Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-21 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. 25.11.2022 року позивачка - [PERSON] , звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить суд: - стягнути з [PERSON] , на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000 гривень, щомісячно з моменту звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття; - стягнути з [PERSON] , на її користь понесені нею судові витрати пов`язаних з наданням правової допомоги, в розмірі 3000 грн. З вересня 2018 року позивачка - [PERSON] та [PERSON] , стали мешкати однією сім`єю в цивільному шлюбі, тобто проживали однією сім`єю не одруженими. [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданим 17 квітня 2020 року Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Спочатку сімейне життя складалось добре, проте потім шлюбні відносини між сторонами поступово погіршились в зв?язку з тим, що [PERSON] став зловживати спиртними напоями. Ця поведінка продовжувалася протягом тривалого часу, вона була нестерпна для позивачки, приносила їй та дитині лише негативні емоції. В січні 2022 році вона - з сином [PERSON] пішли від [PERSON] та почали проживати окремо. Неповнолітній син, [PERSON] [INFO] , проживає разом із позивачкою, та знаходиться на її повному матеріальному утриманні, що підтверджується довідкою № 209 від 21 листопада 2022 року виданою КП «ЖЄО № 1» м. Білгород-Дністровський та актом від 21 листопада 2022 року виданим КП «ЖЄО № 1» м. Білгород-Дністровський. Позивачка вказує, що між нею та відповідачем на момент пред`явлення цього позову не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини. З урахуванням вищезазначеного, позивачка була вимушена звернутися до суду задля захисту своїх прав та інтересів сина. Процесуальні дії. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.11.2022 року було відкрито провадження по вищезазначеній справі у порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання призначене на 22.02.2023 року сторони не з`явились. 04.01.2023 року позивачка, подала до суду заяву відповідно до якої просить суд розглядати справу без її участі. Зазначає, що позовні вимоги підтримує. 26.01.2023 року відповідач подав до суду заяву відповідно до якої зазначив, що він позовні вимоги [PERSON] визнає частково, у зв`язку з тим, що він отримує мінімальну заробітну плату, що підтверджується довідкою з його місця роботи. Просить суд встановити йому мінімальний розмір аліментів на дитину відповідного віку. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Фактичні обставини справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Як зазначає позивачка [PERSON] , з вересня 2018 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем - [PERSON] . Шлюб між позивачкою та відповідачем, відповідно до діючого законодавства не було зареєстровано. Судом встановлено, що від спільного життя у сторін є неповнолітня дитина, син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтво про народження серії № [NUMBER] від 17.04.2020 року, актовий запис № 240. Судом встановлено, що [PERSON] [INFO] , проживає разом із позивачкою, та знаходиться на її повному матеріальному утриманні, що підтверджується довідкою № 209 від 21 листопада 2022 року виданою КП «ЖЄО № 1» м. Білгород-Дністровський та актом від 21 листопада 2022 року виданим КП «ЖЄО № 1» м. Білгород-Дністровський. Позивачка вказує, що між нею та відповідачем на момент пред`явлення цього позову не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини. З урахуванням вищезазначеного, позивачка була вимушена звернутися до суду задля захисту своїх прав та інтересів сина. Так, згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно доч.1, 2 ст.182Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 XII 78912 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно частин 8, 9 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно із ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 2,3 ст. 181 СК України). Відповідно до роз`яснень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього кодексу), або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачується щомісячно. Згідно вимог ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Також з урахуванням вимог ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, необхідно зазначити, що розмір аліментів повинен бути не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. ст. 183, 184 Сімейного кодексу України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, а якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення - у твердій грошовій сумі. Таким чином з огляду на долучені до матеріалів справи відповідачем доказів, а саме довідки № 3 про заробітку плату за 2022 рік видану ТОВ «Охорона-Сервіс-Тірас» від 26.01.2023 року вбачається, що [PERSON] працює на посаді «охоронець» та має річний заробіток у розмірі 64 227,03 грн., з яких податки складають 15800,36 грн. Виходячи із засад розумності і справедливості, суд вважає, що при даних обставинах з відповідача слід стягнути аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.11.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти з відповідача підлягають стягненню з моменту пред`явлення позову до суду. У відповідності до п. 35 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»: «вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (частина друга ст. 88 ЦПК)». Таким чином, відповідач є працездатною людиною та може надавати матеріальну допомогу своєму неповнолітньому сину, доказів протилежного відповідачем до суду не надано, суд вважає задовольнити позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , про стягнення аліментів частково. Щодо судових витрат Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтвердженні витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 01.10.2018 року по справі №569/17904/17 підтвердженням платної правової допомоги є розрахунок погодинної вартості правової допомоги. Судом встановлено, що 22.11.2022 року між адвокатом Яковенко Ігорем Вікторовичем та позивачкою було укладено договір про надання правової допомоги, на підставі якого позивачкою було сплачено 3000,00 грн. за надання правової допомоги, на підтвердження чого надано квитанцію № 16 до прибуткового касового ордеру від 25.11.2022 року. Таким чином, з огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, суд вважає за можливе задовольнити частково вимогу позивачки [PERSON] щодо стягнення з відповідача витрат пов`язаних з наданням правової допомоги, в сумі 2000 грн. Враховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів згідно вимог чинного законодавства, а її позовні вимоги задоволені частково, тому з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 992.4 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial