Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування, яку обґрунтовано тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] . 16 квітня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Меженською К.С. було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого позивач є спадкоємцем недоотриманої пенсії [PERSON] в розмірі 134 967,31 грн. Представник позивача звернувся до відділу Пенсійного фонду та подав всі необхідні документи на спадщину, спеціаліст Пенсійного фонду відібрав від представника всі оригінали документів. Згідно з Листом відповідача від 13 січня 2022 року позивачу зменшено розмір спадщини та вказано розмір спадщини, який відповідач не бажає виплачувати. Позивач вважає невиплату спадщини відповідачем протиправною. Зазначає, що в установленому законом порядку набув право власності на грошову суму в розмірі 187 754,40 грн. в порядку спадкування після [PERSON] . Зазначена сума відповідачем не виплачена позивачу по теперішній час. Позивач просить суд стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на свою користь недоотриману пенсію після смерті [PERSON] у розмірі 187 754,40 грн. Позивач [PERSON] , та її представник - адвокат Корнієнко А.А., який діє на підставі Ордеру серія АІ №1196961 від 14 січня 2022 року, в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, в позовній заяві зазначили, що просять розглянути справу без їх участі, позов просять задовольнити. Суд направляв відповідачу -Головному управлінню Пенсійного фонду України в Донецькій області судове повідомлення про розгляд справи 01 березня 2023 року о 08 годині 00 хвилин на електронну адресу, якою ГУ ПФУ в Донецькій області користується протягом всього часу розгляду справи, зокрема надсилали з даної електронної адреси процесуальні заяви до суду. Представник ГУ ПФУ в Донецькій області вказує дану електронну адресу для надання їм процесуальних документів та матеріалів справи. «Направлення судової повістки на електронну адресу сторони у справі є належним повідомленням при умові, що цей учасник судового процесу повідомив цю електронну адресу та користувався нею - направляв до суду певні процесуальні документи». Відповідну правову позицію КЦС ВС, зокрема, сформулював у справі 761/14537/15. Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Так, у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський Суд з прав людини наголосив, що « сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». За таких обставин, суд приходить до висновку, що право особи, щодо якої розглядається справа в суді, на справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, порушене не було. Особі повинно бути відомо про час і місце розгляду справи, оскільки є можливість стежити за ходом справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. З таким висновком погодився ЄСПЛ у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» № 12307/16. Відповідач - ГУ ПФУ в Донецькій області повідомлялися про розгляд справи у позовному провадженні, а також про необхідність надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують їх відзив. 07 лютого 2023 року до суду надійшов Відзив на позовну заяву, в якому вказано, що відповідно до ч. 1,2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. У випадках, коли на день смерті пенсіонера нарахування та виплата пенсії не здійснювалась, заява щодо поновлення виплати пенсії особисто пенсіонером не надавалась, органи Пенсійного фонду України можуть відновити нарахування пенсії на підставі заяви спадкоємця, визначеного нотаріусом. Обчислення розміру пенсії, що могла бути нарахована, проводиться згідно з ч.2 ст.49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вимог ст.46 вказаного Закону (не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії). Датою звернення за отриманням пенсії у випадках смерті пенсіонерів є дата звернення визначеного нотаріусом спадкоємця з усіма передбаченими законодавством документами. При наданні відповіді на запит нотаріуса щодо суми недоотриманої пенсії органи Пенсійного фонду України вказують розмір недоотриманих сум пенсій на дату формування довідки про суму недоотриманої пенсії та обов`язково зазначають, що розмір виплати може бути зменшено в залежності від дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду України особи, яка має право на отримання даної виплати згідно свідоцтва про право на спадщину. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 березня 2021 року по справі №243/5743/19. Таким чином, розмір недоотриманої пенсії розраховується з дня звернення та виплачується не більше ніж за три роки. З листопада 2014 року [PERSON] перебував на обліку в Головному управлінні та був одержувачем пенсії за віком, призначено відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058), як внутрішньо переміщена особа. Статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» передбачено, що у разі неповідомлення про повернення до покинутого місця проживання приймається рішення про скасування дії довідки на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання. Інформацією, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулась до покинутого місця проживання, є дані, отримані з відповідних державних реєстрів та результатів обміну інформацією з органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування. На підставі списків, отриманих в порядку обміну інформацією із зазначеними службами, виплату пенсії [PERSON] було призупинено з 01 квітня 2016 року. Пенсійна справа знята з обліку з 07 квітня 2020 року у зв`язку зі смертю [PERSON] . До відділу обслуговування громадян №18 (сервісний центр) Головного управління 09 червня 2021 року довіреною особою [PERSON] подана заява про виплату недоотриманої пенсії померлого [PERSON] . Можливість виплати сум пенсії, що належала пенсіонерові і залишилась недоотриманою у зв`язку з його смертю, врегульовано ст. 52 Закону №1058, в тому числі і в частині їх виплати спадкоємцям, за умови надання свідоцтва про право на спадщину, де спадковим майном зазначено пенсію померлого пенсіонера. Обчислення розміру пенсії, що могла бути нарахована, проводиться згідно із ч.2 ст.49 Закону №1058, з урахуванням вимог ст.46 Закону №1058 (не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії). Заборгованість за період з 01 червня 2018 року по 07 квітня 2020 року обліковується в Головному управлінні та буде виплачена на умовах окремого порядку, затвердженого постановою КМУ від 10 листопада 2021 року №1165, після затвердження відповідних бюджетних призначень на означені цілі. Сума заборгованості складає 114 980,90 грн., яка увійшла до складу спадщини. Зазначені суми пенсії за минулий період з 01 червня 2018 року по 07 квітня 2020 року, які належали [PERSON] , обліковані Головним управлінням та будуть виплачуватись в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат. Одночасно відповідач зазначає, що пенсійні кошти за період з 01 квітня 2016 року по 31 травня 2018 року по пенсійній справі [PERSON] не нараховувались. Взяття зобов`язань, в даному випадку Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених Бюджетним кодексом України чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства. Відповідач зазначає, що виплата пенсії внутрішньо переміщеним особам регулюється Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та іншими нормативно-правовими актами, що стосуються пенсійних питань. При виплату пенсії Пенсійний фонд перевіряє обґрунтованість розрахунку розміру виплати пенсії з урахуванням надбавок, на які має право пенсіонер. Виплата пенсії проводиться з бюджету Пенсійного фонду України. В разі винесення судом рішення щодо стягнення грошових коштів з суб`єкта владних повноважень, саме стягнення коштів з державного бюджету, регулюється вже іншим законом - Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», де стягнення коштів проводиться за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, тобто з державного бюджету України. В разі прийняття рішення про стягнення зазначеної заборгованості суд перебере на себе повноваження Пенсійного фонду щодо виплати заборгованості в порядку, передбаченому постановою КМУ від 10 листопада 2021 року №1165. В задоволенні позову відповідач просив відмовити в повному обсязі. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування, підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до Свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 13 листопада 2020 року Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . 16 квітня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Меженською К.С. видане [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Спадщина, на яку видане це Свідоцтво, складається з: недотриманої пенсії в розмірі 134 967,31 грн. на пенсійному рахунку в Мангушському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області, яка належала [PERSON] згідно з повідомленням Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 18 березня 2021 року №0579-05-8/2950. Згідно з повідомленням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 13 січня 2022 року виплату пенсії [PERSON] було призупинено з 01 квітня 2016 року на підставі списків, отриманих в порядку обміну інформацією з органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, яка дає підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулась до покинутого місця проживання. Пенсійна справа знята з обліку з 07 квітня 2020 року в зв`язку зі смертю [PERSON] 09 червня 2021 року представником позивача [PERSON] до Відділу обслуговування громадян №18 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подана Заява про виплату недоотриманої пенсії після померлого [PERSON] . Залишок недоотриманої пенсії померлого [PERSON] за період з 01 квітня 2016 року по 31 травня 2018 року складає 72 773, 50 грн. Вказана сума пенсії не входить до складу спадщини. З урахуванням ст.52 та ст.46 Закону №1058 сума пенсії у розмірі 114 980,90 грн., яка увійшла до складу спадщини, що належала [PERSON] , обліковується в Головному управлінні та буде виплачена на умовах окремого порядку, затвердженого постановою КМУ від 10 листопада 2021 року №1165, після затвердження відповідних бюджетних призначень на означені цілі. На виконання ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 січня 2023 року про витребування доказів відповідачем надано Довідку від 02 лютого 2023 року про нараховану за життя пенсію [PERSON] , яка за період з січня 2015 року по квітень 2020 року склала 125 191,18 грн., пенсія за період з квітня 2016 року по травень 2018 року не нарахована. Крім того, на виконання ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 січня 2023 року про витребування доказів відповідачем було надано письмові пояснення, де зазначено, що на виконання вимог приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меженської К.С. Головним управлінням проведено нарахування сум недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю [PERSON] та у березні 2021 року сформована Довідка про суму недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю [PERSON] в розмірі 134 967,31 грн. з урахуванням вимог ст.46 Закону №1058. За даними ІКІС ПФУ: Підсистеми «Звернення» зареєстровано звернення [PERSON] до Головного управління із заявою від 09 червня 2021 року №664 щодо виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю [PERSON] . За результатами розгляду наданих документів проведено нарахування суми недоотриманої пенсії в розмірі 114 980,90 грн. за період з 08 червня 2018 року по 30 квітня 2020 року з урахуванням вимог ст.46 Закону №1058. Протягом 2022 року відповідно до Порядку №1165 проведено виплату коштів на погашення заборгованості в межах бюджетних призначень в розмірі 532,18 грн. Залишок пенсійних виплат за минулий період станом на 01 січня 2023 року складає 114 448,72 грн. До наданої відповіді відповідачем додано інформацію з автоматизованої системи нарахування пенсії (Інтегрованої комплексної інформаційної системи (ІКІС) Пенсійного фонду України щодо [PERSON] , з періодом нарахувань з 01 січня 2015 року по 30 квітня 2020 року, де зазначено, що з квітня 2016 року по травень 2018 року пенсія не призначалась, не нараховувалась та не виплачувалась. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь недоотриману пенсію [PERSON] в розмірі 187 754,40 грн. за період з моменту припинення виплати пенсії [PERSON] 01 квітня 2016 року і до дня смерті [PERSON] [INFO] . У березні 2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області надано нотаріусу Київського міського нотаріального округу Меженській К.С. довідку про суму недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю [PERSON] на суму 134 967,31 грн. з урахуванням вимог ст.46 Закону №1058, на підставі чого нотаріусом було видано [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на вказану суму. 09 червня 2021 року [PERSON] через свого представника звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з заявою щодо виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю [PERSON] , за результатами розгляду якої відповідачем проведено нарахування суми недоотриманої пенсії в розмірі 114 980,90 грн. за період з 08 червня 2018 року по 30 квітня 2020 року з урахуванням вимог ст.46 Закону №1058. У своєму Листі від 13 січня 2022 року відповідач зазначив, що залишок недоотриманої пенсії померлого [PERSON] за період з 01 квітня 2016 року по 31 травня 2018 року складає 72 773, 50 грн. та вказана сума пенсії не входить до складу спадщини. Таким чином, при наданні відповіді нотаріусу щодо недоотриманої пенсії [PERSON] відповідачем було зменшено розмір пенсії, обмеживши її трирічним строком звернення за ст.46 Закону №1058. Внаслідок цього нотаріусом було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом саме на недоотриману пенсію в сумі 134 967,31 грн. Після звернення спадкоємця до відповідача з вимогою виплатити суму недоотриманої пенсії, відповідачем було знов проведено перерахунок недоотриманої пенсії [PERSON] , повторно обмеживши її трирічним строком звернення за ст.46 Закону №1058 з урахуванням моменту звернення спадкоємця з заявою про виплату недоотриманої пенсії та визначено суму недоотриманої пенсії, яка складає 114 980,90 грн., за період з 08 червня 2018 року по 07 квітня 2020 року. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області зазначено, що вказана сума недоотриманої пенсії виплачуватиметься відповідно до вимог Порядку №1165, затвердженого Постановою КМУ від 10 листопада 2021 року. Протягом 2022 року проведено виплату коштів в сумі 532,18 грн. Залишок пенсійних виплат за минулий період станом на 01 січня 2023 року складає 114 448,72 грн. Щодо недоотриманої пенсії спадкодавця за період з 01 квітня 2016 року по 31 травня 2018 року в розмірі 72 773,50 грн. суд зазначає наступне. Вказана сума складається з недоотриманої пенсії за період з 01 квітня 2016 року по 28 лютого 2018 року в розмірі 52 787,09 грн., яка не увійшла до Свідоцтва про право на спадщину за законом в зв`язку з обчисленням недоотриманої пенсії на підставі ст.46 Закону №1058, та недоотриманої пенсії за період з 01 березня 2018 року по 31 травня 2018 року в розмірі 19 986,41 грн., яка не увійшла до суми виплати в зв`язку з перерахунком на підставі ст.46 Закону №1058 під час звернення позивача за виплатою на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту статті 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що: - цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; - право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати. Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Згідно із частинами першою та другою статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються з положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини. Згідно зі статями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Встановлено, що [PERSON] помер [INFO] . Отже, позивач успадкувала належні спадкоємцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті. Дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України з вимогою про виплату нарахованої за життя спадкодавця пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат. Отже, у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна, яке визначено в Свідоцтві про право на спадщину за законом від 16 квітня 2021 року. Різниця між грошовими коштами, зазначеними у Свідоцтві про право на спадщину у розмірі 134 967,31 грн., та сумою недоотриманої пенсії, визначеної в зв`язку з перерахунком на підставі ст.46 Закону №1058 під час звернення позивача за виплатою на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом у розмірі 114 980,90 грн., становить 19 986,41 грн. Свідоцтво про право на спадщину за законом від 16 квітня 2021 року, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Меженською К.С., у якому зазначено, що спадщина складається з недоотриманих пенсійних коштів у розмірі 134 967,31 грн., не оспорено та є чинним, а тому відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у виплаті пенсії спадкодавця спадкоємцю за період з 01 березня 2018 року по 31 травня 2018 року в розмірі 19 986,41 грн. є безпідставною. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] в частині виплати недоотриманої пенсії за період з 01 березня 2018 року по 31 травня 2018 року в розмірі 19 986,41 грн. підлягають задоволенню, оскільки остання успадкувала належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України, у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті. Стосовно доводів відповідача щодо застосування ним до виплати суми недоотриманої пенсії за Свідоцтвом про право на спадщину в розмірі 114 980,90 грн. приписів постанови Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 №1165, якою затверджено Порядок виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від Довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, суд звертає увагу на такі обставини. Згідно абз. 2 п. 1 названого Порядку, пенсійні виплати за минулий період, у тому числі нараховані на виконання рішень суду, що набрали законної сили, проводяться отримувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів державного бюджету України на відповідний рік. Пунктом 4 вказаного Порядку визначено, що пенсійні виплати за минулий період згідно з цим Порядком проводяться щомісяця отримувачам, яких включено до переліку станом на 1 січня відповідного року. На забезпечення пенсійних виплат за минулий період щомісяця спрямовується частина бюджетних призначень, передбачених абзацом другим пункту 1 цього Порядку, відповідно до бюджетного розпису. Розмір пенсійної виплати за минулий період отримувачам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, визначається в сумі, що відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому здійснюється пенсійна виплата за минулий період, але не може бути більшим від належної до виплати отримувачу суми, що обліковується в переліку отримувачів. У разі недостатності бюджетних призначень для забезпечення пенсійної виплати за минулий період у розмірі, передбаченому абзацом другим цього пункту, виплата проводиться в сумі, що визначається пропорційно виділеним на пенсійні виплати за минулий період бюджетним призначенням, але не більшій належної до виплати суми, що обліковується в переліку отримувачів. Таким чином, Порядок №1165 впроваджує додаткові умови виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам за минулий період, які не передбачені ані Конституцією України, ані Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є базовими нормативно-правовими актами, приписи яких підлягають застосуванню при вирішенні спірних правовідносин. Положення Порядку № 1165 жодним чином не перешкоджають стягненню заборгованості з пенсій на користь відповідних отримувачів, зокрема в судовому порядку. На теперішній час з визначеної суми недоотриманої пенсії в розмірі 114 980,90 грн. за період з 08 червня 2018 року по 07 квітня 2020 року, відповідачем проведено виплату коштів позивачу в сумі 532,18 грн. Залишок пенсійних виплат за минулий період станом на 01 січня 2023 року складає 114 448,72 грн., який слід стягнути з відповідача на користь позивача. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути недоотриману пенсію в розмірі 134 435,13 грн. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 квітня 2021 року після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Щодо недоотриманої пенсії спадкодавця за період з 01 квітня 2016 року по 28 лютого 2018 року в розмірі 52 787,09 грн. суд зазначає наступне. Отже, судом встановлено, що виплату пенсії [PERSON] відповідачем було призупинено з 01 квітня 2016 року на підставі обміну інформацією з органами соціального захисту населення. В повідомленні Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 13 січня 2022 року зазначено, що залишок недоотриманої пенсії померлого [PERSON] за період з 01 квітня 2016 року по 31 травня 2018 року складає 72 773, 50 грн. та вказана сума пенсії не входить до складу спадщини. Судом було встановлено, що сума недоотриманої пенсії за період з 01 березня 2018 року по 31 травня 2018 року в розмірі 19 986,41 грн. входить до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 квітня 2021 року. Таким чином сума пенсії за період з 01 квітня 2016 року по 28 лютого 2018 року, стосовно якої виник спір, та яка не увійшла до Свідоцтва про право на спадщину за законом, складає 52 787,09 грн. (72 773,50 грн. /розмір пенсії за період з 01 квітня 2016 року по 31 травня 2018 року/ - 19 986,41грн. /розмір пенсії за період з 01 березня 2018 року по 31 травня 2018року, який входить до Свідоцтва про право на спадщину за законом/). Суд зазначає, що положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Враховуючи вищевикладене, суд спирається на дані, викладені в повідомленні Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 13 січня 2022 року, та не приймає до уваги надану відповідачем на виконання ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 січня 2023 року про витребування доказів інформацію з автоматизованої системи нарахування пенсії (Інтегрованої комплексної інформаційної системи (ІКІС) Пенсійного фонду України щодо [PERSON] , оскільки інформація з ІКІС надана з врахуванням вимог ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцем померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Тлумачення ст. 1218, 1227 ЦК України свідчить про те, що законодавство допускає спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії. Посилання відповідача на те, що померлий [PERSON] за життя не виявив бажання поновити йому пенсію та не звертався з відповідною заявою до відповідача і пенсія не отримана з вини пенсіонера, не заслуговують на увагу з огляду на наступне. Статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. На час виникнення спірних правовідносин ні воєнний, ні надзвичайний стан в Україні в цілому, як і на окремих територіях Донецької та Луганської областей, запроваджено не було. Відповідно до статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6). Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи наведено у абзаці першому частини першої статті 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин). Внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Як зазначено в статті 2 цього Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції. Жодним законом України не визначено такої підстави для припинення пенсії, як відсутність у особи її реєстрації як внутрішньо переміщеної. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18), постанові Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі № 243/5697/16-ц (провадження № 61-34175св18) та у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 227/2802/16-ц (провадження № 61-6270св18) зазначено про те, що, підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України. Припинення виплати пенсії за життя спадкодавця з підстав, пов`язаних з не підтвердженням перебування на обліку як внутрішньо переміщеної особи не передбачено жодним Законом, отже спадкодавець [PERSON] мав право на нарахування та виплату пенсії за період з 01 квітня 2016 року по 28 лютого 2018 року незалежно від звернення до відповідача та надання чи не надання нової Довідки внутрішньо переміщеної особи. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається, і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, а тому спадкоємець відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання безпідставно не нарахованої відповідачем пенсії у порядку спадкування за законом. Подібні правові висновки зроблені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20), де надано правовий висновок, у якому зазначено, що припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. За викладених обставин, проаналізувавши законодавство, яким врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача недоотриманої пенсії [PERSON] за період з 01 квітня 2016 року по 28 лютого 2018 року в розмірі 52 787,09 грн., підлягають задоволенню. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача недоотриману пенсію після [PERSON] за період з 01 квітня 2016 року по 28 лютого 2018 року в розмірі 52 787,09 грн. та недоотриману пенсію в розмірі 134 435,13 грн. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 квітня 2021 року після смерті [PERSON] . Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір по справі в розмірі 1 877,54 грн. Суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення недоотриманої пенсії у сумі 187 222,22 грн. Процентне співвідношення задоволених вимог про стягнення недоотриманої пенсії становить 99,72 % ((187 222,22 грн. - задоволені вимоги) / (187 754,40 грн. - заявлені позовні вимоги )*100%), тому з відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1 872,28 грн. (1 877,54 грн. * 99,72%) за вимоги майнового характеру. На підставі викладеного,

Outcome: partial