги та компенсації за роботу в таких умовах і [PERSON] свідомо приймав наявні умови праці і усвідомлював можливість нанесення шкоди його здоров`ю, що свідчить про те, що професійне захворювання [PERSON] виникло від його дій, які виражались у тривалому подовженні роботи в шкідливих умовах праці. За роботу в шкідливих умовах праці відповідач надає працівникам гредбачені чинним законодавством пільги та компенсації, а саме: підвищену оплату праці, додаткові відпустки, профілактичне харчування, перераховує до Пенсійного фонду кошти для забезпечення виплати пенсій за віком на пільгових умовах за Списками №1 і №2. ТОВ СВП Криворіждорвибухпром не порушував конституційного права позивача на належні, безпечні, здорові умови праці, позивач самостійно, на власний розсуд обрав місце роботи з шкідливими умовами праці, а тому покладення на відповідача обов`язку щодо відшкодування моральної шкоди за втрату професійної працездатності, отриманої внаслідок свідомих та зважених дій позивача, буде не обґрунтованим. Посилання позивача щодо втрати нормальних життєвих зв`язків не підтверджено жодними документами, а отже є безпідставним та необгрунтованим. Позивачем не надано висновків лікувально-профілактичного закладу або лікарсько-консультаційної чи медико-соціальної експертної комісії про стрес, депресію чи інші негативні прояви психологічного стану, які виникли у нього в результаті професійного захворювання. Розмір моральної шкоди, що заявлений позивачем, є необгрунтованим та значно завищеним, що не відповідає засадам виваженості, розумності і справедливості. Суд, відповідно до ч.5 ст.279\~ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України фіксування\~судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] працював на посаді машиніста бурової установки на підприємстві ТОВ СВП Криворіждорвибухпром у період з 05 грудня 2013 року по 25 травня 2017 року. Звільнений 25 травня 2017 року у зв`язку із виявленням невідповідності виконуваній роботі за станом здоров`я згідно п.2 ст.40 КЗпП України, що підтверджується трудовою книжкою (а.с.27-28). Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 09 лютого 2021 року, проведеного на ТОВ СВП\~Криворіждорвибухпром встановлено обставини виникнення хронічного професійного захворювання позивача: працюючи машиністом бурової установки на буровій дільниці № 2 ТОВ СВП Криворіждорвибухпром в умовах Першотравневого кар`єру ПрАТ Північний ГЗК виконував роботи з керування буровим станком СБШ-250МНА під час буріння свердловин. При цьому внаслідок недосконалості технології відкритого видобутку руди та робочого місця умови праці характеризувались важкістю праці, показники якої перевищували нормативні значення. Згідно Інформаційної довідки про умови праці працівника при підозрі в нього професійного захворювання (отруєння) № 334/4.6-5 від 05.05.2018 року та доповнення до неї № 2207/4.6-9 вих.20 від 15.12.2020 року, підготовлених Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області, підставою для встановлення захворювання [PERSON] послужив профмаршрут: - 06.2004 - 02.2007 - помічник машиніста бурової установки, машиніст бурової установки Петрівського кар`єру ВАТ ЦГЗК; - 08.2009 - 06.2010; 10.2011 12.2013 - машиніст бурової установки ВАТ ММК ім.. Ілліча, ГЗК Укрмеханобр (а.с.8-10). Пунктом 18 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 09 лютого 2021 року причиною виникнення хронічного професійного захворювання є важкість праці: робоча поза (незручна) становить: 30,6 % при нормативному значенні до 25 %; нахили тулуба (вимушені, більше 30°), кількість за зміну 148 при нормативному значенні до 100; маса вантажу, що постійно підіймається і переміщується вручну 38 кг при нормативному значенні до 30 кг згідно з ДСН та П Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу, затвердженими Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 року № 248. Згідно довідки МСЕК від 20 квітня 2021 року позивачу первинно встановлено 25 % втрати працездатності (радикулопатія) з 05 травня 2021 року по 01 травня 2022 року з наступним переоглядом 01 квітня 2022 року. Відповідно до рекомендацій, позивач потребує забезпечення лікарськими препаратами та виробами медичного призначення (а.с.11). Згідно довідки МСЕК від 02 травня 2022 року позивачу повторно встановлено 25 % втрати працездатності (радикулопатія) з 01 травня 2022 року по 01 травня 2025 року з наступним переоглядом 01 квітня 2025 року. Відповідно до рекомендацій, позивач потребує медикаментозного лікування та забезпечення виробами медичного призначення (а.с.13). З медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 14 липня 2022 року за № 1183 вбачається, що позивачу були встановлені професійні хронічні захворювання: хронічна попереково-крижова радикулопатія L5, S1, білатеральна з вираженими статико-динамічними порушеннями хребта, м`язово-тонічним та стійким больовим синдромом, рецидивуючий перебіг, парезом лівої стопи, фаза загострення. Стан після дискектомії L5-S1 (2016 рік), та інтерламінектомії (15.02.2019 рік) (а.с.24-25). Згідно довідки МСЕК від 01 листопада 2022 року позивачу повторно встановлено 50 % втрати працездатності (радикулопатія), ІІІ група інвалідності з 24 жовтня 2022 року по 01 листопада 2024 року з наступним переоглядом 01 жовтня 2024 року. Відповідно до рекомендацій, позивач потребує медикаментозного лікування та забезпечення виробами медичного призначення (а.с.14). Статтею 3 Конституції України\~передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті\~43, частина 1 статті\~46 Конституції України\~передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до\~статті 153 КЗпП України\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.\~Статтею 173 КЗпП України\~закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно частин 1,3 ст.3 Закону України Про охорону праці, роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець\~несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Згідно ст.173\~КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Так, відповідно до ч.2 ст.153\~КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1\~КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст.237-1\~КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок нещасного випадку під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я через виникнення у нього професійних захворювань, спричинених негативними виробничими факторами, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Зупиненням, а в подальшому й скасуванням права громадян, що потерпіли від нещасних випадків на виробництві, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.237-1\~КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Як зазначено в п.4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Судом встановлено, що у зв`язку з отриманими професійними захворюваннями [PERSON] первинно встановлено втрата професійної працездатності 25 %, а в подальшому 50 % втрати професійної працездатності, ІІІ групу інвалідності, в наслідок чого позивач потребує медикаментозного лікування, його турбує стійких біль, він відчуває слабкість, що призводить до негативних змін та зниження якості його життя. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України ''Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди "№ 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань(фізичних,душевних,психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості,можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, суд враховує період роботи позивача в шкідливих умовах, характер отриманих професійних захворювань, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, стан здоров`я потерпілого, тяжкість та невідворотність вимушених змін її життєвих і виробничих стосунках, і вважає необхідним визначити розмір компенсації в сумі 130\~000 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди у розмірі 195 000 грн., то суд приходить висновку, що така сума належним чином не вмотивована, є значно завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві моральної шкоди. Відповідно до\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 1300 грн., оскільки позивач при зверненні до суду був звільнений від його сплати.

Outcome: partial