Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого вказала, що 29 травня 2015 року вона зареєструвала з відповідачем шлюб, у якому [INFO] народився син [PERSON] . З березня 2020 року вони проживають окремо одне від одного і не ведуть спільного господарства. Шлюбні стосунки з відповідачем були фактично припинені через різні погляди на сімейне життя. З цих обставин між ними постійно виникали сварки, навіть з незначного приводу, які негативно впливали на її психологічний стан. Вони неодноразово намагалися примиритися. Але минав час, і вони знову починали сваритися з будь-якого приводу. гвідносини, живуть окремо одне від одного, спільне господарство не ведуть. Вказуючи на те, що збереження щлюбу не відповідає її інтересам, позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Сторони до суду не з`явилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином, письмово повідомили суд про розгляд справи в їх відсутність, при цьому позивач вказала, що вона наполягає на позові, а відповідач що він визнає позовні вимоги. Згідно із ухвалою суду від 02.02.2023 у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 29 травня 2015 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 144, у якому [INFO] народився син [PERSON] , який проживає разом з матір`ю. Шлюбно-сімейні стосунки сторони припинили з березня 2020 року. Вказані обставини встановлені на підставі копій свідоцтв про шлюб сторін, про народження дитини, довідки про склад сім`ї позивача. Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України основною засадою, на якій ґрунтується шлюб, є вільна згода жінки та чоловіка. У шлюбі дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ч.1 ст.55 СК України. Згідно із ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, а примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною четвертою ст.4 СК України закріплено та ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на повагу до приватного та сімейного життя, що включає в себе захист права на розірвання шлюбу у спосіб та в порядку, передбачені законодавством. Зокрема, згідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно за ст.112 СК України суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до\~уваги вищенаведене\~та те,\~що шлюб\~сторін фактично\~розпався три\~роки тому,\~примирення сторони\~вважають неможливим,\~позивач наполягає\~на розірванні\~шлюбу,\~відповідач не\~заперечує проти\~розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім`ї не відповідало б їх інтересам та суперечило б моральним засадам суспільства, тому їх шлюб підлягає розірванню. Спір майнового характеру сторонами не заявлений. Питання щодо місця проживання та забезпечення дитини між сторонами врегульовано. За приписами ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище.\~ Позивач не заявила про відновлення її дошлюбного прізвища. На підставі ст.ст.110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved