Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

І. Позиція сторін у справі. Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому (з урахуванням об`єднаних та остаточних позовних вимог) просив: - визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 47506836 від 25 червня 2019 року державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Мороза Дмитра Олександровича та всі записи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що виникли на підставі рішення № 47506836 від 25 червня 2019 року, в тому числі записи про реєстрацію переходу права власності на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 113985980000 - квартири [ADDRESS] ; - витребувати на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «РІО ФІН» (ЄДРПОУ: 42567894) об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 113985980000 - квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказано, що 20 серпня 2015 року [PERSON] придбав за Договором купівлі-продажу квартиру [ADDRESS] у сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ), яка згідно нотаріального Витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером 42592253 від 20.08.2015 року була вільна від будь яких обтяжень, в тому числі іпотекою. В 2019 році, маючи намір продати вказану квартиру, позивач звернувся до приватного нотаріуса від якого дізнався про обтяження вказаної квартири іпотекою на підставі рішення приватного нотаріуса Олефіренко К.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 38862866 від 20.12.2017 року. Згідно Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно підставою виникнення іпотеки слугує Іпотечний Договір № 3622 від 28.11.2008 року та договори про внесення змін до Іпотечного договору, Договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки № 874 від 20.02.2019 року. 25 червня 2019 року державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Мороз Дмитро Олександрович прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 47506836 від 25.06.2019, на підставі якого, за ТОВ «РІО ФІН» (ЄДРПОУ 42567894) зареєстровано право власності на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] . Підставою виникнення права власності зазначено Іпотечний договір № 3622 від 28.11.2008 року, Договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, серія та номер: 874, виданий 20.02.2019, Договір факторингу, серія та номер: б/н, виданий 20.02.2019, Договір факторингу, серія та номер: б/н, виданий 30.04.2019, Договір про внесення змін до іпотечного договору, серія та номер: 956, виданий 05.04.2011 і тд. Позивач зазначає, що предметом договору Іпотеки № 3622 від 28.11.2008 року укладеного між ПАТ АКБ «Київ» та ПАТ «АК «Укртранс», на який йде посилання в Реєстрі були виключно майнові права на квартиру [ADDRESS] , а не на саме нерухоме майно, як об`єкт права власності - квартира, а отже в Іпотеку передані майнові права, а не квартира [ADDRESS] . З моменту закінчення будівництва та державної реєстрації квартири [ADDRESS] , як об`єкта нерухомого майна було сформовано окремий об`єкт цивільних прав, відмінний від майнових прав. При цьому, свідоцтво про право власності на квартиру було видано [PERSON] та членам його сім`ї 15.07.2013. Щонайменше з цього моменту майнові права на вказану квартиру, які могли бути предметом іпотеки та бути відступленими в подальшому припинили своє існування, як самостійний об`єкт цивільних прав (втрачені). Позивач вважає себе добросовісним набувачем даної квартири, вважає, що квартира [ADDRESS] вибула з його власності незаконно, оскільки на момент придбання спірної квартири, а також на момент її приватизації попередніми власниками, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень не існувало жодних обтяжень щодо неї, а більше того спірна квартира була приватизована попереднім власником з числа службових на підставі розпоряджень Голосіївської та Печерської районних у місті Києві державних адміністрацій. Позивач також наголосив, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню, оскільки: заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою, - державний реєстратор зобов`язаний був перевірити власника даної квартири в Державному реєстрі, встановити підстави набуття квартири і відмовити у проведенні реєстраційної дії, адже [PERSON] не мав жодного відношення до документів на які йде посилання в Витязі з реєстру речових прав на нерухоме майно та інших документів; існували суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; - [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] з 2015 року та іпотекодавцем ніколи не виступав. Позивач вважає, що єдиними можливим способом захисту порушених прав, крім скасування протиправного рішення державного реєстратора, є витребування квартири [ADDRESS] з незаконного володіння ТОВ «РІО ФІН», яке стане підставою для реєстрації за позивачем права власності на квартиру, вільну від іпотечного обтяження. У поданому відповідачем-2 відзиві позов не визнано, у запереченнях проти вимог зазначено, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки Іпотечний договір № 3622 від 28.11.2008 року та додаткові угоди до нього є чинними, й відповідач-2 набув законно у власність спірну квартиру. Так, відповідач-2 наголошує, що згідно Іпотечного договору № 3622 від 28.11.2008 року, з урахуванням всіх змін, що внесені Договором про внесення змін від 02.03.2011, що зареєстрований в реєстрі під № 402, предметом Іпотеки були майнові права на ряд квартир, серед яких [ADDRESS] . Отже, з 02.03.20211 існувала заборона на відчуження майнових прав, зокрема на квартиру [ADDRESS] . Відповідач-2 набув право вимоги за Іпотечним договором № 3622 від 28.11.2008 року, що виникло з кредитного договору № 25/04, на підставі Договору факторингу (відступлення права грошової вимоги) № 30/04 від 30.04.2019 та Договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 30.04.2019 року, укладених з ТОВ «ФК «Реверс Інвест». Враховуючи вищезазначене, та те, що зобов`язання за кредитним договором не було погашене, ТОВ «РІО ФІН» є добросовісним іпотекодержателем. З посиланням на статтю 23 Закону України «Про іпотеку» та Рішення Конституційного Суду України від 14.07.2020 року у справі № 8-р/2020, відповідач зазначив, що факт обізнаності набувача іпотечного майна щодо перебування нерухомого майна в іпотеці не має істотного значення, а відчуження предмета іпотекодавцем за згодою або без згоди іпотекодержателя жодним чином не припиняє іпотеки. Відповідач-2 вважає, що іпотека квартири [ADDRESS] існувала з 2011 року, вказана іпотека не припинялась. Відповідач наголошує, що до [PERSON] перейшли права та обов`язки іпотекодавця від ПрАТ «АК «Укртранс». Оскільки, всі відчуження предмету іпотеки відбулись без згоди ПАТ «АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ТОВ «РІО ФІН», тому усі правочини щодо такого відчуження є недійсними в силу закону. Відповідач-2 зазначає, що відсутність записів про іпотеку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень пов`язане з протиправними правочинами та протиправними діями третіх осіб, а на підставі рішення Господарського суду м. Києва у справі № 910/28036/15 від 23.12.2015 року запис про іпотеку в реєстрі було відновлено. На думку відповідача-2, оскільки Іпотечний договір № 3622 є чинним з моменту його укладення, а відсутність запису про іпотеку не свідчить про припинення іпотеки та припинення основного зобов`язання за основним договором, до позивача перейшли обов`язки іпотекодавця, які не виконані, а отже ТОВ «РІО ФІН» законно набуло у власність спірну квартиру. Також відповідач-2 наголошує, що позивачем обрано невірний спосіб захисту порушених прав, оскільки Законом України «Про іпотеку» не передбачено таких підстав для припинення іпотеки, як витребування майна з чужого незаконного володіння, а тому такі підстави не припиняють основне зобов`язання та не є самостійною підставою для припинення іпотеки. Від відповідача-1 відзив на позовну заяву до суду не надходив. Представник третьої особи - Публічного акціонерного товариства АБ «Укргазбанк» надав свої письмові пояснення та просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Від представника позивача надійшла відповідь на відзив ТОВ «РІО ФІН». В якому позивач на спростування доводів відповідача-2 зазначив що ні він, ні попередні власники ніколи не були іпотекодавцями квартири [ADDRESS] , як і ніколи не виступали сторонами Іпотечних Договорів з приводу спірної квартири. Будь яких зобов`язань фінансового характеру ні у [PERSON] ні у [PERSON] перед ПАТ «АК УКРТРАНС», перед ПАТ «АБ «УКРАГАЗБАНК» і далі по ланцюгу відступлень прав вимоги щодо будь яких кредитних договорів, які мають відношення до спірної квартири, не існувало. Посилаючись на пункт 3.1 Рішення КСУ № 8-р/2020 позивач зазначає, що обтяження нерухомого майна іпотекою передбачає заборону або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном та виникає з моменту внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту такого обтяження. Враховуючи, що іпотека квартири [ADDRESS] виникла (зареєстрована) в Державному реєстрі лише в 2017 році, а [PERSON] не був іпотекодавцем зазначеної квартири, а отже при укладенні Договору купівлі-продажу у 2015 році до [PERSON] не перейшли і не могли перейти обов`язки іпотекодавця, яких не існувало у [PERSON] , як і не існувало взагалі. У висновку представник позивача зазначив, що оскільки квартира [ADDRESS] набута позивачем та попереднім власником не від іпотекодавця за цивільно-правовою угодою, тобто не відбулось відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку іпотечного майна, відсутні правові підстави для застосування ст.23 Закону України «Про іпотеку». Також позивач зазначив, що не заслуговують на увагу посилання відповідача на судову справу № 910/28036/15, оскільки остання стосується по перше кредитних правовідносин між ПАТ «АБ «Укргазбанк» та ТОВ «ФК Кредит гарант», по друге тих, які виникли у 2015 році, тобто за довго до того, як [PERSON] приватизував спірну квартиру й задовго до того як квартира [ADDRESS] стала власністю Держави. Позивач наголосив, що відсутні й будь які судові рішення, які підтверджують факт незаконного чи протиправного припинення іпотеки квартири [ADDRESS] , підтверджують факт взагалі існування такої іпотеки, чи встановлюють протиправні дії будь яких осіб саме щодо незаконного виключення інформації з Державного реєстру про іпотеку квартири [ADDRESS] , чи припинення такої іпотеки. Заперечуючи щодо невірного способу захисту порушених прав, позивач наголосив, що ні попередній власник квартири ні позивач до іпотечних правовідносин не мають жодного відношення, а отже застосування Закону України «Про іпотеку» у даних правовідносинах саме щодо способу захисту порушеного права є недоцільним, як і взагалі його застосування у спірних правовідносинах. Відповідачем-2 подано до суду відповідь на відзив, в якій відповідач-2 наголошує, що спірна квартира за Договором № 315 участі у будівництві належить ПАТ «АК «Укртранс», а в Розпорядженні Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації, вказаних житлових площ - квартири [ADDRESS] не було. Київська міська прокуратура надала письмові пояснення, в яких остання повідомила, що відповідно до Протоколу № 5-А від 04.04.2012, за результатом спільного засідання адміністрації та об`єднаного профспілкового комітету органів прокуратури міста Києва, було прийнято рішення надати заступнику прокурора міста Києва [PERSON] трикімнатну квартиру [ADDRESS] . Права на вказану квартиру передані прокуратурі міста Києва 29.03.2012 року Печерською районною у місті Києві державною адміністрацією відповідно до Акту № 1/51. У пояснення заявлено про розгляд справи без їх участі. Від інших сторін письмових заяв по суті справи не надходило, їх представники участі в судових засідань не брали. ІІ. Процесуальні дії і рішення суду. 30 липня 2019 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] , в якій він просив визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 47506836 від 25 червня 2019 року державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Мороза Дмитра Олександровича та всі записи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що виникли на підставі рішення № 47506836 від 25 червня 2019 року, в тому числі записи про реєстрацію переходу права власності на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 113985980000 - квартири [ADDRESS] , для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Одночасно із позовною заявою позивач подав до суду і заяву про забезпечення позову, у якій просив суд вжити заходів шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 201,3 кв.м., жилою площею 103.5 кв.м., Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 113985980000. 19 серпня 2019 року у справі відкрито провадження для розгляду справи за правилами загального позовного провадження та ухвалою суду задоволено клопотання сторони позивача про витребування у Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Мороза Дмитра Олександровича рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 47506836 від 25 червня 2019 року та документи, що стали підставою для його прийняття. Також, 19 серпня 2019 року ухвалою суду задоволено заяву позивача про забезпечення позову та накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 201,3 кв.м., жилою площею 103.5 кв.м., Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 113985980000. 27.08.2019 року до суду надійшла заява представника позивача про виправлення описки у резолютивній частині згаданої ухвали шляхом зазначення номера будинку, який помилково не вказано. Ухвалою суду від 04 вересня 2019 року виправлено описку в ухвалі Печерського районного суду м. Києва від 19 серпня 2019 року про забезпечення позову: «Вважати написаним у другому абзаці резолютивної частини ухвали текст наступного змісту: «Накласти арешт на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 201,3 кв.м., жилою площею 103.5 кв.м., Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 113985980000. До суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «РІО ФІН» про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача. Протокольною ухвалою суду, вказане товариство залучено у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. 27 квітня 2020 року на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «РІО ФІН», виключивши останнє з числа третіх осіб. Протокольною ухвалою суду від 12 травня 2020 року залучено до участі у справі у якості співвідповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «РІО ФІН», виключивши останнє з числа третіх осіб. 17 вересня 2020 року представником позивача подано клопотання про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, наступних осіб на стороні позивача: - [PERSON] , [INFO] , адреса: [ADDRESS] ; телефон, адреса електронної пошти та електронна адреса невідомі, ідентифікаційний код невідомий. - [PERSON] , [INFO] , адреса: [ADDRESS] , телефон, адреса електронної пошти та електронна адреса невідомі, ідентифікаційний код невідомий. - Прокуратуру міста Києва, ЄДРПОУ: 02910019, адреса: 03150, вул. Предславинська, 45/9, телефон (044)527-71-18, адреса електронної пошти: public@kyiv.gp.gov.ua, електронна адреса: https://kyiv.gp.gov.ua. - Офіс Генерального прокурора, ЄДРПОУ: 00034051, адреса: вул. Різницька, 13/15, місто Київ, 01001, телефон: (044)-200-76-24, адреса електронної пошти public@gp.gov.ua, електронна адреса: https://www.gp.gov.ua. 18 вересня 2020 року представником позивача подано до суду заяву про зміну предмета позову, в якій він просив змінити предмет позову у справі № 757/39915/19-ц, а саме: - Визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 47506836 від 25.06.2019 державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Мороза Дмитра Олександровича та всі записи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що виникли на підставі рішення № 47506836 від 25.06.2019, в тому числі записи про реєстрацію переходу права власності на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 113985980000 - квартири [ADDRESS] ; - витребувати на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «РІО ФІН» (ЄДРПОУ: 42567894) об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 113985980000 - квартиру [ADDRESS] . Представник відповідача-2 надав письмові заперечення щодо задоволення заяви, просив відмовити в її задоволенні з тих підстав, що позивач фактично змінює й предмет й підстави позову, що заборонено Цивільним процесуальним кодексом, оскільки нова вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння обґрунтовується іншими положеннями законодавства, а й відповідно іншими підставами позову. Протокольною ухвалою суду вказана заява залишена без розгляду та повернута позивачу. 17 вересня 2020 року представником позивача подано до суду клопотання про витребування у Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради та Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк» письмових доказів з метою повного та всебічного з`ясування обставин у справі. Протокольною ухвалою суду від 21 грудня 2020 року клопотання представника позивача про залучення у справу третіх осіб задоволено, залучено до участі у справі третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору згідно поданого клопотання. Ухвалою суду від 21 грудня 2020 року клопотання представника позивача про витребування доказів у справі задоволено. Витребувано у Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради належним чином завірені копії матеріалів реєстраційної справи об`єкту нерухомого майна за реєстраційним номером 113985980000 - квартири [ADDRESS] , в тому числі матеріали, що стали підставою для прийняття державним реєстратором Комунального Підприємства «Реєстраційне бюро» Морозом Дмитром Олександровичем рішення № 47506836 від 25.06.2019 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно за ТОВ`РІО ФІН; Витребувано у Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк» належним чином засвідчену копію іпотечного договору № 3622 від 28.11.2008 року, укладеного між Акціонерним комерційним банком «Київ» (ЄДРПОУ 14371869) та відкритим акціонерним товариством Автомобільна компанія «Укртранс» (ЄДРПОУ 22890514), посвідченого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Голубничою О.В., та всі додаткові угоди/договори до нього, зокрема Договір від 02 березня 2011 року про внесення змін до іпотечного договору від 28 листопада 2008 року. Згідно з якими було передано в Іпотеку майнові права на квартиру [ADDRESS] ; належним чином засвідчену копію іпотечного Договору від 07 квітня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Голубничою О.В. за реєстровим номером 891, укладеним між тими самими сторонами; належним чином засвідчену копію Договору № 25/04 від 29 вересня 2004 року про відкриття відкличної кредитної лінії, укладений між ПАТ «АКБ «Київ» (код ЄДРПОУ 14371869) та ПрАТ «Автомобільна Компанія «Укртранс» (код ЄДРПОУ 22890514). 04.02.2021 року представником позивача подано до суду заяву про повернення судового збору, сплаченого за заяву про зміну предмета позову, оскільки таку заяву залишено без розгляду на повернуто позивачу. Ухвалою суду від 16.02.2021 року заяву представника позивача про повернення судового збору задоволено. Зобов`язано УДКСУ у Печерському районі м. Києва повернути [PERSON] сплачену ним суму судового збору в розмірі 10 510, 00 грн, що було перераховано: одержувач УДКСУ у Печерському районі м. Києва, код отримувача 38004897, МФО банку 899998, за платіжним дорученням про сплату судового збору від 13 липня 2020 року № TR.1319. 16.02.2021 року на адресу суду від Департаменту з питань реєстрації ВОКМР (КМДА) надійшли матеріали реєстраційної справи № 113985980000, витребувані ухвалою суду від 21.12.2020. 03 березня 2021 року [PERSON] звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовною заявою до ТОВ «РІО ФІН» про витребування з незаконного володіння квартири [ADDRESS] , яку зареєстровано за номером № 757/11789/21-ц, а 10.03.2021 року відкрито провадження у справі. 12 березня 2021 року позивач у цій справі звернувся до суду із клопотанням в якому просив об`єднати в одне провадження справу № 757/39915/19-ц зі справою № 757/11789/21-ц. В клопотанні заявник зазначив, що вимоги обох справ пов`язані між собою підставами виникнення та поданими доказами. Ухвалою суду від 12 березня 2021 року задоволено клопотання представника позивача про об`єднання позовів у справі та об`єднано в одне провадження цивільну справу № 757/39915/19-ц за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «РІО ФІН», Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Мороза Дмитра Олександровича, треті особи: Публічне акціонерне товариство АБ «Укргазбанк», Приватне акціонерне товариство «Автомобільна компанія Укртранс», Головне територіальне управління юстиції у місті Києві, Державне підприємство «Державний будівельний комбінат управління справами Верховної Ради України», [PERSON] , [PERSON] , Офіс Генерального прокурора, прокуратуру м. Києва про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень зі справою № 757/11789/21-ц за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «РІО ФІН», третя особа - Державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Мороз Дмитро Олександрович, про витребування майна з чужого незаконного володіння. Присвоєно об`єднаному провадженню спільний єдиний унікальний номер справи № 757/39915/19-ц. У відповіді на відзив ТОВ «РІО ФІН» представник позивача заявив клопотання про продовження (поновлення) позивачу процесуального строку на подання доказів та просив: - долучити до матеріалів справи копію платіжного доручення № 4 від 20.08.2015, копію платіжного доручення № 3 від 20.08.2015, копію квитанції № 1344 від 20.08.2015; - викликати та допитати в якості свідків [PERSON] , адреса: [ADDRESS] , адреса з Єдиного реєстру адвокатів України: [ADDRESS] . На обґрунтування вказаного клопотання позивач зазначив, що вказані документи підтверджують факт придбання [PERSON] спірною квартири у попередніх власників (сім`ї [PERSON] ) за реальну ринкову вартість. Щодо свідків позивач зазначив, що останні можуть підтвердити обставини набуття (приватизації) та подальшого відчуження спірної квартири. Протокольною ухвалою суду клопотання позивача задоволено в частині поновлення процесуального строку для подання доказів та долучення до матеріалів справи платіжних доручень та квитанцій, які долучено до справи. В частині заявленого клопотання про виклик свідків - відмовлено. 08.06.2021 року представником Офісу Генерального прокурора подано заяву про розгляд справи без їх участі, оскільки розгляд справи не впливає на їхні права та обов`язки. В письмових поясненнях Київської міської прокуратури, що подані до суду 22.06.2021, заявлено про розгляд справи без їх участі. 30.06.2021 представником відповідача-2 подано клопотання про закриття провадження у справі з підстав того, що спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки спірні правовідносини пов`язані з виконанням кредитного договору та іпотечного договору, сторонами яких є юридичні особи. Від представника позивача надійшло заперечення на вказане клопотання та сторона позивача просила відмовити у задоволенні клопотання ТОВ «РІО ФІН» про закриття провадження у справі з тих підстав, що вказаний спір немає ніякого відношення до господарської діяльності, а між сторонами спору відсутні будь які правовідносини, спірні правовідносини виникли не на підставі договору та не у зв`язку із господарською діяльністю. В судовому засіданні представник відповідача-2 клопотання підтримав та просив задовольнити. Представник позивача проти клопотання заперечував, просив відмовити. Ухвалою суду від 02 липня 2021 року у задоволенні клопотання ТОВ «РІО ФІН» про закриття провадження відмовлено. В підготовче засідання, призначене на 12.08.2021 року, представник позивача не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, та 12 серпня 2021 року подав до суду заяву про розгляд підготовчого засідання без його участі та просив підготовче засідання у справі закрити й призначити справу до розгляду по суті. В підготовче засідання представники відповідачів та третіх осіб не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином. Ухвалою суду від 12.08.2021 року закрито підготовче провадження у цивільній справі № 757/39915/19-ц та призначено справу до розгляду по суті на 09 год. 30 хв. 03.09.2021. 11.11.2021 представником ТОВ «РІО ФІН» до суду подано заяву про зупинення провадження у цій справі до вирішення справи № 757/43432/19-ц. Заяву обґрунтовано тим, що предметом оспорювання у справі №757/43432/19-ц є законність набуття права власності на квартири, в будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 113985980000) зокрема №74 за [PERSON] , та іншими особами. 15 листопада 2021 року до суду за допомогою підсистеми Електронний суд надійшло заперечення позивача на заяву про зупинення провадження у цій справі до вирішення справи № 757/43432/19-ц. Заперечуючи щодо заявленого клопотання представник позивача зазначив, що така заява повинна була бути подана на стадії підготовчого провадження, а не на стадії розгляду справи по суті, враховуючи, що про обставини, на які посилається відповідач в заяві, йому були відомі ще на стадії підготовчого провадження у справі. Крім того, позивач зазначив, що дану справу можливо розглянути до вирішення справи № 757/43432/19-ц, оскільки зібрані докази у цій справі дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, зокрема обставини набуття права власності на спірну квартиру [PERSON] .. Ухвалою суду від 08 грудня 2021 року у задоволенні клопотання ТОВ «РІО ФІН» про зупинення провадження у справі відмовлено. 22.09.2021 від представника третьої особи - ПАТ «АБ «Укргазбанк» до суду надійшло клопотання про витребування у Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації документів на підставі яких РДА набула права власності на квартиру [ADDRESS] . Одночасно в судовому засіданні представник просив поновити процесуальний строк на подання такого клопотання. В судовому засіданні 03.02.2022 року представник позивача заперечував щодо задоволення вказаного клопотання з тих підстав, що заявником клопотання подано з порушенням процесуальних строків для його подання, клопотання подано на стадії розгляду справи по суті, а належних обґрунтувань неможливості його заявлення на стадії підготовчого провадження представник не зазначив. Представник ТОВ «РІО ФІН» клопотання про витребування доказів підтримав та просив його задовольнити. Ухвалою суду від 03 лютого 2022 року поновлено Публічному акціонерному товариству АБ «Укргазбанк» процесуальний строк на подання клопотання про витребування доказів. Клопотання задоволено. Витребувати з Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації належним чином завірені копії документів на підставі яких РДА набула права власності на квартиру [ADDRESS] . Зобов`язано Голосіївську районну в місті Києві державну адміністрацію надати витребувані докази протягом десяти днів з дня постановлення ухвали. На виконання ухвали суду, 15.08.2022 року від Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації надійшли копії документів щодо правової підстави зайняття жилого приміщення [PERSON] . 31.10.2022 представник третьої особи - ПАТ «АБ «Укргазбанк» подав до суду клопотання про повторне витребування письмових доказів: належним чином завірених копій документів на підставі яких РДА набула права власності на квартиру [ADDRESS] . На обґрунтування повторного заявлення клопотання про витребування доказів, представник третьої особи зазначив, що попередня ухвала Печерського районного суду м. Києва від 03.02.2022 року Голосіївською РДА не виконана, оскільки останньою надані документи, які судом не витребовувались, адже ухвала стосувалася саме документів на підставі яких РДА набула права на квартиру [ADDRESS] , а не передала її іншим особам. Ухвалою суду від 21.10.2021 року клопотання представника третьої особи Публічного акціонерного товариства АБ «Укргазбанк» про повторне витребування доказів у справі задоволено. Повторно витребувано з Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації належним чином завірені копії документів на підставі яких РДА набула права на квартиру [ADDRESS] . На виконання вимог ухвали суду Голосіївською районною у місті Києві державною адміністрацією надано: - корінець ордера № 018046 серії Б на жиле приміщення - квартиру [ADDRESS] ; - витяг з Розпорядження Голосіївської РДА від 09.04.2012 № 240. Також в листі повідомлено, що Актом № 1 від 17.12.2018 року «Про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду», лист Прокуратури міста Києва від 04.04.2012 року № 03/2-37 вих було знищено згідно чинного законодавства, оскільки термін зберігання таких листів становить 5 років. У судовому засідання 02.03.2023 представник позивача - адвокат Лаврентьєв Д.О. позов підтримав і просив його задовольнити посилаючись на підстави, викладені у позовній заяві та інших заявах по суті справи. Представник відповідача-2 - адвокат Єлисеєв Є.В., заперечував щодо задоволення позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з наведених у відзиві та інших заявах по суті справи доводах. Представник третьої особи - ПАТ «АБ Укргазбанк» - Шевчук О.Ю., заперечував щодо задоволення позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з наведених у письмовому поясненні доводах. Відповідач-1 та інші сторони у судове засідання, про яке повідомлялася належним чином, не з`явилися, заяви по суті та / або з процесуальних питань від них не надходили до суду. Згідно з частиною першою статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною четвертою статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, заслухавши обґрунтування і заперечення представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. ІІІ. Фактичні обставини справи. Згідно з Витягу з Розпорядження Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації від 12.08.2011 № 603 «Про надання житлових приміщень мешканцям Голосіївського району» вирішено надати [PERSON] з родиною в 5 осіб, який перебуває на квартирному обліку в пільговій черзі працівників прокуратури трикімнатну квартиру [ADDRESS] ). Відповідно до Витягу з Розпорядження Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації від 09.04.2012 № 240 «Про внесення змін…………» вбачається, що пунктом 2 внесено зміни до Розпорядження Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації № 603, а саме замінено квартиру, що надавалась сім`ї [PERSON] , з № 49 на № 74. Згідно Ордеру № 018046 серії Б від 10.04.2012 року, виданого на підставі розпорядження Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 09.04.2012 року № 240, сім`ї працівника Прокуратури міста Києва - [PERSON] у складі 5-ох осіб, було надано 4-х кімнатну квартиру [ADDRESS] . Згідно Акту приймання передачі № 74 від 01.04.2013 року гр. [PERSON] отримав від Державного будівельного комбінату Управління справами Верховної Ради України чотирикімнатну квартиру [ADDRESS] ) загальною площею 201,3 кв.м. 12.07.2013 року Прокуратура міста Києва листом за вих. № 02-58-вих-13 звернулась до Начальника відділу приватизації державного житлового фонду Печерської районної у місті Києві державної адміністрації з проханням вжити заходів щодо приватизації квартири [ADDRESS] ( [ADDRESS] ). На підставі чого Розпорядженням Печерської РДА № 83 від 15 липня 2013 року [PERSON] приватизовано квартиру [ADDRESS] та отримано свідоцтво про право власності. Таким чином, з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що спірна квартира набута у власність попереднім власником - сім`єю [PERSON] з числа службових та приватизована з державного житлового фонду на підставі вищезазначених Розпоряджень. 20.08.2015 року між сім`єю [PERSON] (попередні власники - продавці) та [PERSON] (покупець) укладено Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського територіального округу Байдик Т.М., номер в реєстрі 1182. Згідно пункту 6 Договору купівлі-продажу від 20.08.2015 року оціночна вартість квартири [ADDRESS] становить 4 163 963, 00 грн. Відповідно до пункту 3 Договору, продаж квартири вчинено за 4 412 000 (чотири мільйони чотириста дванадцять тисяч) гривень 00 коп. Згідно квитанції № 1344 від 20 серпня 2015 року [PERSON] безготівково сплатив на користь [PERSON] 4 163 963 (чотири мільйони сто шістдесят три тисячі дев`ятсот шістдесят три) гривні 00 коп. згідно Договору купівлі-продажу від 20.08.2015 року (розр. за житл.нерух.). Відповідно до платіжного доручення № 4 від 20 серпня 2015 року (копія додається), [PERSON] сплатив на користь [PERSON] 288 043 (двісті вісімдесят вісім тисяч сорок три) гривні 26 коп. Загалом за Договором купівлі-продажу від 20.08.2015 року [PERSON] сплатив на користь сім`ї [PERSON] 4 452 006 (чотири мільйони чотириста п`ятдесят дві тисячі шість) гривень 26 копійок. Крім того, згідно платіжного доручення № 3 від 20 серпня 2015 року [PERSON] сплатив до УДКСУ у Голосіївському районі міста Києва 44 120 (сорок чотири тисячі сто двадцять) гривень в якості податку за купівлю нерухомості, який становить 1% від суми Договору. Згідно наявного в матеріалах справи Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 42592253 від 20 серпня 2015 року будь які обтяження спірної квартири, в тому числі іпотекою, на момент її придбання позивачем, були відсутні. Як вбачається з матеріалів реєстраційної справи № 113985980000, наданої Департаментом з питань реєстрації ВОКМР (КМДА) на ухвалу суду, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Олефіренко К.М. 20.12.2017 року прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 38862866 згідно якого зареєстровано іпотеку на квартиру [ADDRESS] . Іпотекодержателем визначено ТОВ «РІО ФІН», Іпотекодавцем: Публічне акціонерне товариство «Автомобільна компанія «Укратранс». Підставою виникнення іпотеки визначено Іпотечний Договір № 3622 від 28.11.2008 року та договори про внесення змін до Іпотечного договору, Договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки № 874 від 20.02.2019 року, Рішення Господарського суду м. Києва від 25.12.2015 року. 25 червня 2019 року державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Мороз Дмитро Олександрович прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 47506836 від 25.06.2019, на підставі якого, за ТОВ «РІО ФІН» (ЄДРПОУ 42567894) зареєстровано право власності на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] . Підставою виникнення права власності зазначено Іпотечний договір № 3622 від 28.11.2008 року, Договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, серія та номер: 874, виданий 20.02.2019, Договір факторингу, серія та номер: б/н, виданий 20.02.2019, Договір факторингу, серія та номер: б/н, виданий 30.04.2019, Договір про внесення змін до іпотечного договору, серія та номер: 956, виданий 05.04.2011 і тд. Так, 29.09.2004 року між ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Київ» (кредитор) та Відкритим акціонерним товариством «Автомобільна компанія «Укратранс» (позичальник), яке в подальшому змінило організаційно-правову форму на Приватне акціонерне товариство, укладено Договір 25/04 про надання невідновлювальної відкличної кредитної лінії, за яким позичальник отримав кредит у вигляді відкличної кредитної лінії для фінансування будівництва автотранспортного підприємства на певних умовах. Для забезпечення належного виконання умов Договору, між Позичальником (іпотекодавцем - ПАТ «Автомобільна компанія «Укртранс») та кредитором (іпотекодержателем ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Київ») було укладено Іпотечний договір № 3622 від 28.11.2008 року, згідно яким в іпотеку передано майнові права на квартири в будинку, що будується на земельній ділянці, розташованої на розі (перетині) [ADDRESS] . Згідно Договору про внесення змін до Іпотечного договору (від 28.11.2008, реєстровий № 3622) від 02.03.2011 року та посвідченого приватним нотаріусом КМНО Голубничою О.В. за реєстровим № 402, внесено зміни в пункт 1.3 Іпотечного договору в частині переліку квартир, майнові права на які, є предметом іпотеки за цим Договором та вилучено (виведено з іпотеки) такі об`єкти: майнові права на квартири за [ADDRESS] , [NUMBER], [ADDRESS] та в заміну передано в іпотеку майнові права на квартиру [ADDRESS] та [ADDRESS] . Також зазначено, що майнові права на квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] , що передаються в наступну іпотеку за цим Договором, попередньо виступають в якості забезпечення виконання зобов`язань за Іпотечним договором від 07 квітня 2008 року, посвідченого Голубничою О.В., приватним нотаріусом КМНО за реєстровим № 891, укладеним тими самим сторонами. На підставі Постанови правління Національного банку України від 24.02.2015 року № 128 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення 24.02.2015 року № 39, згідно яким 25.02.2015 в ПАТ «АКБ «Київ» запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації. На виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 61 «Деякі питання участі держави у виведенні з ринку ПАТ «АКБ «Київ», 19.06.2015 року було здійснено передачу активів та зобов`язань ПАТ «АКТ «Київ» на користь АТ «Укргазбанк». 19.06.2015 року між ПАТ «АКБ «Київ» та ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» (приймаючи банк) укладено договір про передачу приймаючому банку зобов`язань неплатоспроможного банку активів та зобов`язань неплатоспроможного банку. Між ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Київ» та ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» укладено договір від 19.06.2015 року про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки та застави, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Морозовою С.В. за реєстровим № 3060, згідно якого ПАТ «АБ «Укргазбанк» набув зокрема право вимоги за Іпотечним Договором № 3622, який забезпечує належне виконання Кредитного договору від 29.09.2004 № 25/04. В подальшому за Договором факторингу (відступлення права грошової вимоги), укладеного 20.02.2019 між ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» (первісний кредитор) та ТОВ «Фінансова компанія Реверс Інвест» (новий кредитор) останній набув право грошової вимоги зокрема за Кредитним договором від 29.09.2004 № 25/04. За договором про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 20.02.2019, укладеного між тими ж сторонами та посвідченого приватним нотаріусом КМНО Осипенком Д.О. за реєстровим № 874 ТОВ «Фінансова компанія Реверс Інвест» набуло усі права та обов`язки Іпотекодержателя, в тому числі за Іпотечним Договором № 3622 від 28.11.2008. В подальшому право грошової вимоги за Кредитним договором № 25/04 набуло Товариство з обмеженою відповідальністю «РІО ФІН» на підставі Договору факторингу (відступлення права грошової вимоги) від 30.04.2019 № 30/04 укладеного з ТОВ «Фінансова компанія Реверс Інвест». Також право вимоги (права та обов`язки Іпотекодержателя) за Іпотечним договором № 3622 від 28.11.2008 року набуло Товариство з обмеженою відповідальністю «РІО ФІН» на підставі Договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки, укладеного з ТОВ «Фінансова компанія Реверс Інвест» та посвідченого приватним нотаріусом КМНО Козаєвою Н.М. за реєстровим № 2097. В подальшому, як наголошувалось, на підставі зазначених вище документів ТОВ «РІО ФІН» зареєструвало право власності на квартиру [ADDRESS] , у зв`язку із чим [PERSON] втратив право власності на квартиру [ADDRESS] . ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Статтею 331 ЦК України встановлено загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 19 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 16.06.2013), державна реєстрація прав проводиться на підставі зокрема свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді. Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Частиною 3 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Згідно частини 5 статті 8 зазначеного Закону, передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] разом із сім`єю набув право власності на квартиру [ADDRESS] , як особа, що перебувала на квартирному обліку в пільговій черзі працівників прокуратури. Документами, що стали підставою для приватизації та набуття у власність квартири [ADDRESS] слугували наступні: Розпорядження Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації від 12.08.2011 № 603 «Про надання житлових приміщень мешканцям Голосіївського району»; розпорядження Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації від 09.04.2012 № 240 «Про внесення змін…………»; ордер 018046 серії Б від 10.04.2012 року, виданий на підставі розпорядження Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 09.04.2012 року № 240; Акту приймання передачі № 74 від 01.04.2013 року; Розпорядженням Печерської РДА № 83 від 15 липня 2013 року. Факт набуття у власність та приватизація квартири [PERSON] підтверджується Свідоцтвом про право власності серії [NUMBER] , виданим Відділом приватизації житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Печерської районної у місті Києві державної адміністрації 15 липня 2013 року. Частиною 4 статті 334 ЦК України визначено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Аналогічне положення містить ч.3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 16.06.2013 року. Пунктами 1 частини 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено що обов`язковій державній реєстрації підлягає право власності на нерухоме майно. Як вбачається із матеріалів реєстраційної справи № 113985980000, наданої Департаментом з питань реєстрації ВОКМР (КМДА), Державний реєстратор Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кулик Н.М. 24.07.2013 року зареєстрував за [PERSON] та членами його сім`ї право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі поданої заяви про державну реєстрацію права власності з реєстраційним номером 2160814 (рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень № 4292377 від 24.07.2013). Пунктом 2 частини 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено що обов`язковій державній реєстрації підлягає іпотека. Суд звертаю увагу, що згідно матеріалів реєстраційної справи, на момент реєстрації права власності на квартиру за [PERSON] у Державному реєстрі Іпотек відомості про іпотеку зазначеної квартири були відсутні. Отже, судом встановлено, що [PERSON] набув право власності на квартиру [ADDRESS] з державного житлового фонду, як працівник Прокуратури міста Києва, що перебував на квартирному обліку в пільговій черзі працівників прокуратури, та зареєстрував таке право власності на квартиру, вільною від іпотечних зобов`язань. Статтею 12 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що власник приватизованого житла має право розпорядитися квартирою (будинком), кімнатою (кімнатами) у гуртожитку на свій розсуд: продати, подарувати, заповісти, здати в оренду, обміняти, закласти, укладати інші угоди, не заборонені законом. Порядок здійснення цих прав власником житла регулюється цивільним законодавством України. Згідно із частиною першою статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно частин 3 та 4 статті 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Матеріалами справи підтверджено, що позивач - [PERSON] набув право власності на спірну квартиру за відплатним Договором купівлі-продажу квартири від 20.08.2015 року. Визначена в Договорі вартість квартири сплачена [PERSON] в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями № 4 від 20.08.2015, № 3 від 20.08.2015, квитанцією № 1344 від 20.08.2015. Згідно матеріалів реєстраційної справи № 113985980000, на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 20.08.2015 та заяви про державну реєстрацію права власності за реєстраційним номером 12918942 Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Байдик Т.М. зареєструвала за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 23820333 від 20.08.2015 року). Суд звертає увагу, що згідно матеріалів реєстраційної справи, на момент реєстрації права власності на квартиру за [PERSON] у Державному реєстрі Іпотек відомості про іпотеку зазначеної квартири були відсутні, що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 42592253 від 20 серпня 2015 року. Отже, судом встановлено, що позивач набув право власності на квартиру [ADDRESS] за відплатним Договором купівлі-продажу квартири, вільної від будь яких обтяжень, в тому числі іпотекою. З урахуванням вищенаведеного, спираючись на інформацію з Державного реєстру речових прав не нерухоме майно, що міститься в матеріалах реєстраційної справи, враховуючи відсутність зареєстрованої іпотеки квартири [ADDRESS] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Державному реєстрі іпотек, суд приходить до висновку, що квартира [ADDRESS] вибула з власності [PERSON] , на підставі оскаржуваного рішення державного реєстратора, незаконно. Що стосується обраного позивачем способу захисту порушених прав та заявлених позовних вимог суд зазначає наступне. Вимога позивача про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 47506836 від 25 червня 2019 року державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Мороза Дмитра Олександровича та всіх записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що виникли на підставі рішення № 47506836 від 25 червня 2019 року, в тому числі записів про реєстрацію переходу права власності на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 113985980000 - квартири [ADDRESS] , підлягає задоволенню, оскільки державним реєстратором при здійсненні реєстраційної дії - державної реєстрації права власності на спірну квартиру за ТОВ «РІО ФІН» порушено вимоги Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що обґрунтовується наступним. Відповідно до ч.3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції на момент прийняття оскаржуваного рішення), державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; З огляду на вищезазначене, суд зауважує, що державна реєстрація прав проводиться відповідно до визначених законом етапів, а вчиненню реєстраційних дій передує перевірка поданих документів на їх відповідність вимогам законодавства та встановлення відсутності/наявності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах. Однак, всупереч вимог ч.3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідач-1 не встановив наявність суперечностей між заявленими правами на нерухоме майно ТОВ «РІО ФІН» та вже зареєстрованим правами - правом власності [PERSON] на нерухоме майно (на підставі Договору купівлі-продажу від 20.08.2015), який не є стороною Договорів, поданих ТОВ «РІО ФІН» для реєстрації права власності, й не є особою, права/майно якого обтяжуються згідно поданих ТОВ «РІО ФІН» документів для вчинення реєстраційної дії - реєстрації права власності. Підстави для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень визначені у статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 24 Закону, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Частиною 2 вказано статті визначено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Як вбачається з матеріалів реєстраційної справи, зокрема Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 25.06.2019 року, власником квартири є [PERSON] , Іпотекодержателем/суб`єктом обтяження визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «РІО ФІН», особа майно/права якої обтяжуються визначено Публічне акціонерне товариство «Автомобільна компанія «Укртранс». З матеріалів реєстраційної справи також вбачається дата реєстрації права власності на спірну квартиру [ADDRESS] за позивачем - [PERSON] 20.08.2015, дата реєстрації обтяження (іпотеки) - 20.12.2017 року. Враховуючи вищезазначене, суд констатує про наявність підстав для відмови в проведенні державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] за ТОВ «РІО ФІН», зокрема: наявність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами, оскільки [PERSON] не був особою, права якого обтяжуються згідно поданих ТОВ «РІО ФІН» документів для реєстрації права власності, не був стороною Кредитного договору № 25/04 чи Іпотечного договору № 3622. Проте, всупереч вимог пункту 5 частини 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстратором зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] за Товариством з обмеженою відповідальність «РІО ФІН». Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 47506836 від 25 червня 2019 року є протиправним та підлягає скасуванню. Вимога позивача про витребування квартири [ADDRESS] з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «РІО ФІН», підлягає задоволенню з огляду на наступне. У відповідності до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним Як встановлено судом, [PERSON] набув право власності на спірну квартиру на підставі відплатного Договору купівлі-продажу квартири від 20.08.2015 року у відповідності до статтей 328, 334 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини першої статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ч.2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Пунктом 2 частини 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що іпотека підлягає обов`язковій державній реєстрації. Частиною 1 статті 4 Закону України «Про іпотеку» (в редакції станом на 01.01.2013 - до первісної реєстрації права власності на квартиру) визначено, що обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. Пунктом 2 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 01.01.2013) визначено, що державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав. Пунктом 26 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. № 1141 (в редакції від 01.01.2013) визначено, що до Державного реєстру прав вносяться відомості щодо іпотеки. Пунктом 46 Порядку № 1141 визначено, що витяг, інформаційна довідка, виписка з Державного реєстру прав формується на підставі відомостей, що містяться у ньому, з присвоєнням індексного номера, фіксацією дати та часу їх формування. Пунктом 3.1 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою [PERSON] щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин першої, другої статті 23 Закону України «Про іпотеку» від 14 липня 2020 року № № 8-р/2020 (3-67/2019(1457/19), зазначено, що згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про іпотеку» № 898 обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону (перше речення). Ці положення збігаються з положеннями абзацу четвертого пункту 4 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-IV зі змінами (далі - Закон № 1952), який регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав. В абзаці 3 пункту 3.1 Рішення Конституційного Суду визначено, що за Законом № 1952 державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (пункт 1 частини першої статті 2); обтяження - це заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину (пункт 5 частини першої статті 2); речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до Закону № 1952, виникають з моменту такої реєстрації (частина друга статті 3). З аналізу наведених положень Закону № 1952 випливає, що обтяження нерухомого майна іпотекою передбачає заборону або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном та виникає з моменту внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту такого обтяження. Відповідно до статті 32 Закону № 1952 інформація про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, що міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, є відкритою, загальнодоступною та платною, крім випадків, передбачених Законом № 1952 (частина перша); для фізичних та юридичних осіб інформація за об`єктом нерухомого майна та суб`єктом речового права надається в електронній формі через офіційний вебсайт Міністерства юстиції України, за умови ідентифікації такої особи (фізичної або юридичної) з використанням електронного цифрового підпису чи іншого альтернативного засобу ідентифікації особи, або в паперовій формі (абзац перший частини другої). Вказане нормативне регулювання дає підстави стверджувати, що набувач предмета іпотеки не позбавлений можливості отримувати інформацію про обтяження майна іпотекою самостійно або за допомогою третіх осіб та здатний виявити розумну обачність, щоб убезпечити себе від негативних наслідків, пов`язаних із набуттям статусу іпотекодавця, у тому числі і тих, що можуть настати у разі невиконання основного зобов`язання. Аналізуючи вказане рішення Конституційного Суду та положень зазначених нормативно-правових актів, суд констатує, що обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає обов`язковій державній реєстрації й таке обтяження виникає з моменту такої реєстрації - з моменту внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек. Як вбачається із матеріалів реєстраційної справи № 113985980000 та нотаріально посвідченого Витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером 42592253 від 20.08.2015 року, обтяження квартири [ADDRESS] на момент її приватизації попереднім власником та придбання позивачем, зареєстровано не було, а отже суд констатує, що таке обтяження (іпотека) не виникло. Враховуючи відсутність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, фактично як єдиного та достовірного джерела інформації, зареєстрованого обтяження квартири [ADDRESS] іпотекою, позивач, придбаваючи спірну квартиру за Договором купівлі-продажу від 20.08.2015 року проявив належну та розумну обачність пересвідчившись відсутністю будь яких обтяжень щодо спірної квартири у згаданому реєстрі. Пунктом 1 частини 2 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно пунктів 1, 2 частини 1 статті 3 Закону, загальними засадами державної реєстрації прав є: гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав. Суд наголошує, що законодавець, визначаючи обов`язковість реєстрації речових прав на нерухоме майно, їх обтяжень та виникнення таких прав після відповідної державної реєстрації, мав на меті в тому числі забезпечити актуальність інформації про об`єкти нерухомого майна, що наявна в Реєстрі, можливість перевірки такої інформації суб`єктами звернення й відповідно захистити власників/майбутніх власників чи потенційних покупців, які придбаваючи нерухоме майно керуються інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно як актуальною інформацією, від негативних наслідків в майбутньому, в тому числі щодо втрати такого майна чи виникнення матеріальних збитків для законного власника. Судом також встановлено, що вперше запис про обтяження квартири [ADDRESS] іпотекою з`явився в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Державному реєстрі Іпотек - 20 грудня 2017 року, тобто пізніше приватизації спірної квартири з державного житлового фонду попереднім власником та її подальшого відчуження на користь [PERSON] . Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 проаналізувавши положення Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зробила наступний правовий висновок (пункт 38): «Отже, добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність), що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тому за відсутності в цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. Таким чином, беручи до уваги правову позицію Верховного Суду та обставини даної справи, суд приходить до висновку, що позивач ( [PERSON] ) набув право власності на квартиру [ADDRESS] вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. Суд також наголошує, що згідно наявних в матеріалах справи документів та доказів, рішення/індивідуальні акти, які стали підставою для приватизації спірної квартири з державного житлового фонду, є чинними, не визнані недійсними та не скасовані. Що стосується посилання відповідача-2 на інші пункти зазначеного рішення Конституційного Суду, суд наголошує, що процитований відповідачем-2 абзац з рішення Конституційного Суду щодо проявлення належної обачності висловлений судом розглядаючи ситуацію, в якій на момент зміни іпотекодавця, відомості про обтяження існували в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що вбачається з абзаців 1-4 пункту 3.1. Рішення. Проте, як наголошувалось, такого запису, на момент приватизації та придбання спірної квартири, в Реєстрі не існувало. Згідно статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов`язання або зобов`язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель; іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; боржник - іпотекодавець або інша особа, відповідальна перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання. Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» визначено, що взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до статті 5 Закону України «Про іпотеку» (в редакції від 08.03.2011), предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. Предметом іпотеки також може бути об`єкт незавершеного будівництва, майнові права на нього, інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником такого майна на час укладення іпотечного договору. Отже, предметом іпотеки є нерухоме майно, що має належати на праві власності саме іпотекодавцю; а у разі, якщо предметом іпотеки є майнові права на нерухоме майно - нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця на підставі іпотечного договору. Обтяження такого підлягає державній реєстрації. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] не є іпотекодавцями чи боржниками у розумінні положень статті 1 та статті 3 Закону України «Про іпотеку», оскільки: не передавали в іпотеку нерухоме майно на забезпечення виконання власного зобов`язання; не мали та не мають жодних зобов`язань фінансового характеру перед ПАТ «АК УКРТРАНС», перед ПАТ «АБ «УКРАГАЗБАНК» і далі по ланцюгу відступлень прав вимоги щодо кредитного договору № 25/04 від 29 вересня 2004; не є стороною Іпотечного Договору № 3622 від 28.11.2008 (й відповідно Додаткових угод до нього), а отже у них не виникли права та обов`язки іпотекодавця. Крім того, враховуючи положення статті 5 Закону України «Про іпотеку» й те, що позивач не був та не є іпотекодавцем й стороною іпотечного договору №3622, не відбулось переходу іпотечного майна (предмету іпотеки) від ПАТ «АК «Укртранс» до [PERSON] . Враховуючи, що іпотека квартири [ADDRESS] виникла в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.12.2017 року, а [PERSON] не був іпотекодавцем зазначеної квартири, суд приходить до висновку, що при укладенні Договору купівлі-продажу квартири 20.08.2015 року до позивача не перейшли і не могли перейти права та обов`язки іпотекодавця, яких не існувало у попереднього власника та які не виникли в розумінні статті 3 Закону України «Про іпотеку». Щодо посилання відповідача-2 на постанову ВП ВС від 05 травня 2020 року у справі № 161/6253/15-ц, суд такі відхиляє, оскільки у вказаній справі інші правовідносини, які виникли на підставі інших фактичних обставин з іншим суб`єктним складом. Суд наголошує, що у даній справі важливим є не лише факт обізнаності на момент укладення Договору купівлі-продажу покупця з наявністю обтяжень, а й факт наявності таких обтяжень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на момент укладення договору, яких, як встановлено судом, не існувало. Крім того, у даній справі інший суб`єктний склад, зокрема позивач (власник квартири, яка вибула з його володіння) не є стороною кредитних чи іпотечних договорів з приводу спірної квартири та не є іпотекодавцем, які і попередній власник. Твердження відповідача-2 з посиланням на ч.3 ст. 23 Закону України «Про іпотеку» з приводу того, що до [PERSON] перейшли права та обов`язки іпотекодавця від ПАТ «Автомобільна компанія «Укртранс» не заслуговують на увагу з підстав, що зазначені вище, зокрема, як встановлено судом: - відсутній правочин про відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку іпотечного майна; - квартира придбана за Договором купівлі-продажу від 20.08.2015, укладеному між сторонами, вільними від будь яких кредитних чи іпотечних зобов`язань; - на момент приватизації квартири попереднім власником та на момент укладення Договору купівлі-продажу обтяження спірної квартири іпотекою не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а отже обтяжень не існувало як і не існувало іпотечного майна; - продавець - [PERSON] не виступав іпотекодавцем даної квартири; - у [PERSON] та [PERSON] не існувало перед ПАТ «АК «Укртранс», ПАТ «ПАТ «АБ «УКРАГАЗБАНК» будь яких зобов`язань фінансового характеру, зокрема щодо кредитного договору № 25/04. З огляду на вищезазначене та враховуючи матеріали справи, суд приходить до висновку, що у даній справі відсутній як фактичний так і юридичний факт переходу обов`язків іпотекодавця від ПАТ «АК «Укртранс» до [PERSON] . Таким чином, враховуючи матеріали справи, суд констатує, що не відбулось відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку іпотечного майна, а тому не існує правочинів, які можна було б вважати недійсними у даній справі на підставі ст.9, 12 ЗУ «Про іпотеку». Крім того, суд констатує, що оскільки квартира [ADDRESS] набута позивачем та попереднім власником не від іпотекодавця за цивільно-правовою угодою, відсутні правові підстави для застосування ст.23 Закону України «Про іпотеку», що відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом України у постановах по справах №6-7цс13 від 03 квітня 2013 року, № 6-168цс14 від 19 листопада 2014 року. Оскільки на момент укладання договору купівлі-продажу спірного майна запис про обтяження майна іпотекою не існувало в Державному реєстрі Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, до спірних правовідносин не може застосовуватись ст.23 Закону України «Про іпотеку», так як під час переходу права власності на спірну квартиру до позивача вона предметом іпотеки не була, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 24 грудня 2014 року по справі №6-201цс14. Доводи відповідача-2 про те, що 02.03.2011 приватним нотаріусом Голубничою О.В. на підставі Іпотечного Договору накладено заборону на відчуження зазначених у Договорі майнових прав, на квартиру [ADDRESS] не заслуговують на увагу та відхиляються судом, оскільки як вбачається із матеріалів справи у Державному реєстрі речових прав, Державному реєстрі Іпотек, обтяження квартири іпотекою було відсутнє, а отже згідно положень чинного законодавства та вищезазначеного Рішення Конституційного суду України, таке право не виникло. Також суд відхиляє посилання відповідача-2 на справу № 910/28036/15, оскільки остання стосується кредитних правовідносин між ПАТ «АБ «Укргазбанк» та ТОВ «ФК Кредит гарант», які виникли лише у 2015 році, тобто за довго до приватизації спірної квартири з державного житлового фонду, крім того, в даній справі не встановлені обставини, що мають значення та впливають на вирішення даної справи. Посилання відповідача щодо визнання недійсною підстави вибуття предметів іпотеки з права власності ПАТ АК «Укртранс» судом відхиляється, оскільки, як вбачається з матеріалів реєстраційної справи, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» іпотеки квартири [ADDRESS] до 20.12.2017 року не існувало, як і не існувало будь яких записів про припинення/вибуття чи відновлення іпотеки. Суд також наголошує, що правочини, які були предметом розгляду у справі № 910/28036/15, було укладено в 2015 році, а отже доводи відповідача про те, що саме у зв`язку із наведеними протиправними правочинами в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень були відсутні записи про іпотеки судом відхиляються, оскільки до укладення Договорів відступлення прав вимоги між ПАТ «АБ «Украгазбанк» та ТОВ «ФК «Кредит гарант», які в подальшому визнані недійсними, обтяження іпотекою квартири [ADDRESS] не існувало. Суд також наголошує, що будь які належні докази, які підтверджують факт незаконного чи протиправного припинення іпотеки квартири [ADDRESS] , вилучення записів про іпотеку з Державного реєстру, відсутні. Як і відсутні належні докази, які встановлюють протиправні дії будь яких осіб саме щодо незаконного виключення інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, про іпотеку квартири [ADDRESS] , чи припинення такої іпотеки. Згідно ч.1 ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18) зазначено, що: «метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю). Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника». Метою звернення із даним позовом до суду є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю: пункт 89 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц). Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Як слідує з практики Великої Палати Верховного Суду України, викладеній зокрема в Постанові від 12 лютого 2020 року у справі № П/811/1640/17 в разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння суд витребує таке майно на користь позивача, а таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстрованого в цьому реєстрі за відповідачем. Інші доводи сторони відповідача-2 висновків суду не спростовують. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини та те, що [PERSON] не є стороною кредитних та іпотечних договорів, що стосуються спірної квартири, не був та не є іпотекодавцем цієї квартири, єдиним можливим належним способом захисту порушених прав позивача, на переконання суду, є саме витребування у ТОВ «РІО ФІН» на користь позивача у відповідності до статті 387 Цивільного кодексу України квартири [ADDRESS] , що в подальшому є підставою для реєстрації права власності на спірну квартиру за позивачем, вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень, в тому числі іпотекою, що кореспондується з правовою позицією Велика Палата Верховного Суду, викладеної у постанові від 22 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17. Посилання відповідача-2 на невірно обраний спосіб захисту порушеного права не заслуговують на увагу, оскільки як встановлено судом, позивач не має відношення до іпотечних правовідносин, не є іпотекодавцем чи боржником, не набув права та обов`язки іпотекодаця, а отже застосування Закону України «Про іпотеку» у даних правовідносинах саме щодо способу захисту порушеного права є неможливим та невірним, як і не заслуговують на увагу посилання відповідача-2 з приводу цього на постанови ВП ВС щодо способу захисту порушеного права. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: approved