Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

01 березня 2023 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України. Заява мотивована тим, що у дочки [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] . [INFO] в місті Судак Автономної Республіки Крим народився син - [PERSON] . Факт народження дитини підтверджується свідоцтвом про народження та виписним епікризом, які видані окупаційною владою і не відповідають вимогам діючого законодавства України. Вказуючи, що територія, де народилася дитина, тимчасово непідконтрольна Україні внаслідок окупації, у зв`язку з чим вони не можуть зареєструвати в органах державної реєстрації актів цивільного стану факт народження дитини та отримати свідоцтво про народження дитини встановленого законодавством України зразка, просили встановити факт народження дитини на тимчасово окупованій території України. У судове засідання усі учасники справи не з`явилися, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені. 01 березня 2023 року представник заявників подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що заяву підтримує із викладених у ній підстав, просить її задовольнити та розглядати справу без його участі і за відсутності заявників. Представник заінтересованої особи - Турійського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 01 березня 2023 року подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі. Враховуючи, що в судове засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши всебічно, повно і об`єктивно обставини справи, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Відповідно до частини першої статті 317 Цивільного процесуального кодексу України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Частиною третьою статті 317 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що в рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Відповідно до статті 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Згідно з частиною четвертою статті 49 Цивільного кодексу України реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За змістом статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, документи, що підтверджують факт народження. Відповідно до пунктів 2, 3, 22, 23 глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року, підставами для проведення державної реєстрації для народження дитини є медичний висновок про народження; медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о); медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу; лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; медичний документ, виданий компетентним суб`єктом іншої держави, що підтверджує факт народження, належним чином легалізований, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем народження дитини або за місцем проживання її батьків чи одного з них. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Власне ім`я дитини визначається за згодою батьків. Власне ім`я дитини, народженої жінкою, яка не перебуває у шлюбі, у разі відсутності добровільного визнання батьківства визначається матір`ю дитини. По батькові дитині присвоюється за власним іменем батька. Частиною другою статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII встановлено, що Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими російською федерацією з 20 лютого 2014 року. Згідно з частинами другою, третьою статті 9 вказаного Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Як установив суд, що заявниця [PERSON] є матір`ю [PERSON] , яка народилася [INFO] в селі Перевалівка міста Судак Автономної Республіки Крим та є громадянкою України, що підтверджується свідоцтвом про її народження (а. с. 9). Заявник [PERSON] народився [INFO] в селі Матросівка Кіровського району Автономної Республіки Крим та є громадянином України, що підтверджується паспортом (а. с. 10). Під час проживання у тимчасово окупованій Автономній Республіці Крим 26 жовтня 2019 року заявник [PERSON] та [PERSON] одружилися, а 2 квітня 2020 року розірвали шлюб (а. с. 12, 13). [PERSON] народився [INFO] в місті Судак Автономної Республіки Крим, про що відповідними установами російської федерації видано виписний епікриз та свідоцтво про народження (а. с. 14, 15). Зі змісту вказаних документів видно, що матір`ю дитини є [PERSON] , а батьком - [PERSON] . Звертаючись до суду із цією заявою заявники вказували, що встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України необхідно для реєстрації народження дитини у державних органах реєстрації актів цивільного стану України, оскільки видані окупаційною владою документи не мають юридичної сили на території України. Аналіз та оцінка вказаних вище документів, виданих російським органом реєстрації актів цивільного стану, як доказів, дає підстави для висновку, що такі документи відповідно до діючого законодавства України є недійсними і не створюють жодних юридичних наслідків, однак зазначені у них відомості об`єктивно й достовірно підтверджують факт народження дитини - [PERSON] саме на тимчасово окупованій території України. Європейський суд з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia») з посиланням на Консультативний висновок Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case) наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Cyprus v. Turkey», Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм матеріального, процесуального й міжнародного права, а також враховуючи, що надані заявниками документи на підтвердження факту народження дитини на тимчасово окупованій території України є належними та достатніми, встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, то суд дійшов висновку, що заява [PERSON] та [PERSON] є підставною та її належить задовольнити. Відповідно до вимог частини четвертої статті 317, пункту 8 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved