Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася 20.12.2022 до суду з позовом, в якому просить суд встановити факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] , свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого 28.01.1994 УЖКГ виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів, згідно з розпорядженням від 14.12.1993 №С8681; визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на спадкове майно - квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказує, що [INFO] померла бабуся позивачки- [PERSON] , яка народилася [INFO] . За життя вона склала заповіт, яким заповіла все належне їй майно позивачці. [INFO] помер дідусь позивачки та чоловік [PERSON] - [PERSON] . За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів належне йому майно [PERSON] . Через те, що прізвища бабусі та дідуся позивачки були написані із розбіжностями « [PERSON] » та « [PERSON] », між ними відсутній факт родинних стосунків, у зв`язку з чим [PERSON] зверталася до суду та рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.12.2014 у справі №214/6690/14-ц встановлено факт родинних відносин між [PERSON] , 1932 року народження, та [PERSON] , [INFO] , як чоловіка та дружини. [PERSON] та [PERSON] за життя належала квартира [ADDRESS] , на праві спільної сумісної власності, на підставі свідоцтва про право власності на підставі розпорядження від 14.12.1993 №С8681. Після смерті [PERSON] його дружина [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, оскільки була зареєстрована з ним на момент смерті за однією адресою та був посвідчений заповіт від чоловіка на неї, але свідоцтво про право на спадщину вона не отримала, тому на момент її смерті спадкове майно складалось із належної їй частини та частини покійного чоловіка, що разом складає одне ціле. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартири. У визначений законом строк позивачка звернулася до приватного нотаріуса Ставніченко О.П. із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Задля отримання свідоцтва про право на спадщину, звернувшись до нотаріуса [PERSON]. 13.12.2022 отримала від приватного нотаріуса відмову, оскільки у наданих документах наявні розбіжності в написані прізвища померлої [PERSON] , а саме у свідоцтві про право власності на житло № [NUMBER] , виданого 28.01.1994 УЖКГ виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів, згідно з розпорядженням від 14.12.1993 №С8681, де її прізвище вказано як « [PERSON] ». При вказаних протиріччях нотаріус не має можливості видати спадщину та рекомендовано звернутися до суду. На думку позивачки помилка в написанні прізвища пояснюється людським фактором. Бабуся все життя мешкала у квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка належала їй на праві власності, сплачувала комунальні платежі, після смерті була знята з реєстраційного обліку саме за цією адресою. Заповіт після смерті [PERSON] є чинним, позивачка є єдиним спадкоємцем, свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Позивачка зверталася задля виправлення помилки у свідоцтві про право власності, однак в усному порядку їй було відмовлено, оскільки задля цього до установи має звернутися виключно власник майна, тому іншого способу оформити права та спадщину, яка залишилася після смерті бабусі, окрім звернення до суду у позивачки немає. Ухвалою суду від 22.12.2022 позов прийнято у провадження з відкриттям загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання, задоволено клопотання позивачки про витребування доказів. Від приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Ставніченко О.П. 18.01.2023 надійшла копія спадкової справи 32/2022, заведеної після смерті [PERSON] , на виконання ухвали від 22.12.2022 в частині витребування доказів (а.с. 34-75). Ухвалою суду від 23.01.2023 підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду по суті. Сторони у судове засідання не з`явилися, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялися належним чином. Представником позивачки адвокатом Кафтасьєвою Г.В. подана заява про розгляд справи за її та позивачки відсутністю, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представником відповідача Піц А.М. подано заяву про розгляд справи без її участі, при прийнятті рішення покладалася на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Дослідивши письмові докази по справі, матеріали спадкової справи, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] , 1932 року народження, та [PERSON] , 1933 року народження», уклали шлюб 31.12.1953, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке викладене російською мовою. Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] У [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке викладено російською мовою (а.с. 59). [PERSON] уклала 30.06.1976 шлюб з [PERSON] , після чого змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , яке викладено російською мовою. У шлюбі у них [INFO] народилася донька [PERSON] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке також викладено російською мовою (а.с. 56, 58). Після укладення шлюбу 19.10.2001, [PERSON] з [PERSON] , вона змінила своє прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с. 57). Дослідженням даних документів встановлено, що [PERSON] є онукою [PERSON] та [PERSON] . На підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого 28.01.1994 УЖКГ виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів, згідно з розпорядженням від 14.12.1993 №С8681, квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , на праві спільної сумісної власності належала [PERSON] та [PERSON] (а.с. 18-20, 72). [PERSON] помер [INFO] (а.с. 11, 45). За життя [PERSON] склав 01.07.2010 заповіт, яким усе належне йому майно заповів [PERSON] , про що посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Мазепою Н.М. Серія та номер бланку ВМХ 680992, номер у спадковому реєстрі 49557873, відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 16.05.2022, є чинним (а.с. 13, 46-51). Згідно зі ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1268, ч. 1 ст.1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно із ст. ст. 1223, 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Як вбачається з довідки Департаменту адміністративних послуг Управління з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб виконкому Криворізької міської ради від 16.05.2022 №155/01-16, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На день його смерті за даною адресою зареєстрована [PERSON] (а.с. 65). Судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадкові справи не заводилися та свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с. 52). Через неможливість реалізувати свої спадкові права після смерті чоловіка через розбіжності у написанні її імені « [PERSON] » та « [PERSON] » та прізвища « [PERSON] » та « [PERSON] », [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення родинних відносин. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.12.2014 (справа №214/6690/14-ц, провадження 2-о/214/151/14) заяву [PERSON] задоволено, встановлено факт родинних відносин між [PERSON] , 1932 року народження, уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, та [PERSON] , [INFO] , уродженкою д. Михайлівка Тамбовської області РФ, як чоловіка та дружини. Рішення набрало законної сили 13.12.2014 (а.с. 16, 67). [PERSON] , як спадкоємиця за заповітом, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1268 ЦК України, померла [INFO] , не встигши оформити своїх спадкових прав (а.с. 10, 36). За життя [PERSON] склала 24.06.2020 заповіт, яким усе належне їй майно, усі майнові права та обов`язки, які належали їй на час посвідчення заповіту, а також майнові права та обов`язки, які належатимуть їй на день смерті, заповіла [PERSON] . Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Ставніченко О.П. Серія та номер бланка НОН 443319, номер у Спадковому реєстрі 66013133, відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 16.05.2022 є чинним (а.с. 14-15, 37-41). [PERSON] , звернувшись 16.05.2022 до приватного нотаріуса Ставніченко О.П. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , за заповітом та за законом, а 13.12.2022 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, отримала постанову від 13.12.2022 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у документах наявні розбіжності в написанні прізвища померлої [PERSON] . У свідоцтві про смерть серії [NUMBER] її прізвище зазначено як « [PERSON] », а в свідоцтві про право власності на житло № [NUMBER] , виданого 28.01.1994 УЖКГ виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів, згідно з розпорядженням від 14.12.1993 №С8681, зазначено « [PERSON] » (а.с. 22, 35, 68, 74). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутись до суду за захистом своїх прав за правилами позовного провадження в рамках вирішення цивільно-правового спору. На день смерті, [INFO] , [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та знята з реєстрації 09.02.2022. Інших зареєстрованих осіб за даною адресою не значиться (а.с. 64). Статтею 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , почав відлік відповідно з дати її смерті та закінчився 06.08.2022. Позивачка із заявою про прийняття спадщини за заповітом та за законом після смерті [PERSON] звернулася у визначений законом строк, однак через розбіжності у написанні прізвища спадкодавиці у свідоцтві про право власності, не має можливості реалізувати свої спадкові права. Згідно зі ст.ст. 316, 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 №5 зазначено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по-батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. За аналізом наданих позивачкою документів та співставленням даних в них, суд приходить до висновку, що під час видачі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого 28.01.1994 УЖКГ виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів, згідно з розпорядженням від 14.12.1993 №С8681, було допущено помилку в написанні прізвища [PERSON] , а саме зазначено « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] », що обумовлено перекладом прізвища з російської мови на українську, оскільки у документах, виданих російською мовою, прізвище [PERSON] вказано як « [PERSON] ». Таким чином, приймаючи до уваги, що в свідоцтві про право власності на житло № [NUMBER] , виданого 28.01.1994 УЖКГ виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів, згідно з розпорядженням від 14.12.1993 №С8681, дійсно допущено помилку в написанні прізвища співвласника як « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] », що неможливо виправити в позасудовому порядку, тому встановлення факту належності документу в судовому порядку є єдиним способом, що забезпечить можливість позивачці вільно та в повному обсязі реалізації всіх її прав. Відтак суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог із встановленням вказаного факту, який знайшов своє підтвердження належними, допустимими та достатніми доказами в їх сукупності, та має для позивачки істотне юридичне значення. Пунктом 1 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Також, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З огляду на викладені обставини та виходячи з положень ч. 5 ст. 1268 ЦК України, з метою захисту спадкових прав позивачки, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved