Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] пред`явив до суду позов до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Тернопільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження. В позовній заяві вказував на те, що [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , який було розірвано на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.05.2018. У даному шлюбі народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Весною 2022 року [PERSON] повідомила позивача, що останній є біологічним батьком її дочки [PERSON] . Вказане також підтвердила молекулярно-генетична експертиза. Враховуючи те, що в актовому записі про народження дитини батьком вказано [PERSON] , хоча біологічним батьком дитини є він, а тому просив суд визнати його батьком неповнолітньої дитини [PERSON] та внести відповідні зміни до актового запису про народження. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 листопада 2022 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.02.2023, постановленою у судовому засіданні та занесеною до протоколу судового засідання, підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача [PERSON] - адвокат Світлик О.М. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, які наведені у позові. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився із невідомих на те суду причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, проте 26.12.2022 подала письмову заяву у якій визнала позовні вимоги у повному обсязі та просила розгляд справи проводити без її участі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Тернопільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ветлінська Л. у судове засідання не з`явилась, проте 30.11.2022 та 14.02.2023 подала письмові заяви про розгляд справи без її участі. Свідок [PERSON] , яка є матір`ю позивача, у судовому засіданні вказала на те, що про те,що у неї є внучка [PERSON] , дочка її сина [INFO] вона взнала у лютому 2022 року від свого сина. Вона дуже любить свою онуку, [PERSON] дуже схожа на неї. Мати [PERSON] вона також знає, оскільки [PERSON] є сестрою дружини старшого сина свідка. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідка, дослідивши письмові докази, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних обставин. 15 травня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 08.09.2005, розірвано на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області. У шлюбі [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилась дочка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видано Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції 14.06.2012. Відповідно до вимог ст.122 Сімейного кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 18.09.2019, [PERSON] та [PERSON] 18 вересня 2019 року зареєстрували шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». У відповідності до ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно п. 6.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має виходити зі змісту ч. 2 ст. 128 СК України, відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Згідно Висновку експертного дослідження № ЕД-19/114-22/14375-БД від 02.09.2022, [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком дитини - [PERSON] , [INFO] . Ймовірність даної події складає 99,999 %. Європейський суд з прав людини у рішенні від 17 травня 2007 року у справі «Jevremovic v. Serbia» зазначив, що у відповідності до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод під час розгляду скарги про встановлення батьківства суди мають приділяти особливу увагу інтересам конкретної дитини. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України. У Постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Європейський суд з прав людини зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року). Так, батьківство [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , підтверджено матір`ю дитини, яка є відповідачем по справі та молекулярно-генетичним дослідженням. Відповідно до ст. 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу III Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. З огляду на п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за №55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, оскільки під час судового розгляду знайшов своє підтвердження факт того, що позивач є біологічним батьком дитини. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 гривень, в рівних частках по 496,20 гривень.

Outcome: approved