Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до Глибоцького районного суду Чернівецької області із позовом до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги мотивує тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 04.10.2022 року було пошкоджено його транспортний засіб марки «ВАЗ 2107», державний номерний знак « [NUMBER] ». 12.10.2022 року. Постановою Глибоцького районного суду Чернівецької області водія [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Дана постанова набрала законної сили 25.10.2022 року. За таких обставин, вважає, що оскільки вина відповідача [PERSON] була встановлена, а в результаті вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, йому було завдано значної майнової та моральної шкоди, тому саме [PERSON] зобов`язаний нести цивільно-правову відповідальність за завдану шкоду. Вказує на те, що відповідно до полісу №АР/6133816 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та загальнодоступної інформації, яка міститься в Єдиній централізовані базі даних МТСБУ, щодо чинності полісу на момент скоєння ДТП, 04.10.2022 року, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу автомобіля марки «ВАЗ 2107», д.н.з. « [NUMBER] », позивача [PERSON] на момент скоєння ДТП була застрахована в ТОВ «Страхова компанія «Гардіан». Полісом №АТ/2086795 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та загальнодоступної інформації, яка міститься в Єдиній централізовані базі даних МТСБУ, щодо чинності полісу на момент скоєння ДТП, 04.10.2022 року, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу автомобіля марки «BMW 320D», д.н.з. « [NUMBER] », [PERSON] на момент скоєння ДТП була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта», яка відшкодувала йому вартість відновального ремонту керованого ним транспортного засобу марки «ВАЗ 2107», д.н.з. « [NUMBER] » в результаті його пошкодження 04.10.2022 року після ДТП. Разом з тим, позивач [PERSON] зазначає, що внаслідок ДТП зазнав моральної шкоди, яку він оцінює у 15 000 грн., яка полягає у душевних хвилюваннях та моральних стражданнях, які він зазнав із пошкодженням, а фактично знищенням майна. Визначену моральну шкоду, просить стягнути з відповідача [PERSON] . Також просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у сумі 3 868,14 грн., саме ця сума була витрачена ним на відновлення свого стану здоров`я, так як ним ці кошти були витрачені на ліки при стаціонарному лікуванні після ДТП. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позов та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] , позов не визнав вказавши, що виплата, яка була визначена страховою компанією йому виплачена, заперечив щодо задоволення моральної та матеріальної шкоди з нього, оскільки така шкода нічим не доведена. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Відповідно до ч.3 ст. 386 ЦК України власник права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо). Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст.1187 ЦК України). Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала і цивільно-правова відповідальність якої застрахована на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», можливе лише за умови, якщо згідно із цим законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених ст.37), або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, судом встановлено, що [PERSON] 04.10.2022 року о 16 год. 00 хв., в смт.Глибока, по вул. Чорновола, Чернівецького району Чернівецької області, керуючи транспортним засобом марки «BMW 320D», державний номерний знак « [NUMBER] » , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого допустив зіткнення із автомобілем марки «ВАЗ 2107», державний номерний знак « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] . Постановою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 12.10.2022 року відповідач [PERSON] визнаний винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Крім того, становлено, що на момент ДТП, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу автомобіля марки «BMW 320D», д.н.з. « [NUMBER] », [PERSON] була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта», яка відшкодувала [PERSON] вартість відновального ремонту керованого ним транспортного засобу марки «ВАЗ 2107», д.н.з. « [NUMBER] » в результаті його пошкодження 04.10.2022 року після ДТП. Відтак, позивачеві виплачено страхове відшкодування у повному розмірі, що у свої сумі не є меншою від фактичного розміру завданої шкоди та є достатнім для повного відшкодування завданої відповідачем шкоди. За змістом ст.24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, які пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів. Зазначені в ньому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Встановлено, в результаті ДТП будь - яких тілесних ушкоджень позивачу [PERSON] заподіяно не було. Разом з тим, звертаючись до суду із позовом позивач [PERSON] вказує на те, що в наслідок ДТП його стан здоров`я погіршився, тому він був доставлений до медичного закладу на наступний день. З наданих позивачем доказів судом встановлено, що він є інвалідом третьої групи загального захворювання. Травм внаслідок ДТП - не отримував, записом лікаря підтверджено, що стан його здоров`я погіршився внаслідок ДТП та він був госпіталізований до лікарні. Разом з тим, позивач [PERSON] не надав суду доказів на підтвердження того, що він проходив лікування внаслідок вищезазначеної ДТП. Тому суд вважає, що в цій частині позов задоволенню не підлягає, так як позивачем не доведено заподіяння матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відповідачем, а тому вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди не підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті. Частиною 2 статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 3 роз`яснень Верховного Суду України, сформульованих у постанові пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», - «Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків». Позивач стверджує, що внаслідок ДТП було не лише пошкоджено його транспортний засіб, а й спричинено йому моральну шкоду, яка виявилася у порушенні його звичайного ритму життя. Більше того, [PERSON] в добровільному порядку відмовляється відшкодовувати завдані ним збитки та моральну шкоду. Таким чином, беручи до уваги встановлену судом винуватість [PERSON] у вчиненні ДТП за участю потерпілого [PERSON] , враховуючи наявність причинного зв`язку між шкодою заподіяною внаслідок ДТП і протиправним діянням [PERSON] , що спричинили ДТП, в результаті якого транспортний засіб «ВАЗ 2107», державний номерний знак « [NUMBER] », володільцем якого є [PERSON] , зазнав значних технічних ушкоджень, у зв`язку із чим він не мав можливості користуватися ним протягом тривалого проміжку часу, в результаті чого останньому було завдано моральних, психічних та душевних переживань, що негативно вплинуло на його звичайний уклад життя, та спричинило виникнення моральної (немайнової) шкоди, суд вважає, що реальною, розумною і справедливою, на погляд суду, буде сума моральної шкоди, що підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі 5000 гривень. Виходячи із наведеного,

Outcome: partial