Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК\~«ЄАПБ»)\~звернулося до\~суду із\~позовом,\~у якому\~просить стягнути\~з відповідача\~ [PERSON] \~суму заборгованості\~за кредитним\~договором №\~510/5255581СК\~від 12\~вересня 2018\~року у\~розмірі 41\~027,47\~грн,\~з яких:\~24\~258,06\~грн \~сума заборгованості\~за основною\~сумою боргу;\~16\~169,41\~грн \~сума заборгованості\~за відсотками;\~600,00\~грн \~сума заборгованості\~за пенеюта судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на те, що [PERSON] уклав з акціонерним товариством «Таскомбанк» (далі AT «ТАСКОМБАНК») Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 510/5255581СК від 12 вересня 2018 року (далі Кредитний договір), підписанням якого акцептував публічну пропозицію AT «ТАСКОМБАНК», яка розміщена на вебсайті банку: www.tascombank.com.ua та беззастережно приєднався до умов Договору. Строк дії кредитного ліміту за Кредитним договором становить 365 днів з моменту повідомлення банком про факт встановлення Кредитного ліміту. При цьому після закінчення зазначеного періоду, строк дії Кредитного ліміту автоматично пролонгується, окрім випадків: якщо банк прийняв рішення не продовжувати строк дії Кредитного ліміту; направлення клієнтом до банку письмової заяви про відмову від користування лімітом Кредитної лінії та/або про закриття Поточного рахунку. 02 грудня 2021 року між AT «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № НІ/11/6Ф від 02 грудня 2021 року (далі Договір факторингу), у відповідності до умові якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) AT «ТАСКОМБАНК» фінансування, а AT «ТАСКОМБАНК» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу № НІ/11/6Ф від 02 грудня 2021 року Реєстру прав вимоги, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 41 027,47 грн, з яких: 24 258,06 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 16 169,41 грн сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. сума заборгованості за щомісячними процентами; 600,00 грн сума заборгованості за пенею. Згідно п. 2.3. Відступлення Права Вимоги і всіх інших прав, належних AT «ТАСКОМБАНК» за кредитними договорами, договорами поруки та їх перехід від AT «ТАСКОМБАНК» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийомупередачі Реєстру Прав Вимог згідно Додатку № 2, але не раніше здійснення оплати ТОВ «ФК «ЄАПБ» згідно п. 3.1 цього Договору, після чого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає кредитором по відношенню до Позичальників стосовно Боргу та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийомупередачі Реєстру Прав Вимог підтверджує факт переходу від Клієнта до ТОВ «ФК «ЄАПБ» Прав Вимоги Боргу та є невід`ємною частиною Договору факторингу. Таким чином, представник позивача посилається на те, що [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 510/5255581СК від 12 вересня 2018 року в сумі 41 027,47 грн. Ухвалою судді від 18 січня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» не з`явився, подав клопотання. у якому просив судові засідання проводити за його відсутності, не заперечив щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву не надав суду. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. За вказаних обставин, з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, доходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 11 вересня 2018 року відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту за карткою «Велика П`ятірка», згідно якого йому відкрито кредитну лінію в AT «ТАСКОМБАНК» на суму до 100 000 грн на строк 12 місяців з автоматичною пролонгацією на споживчі цілі; реальна річна процентна ставка: 40,43 відсотків річних; пеня відсутня; штраф 100 грн за кожен факт. 12 вересня 2018 року відповідачем [PERSON] підписано заяву про приєднання до публічної пропозиції AT «ТАСКОМБАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 510/5255581СК, згідно якої він надав дозвіл на відкриття поточного рахунку у гривні № [NUMBER] , операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів У розрахунку заборгованості за кредитним договором № 510/5255581СК від 12 вересня 2018 року, який складено станом на 31 грудня 2022 року представником ТОВ «ФК «ЄАПБ», вбачається, що за період з 02 грудня 2021 року по 31 грудня 2022 року у відповідача наявна заборгованість 41 027,47 грн, з яких основна сума: 24 258,06 грн та заборгованість за відсотками: 16 169,41 грн. 02\~грудня 2021\~року між AT\~«ТАСКОМБАНК»(клієнт) та ТОВ «ФК «ЄАКБ» (фактор) укладено Договір факторингу № НІ/11/6Ф, за умовами якого фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Того ж дня між AT «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАКБ» укладено акт прийомупередачі реєстру прав вимоги за договором факторингу № НІ/11/6Ф від 02 грудня 2021 року про передання фактору реєстру прав вимоги кількість 1 726 шт., після чого з урахуванням п. 2.1. договору факторингу № НІ/11/6Ф від 02 грудня 2021 року від клієнта до фактора переходять права вимоги боргу від позичальників і фактор стає кредитором відносно позичальників стосовно їх боргів. Відповідно до Витягу з Реєстру Боржників до Договору факторингу № НІ/11/6Ф від 02 грудня 2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 41 027,47 грн. Звертаючись до суду з позовом, позивач стверджував, що відповідач отримав кредитні кошти, однак не виконує зобов`язань щодо їх повернення. Відтак, до виниклих між сторонами правовідносин підлягають застосуванню наступні норми права. Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо воля\~сторін виражена\~за допомогою\~телетайпного,\~електронного або\~іншого технічного\~засобу зв`язку. Правочин\~вважається таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо він\~підписаний його\~стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Частиною другою\~статті 1050\~ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до положень статті 512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно статті 513\~ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 514\~ЦК України передбачає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 516\~ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Первісний кредитор\~у зобов`язанні\~повинен передати\~новому кредиторові\~документи,\~які засвідчують\~права,\~що передаються,\~та інформацію,\~яка є\~важливою для\~їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 ЦК України). Позивачем не надано належних й допустимих доказів на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів та наявності у [PERSON] простроченої заборгованості у зв`язку з користуванням цими коштами. У вказаній вище заяві про приєднання до публічної пропозиції AT «ТАСКОМБАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 510/5255581СК зазначено лише персональні та контактні дані відповідача, його соціальну та контактну інформацію, відомості про майновий стан та трудову діяльність, а також про те, якою є сума бажаного кредитного ліміту, тип картки, її назву. Водночас у заяві відсутня інформація про номер отриманої картки, строк її дії, суму отриманих у користування коштів старт карткового рахунку, розмір процентів за користування кредитом, погоджений сторонами, розмір пені та штрафних санкцій, передбачених за несвоєчасне погашення кредиту в анкетізаяві не зазначено. Підписаний відовідачем 11 вересня 2018 року паспорт споживчого кредиту за карткою «Велика П`ятірка» також не є належним та допустимим доказом на обґрунтування позовних вимог, оскільки Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 указав, що способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язкукредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Тобто договір має бути укладено після, а не допідписання паспорту споживчого кредиту. Позивач надав суду розрахунок заборгованості [PERSON] , у якому лише вказано про наявність такої заборгованості в розмірі 41 027,47 грн, з яких основна сума: 24 258,06 грн та заборгованість за відсотками: 16 169,41 грн, а відтак суд позбавлений можливості встановити дату надання коштів позичальнику, їх розмір, дати сплати позичальником кредиту, суми таких сплат, порядок нарахування процентів та пені. Окрім цього сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 травня 2020 року, справа № 219/1704/17, провадження № 611211св19. Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу, що наданий позивачем витяг з Реєстру боржників до договору факторингу № НІ/11/6Ф\~від 02\~грудня 2021\~року не містить підпису сторін, які би підтверджували дійсність переходу права вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 510/5255581СК від 12 вересня 2018 року. Безпосередньо до суду реєстр боржників до вищевказаного договору факторингу, з якого б вбачалося право вимоги за спірним кредитним договором до [PERSON] позивачем надано не було. Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із частиною першою статті 76\~ЦПК України доказами є будьякі дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Частинами першоютретьою статті 13\~ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування. Отже, саме Банк не довів позов, що є його, а не відповідача, процесуальним обов`язком (статті 12, 13, 81 ЦПК України). Такий висновок узгоджується із позицією Верховного Суду у постанові від 03 серпня 2022 року у справі № 156/268/21. Більше того, у своїй позовній заяві до суду ТОВ «ФК «ЄАПБ» просив розглянути справу у його відсутність та у призначенні засідання не з`являвся, клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляв. Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року, справа № 755/18920/18, провадження № 6117205ск19. За таких\~умов в\~ході розгляду\~справи позивачем\~не було\~доведено факту\~видачі відповідачу\~кредитних коштів,\~а також\~відповідно і\~користування ними, не встановлено, що до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло\~право вимоги\~за кредитним\~договором №\~510/5255581СК\~від 12\~вересня 2018\~року,\~укладеним AT\~«ТАСКОМБАНК»з відповідачем, а тому суд доходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed