Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-21 00:00:00

Позиція сторін у справі [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: державний нотаріус Васильківської міської державної нотаріальної контори Хоменко С. А., про встановлення факту постійного проживання та визнання права власності в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що [INFO] померла [PERSON] , рідна сестра позивача по батьку, [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS] , що належала їй на праві приватної власності та де вона була зареєстрована на день смерті. Батько позивача та [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом, фактично прийняв спадщину після смерті свої доньки, однак не оформив своїх спадкових прав щодо цього майна та не здійснив державну реєстрацію права власності на нього. Факт того, [PERSON] (батько позивача) за життя не оформив свого права на спадкове майно після смерті його доньки, не має правового значення для вирішення питання щодо наявності права на це майно у його спадкоємця - позивача по справі, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, однак реалізація цього права позивача можлива виключно в судовому порядку. Позивач в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, представник позивача до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву суду не надав. Згідно з висновками Європейського суду з прав людини, зазначених у рішенні у справі «Вячеслав Корчагін проти Росії» № 12307 - учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. Відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і сторона позивача не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Процесуальні дії Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22 листопада 2021 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09 червня 2022 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10 серпня 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Фактичні обставини справи Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. [INFO] померла [PERSON] , рідна сестра позивача по батьку, [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS] , що належала їй на праві приватної власності та де вона була зареєстрована на день смерті. Позивач зазначає, що спадкоємцями [PERSON] першої черги відповідно до ст.1261 ЦК України були її донька [PERSON] та її батько [PERSON] , оскільки шлюб [PERSON] з чоловіком [PERSON] розірвано 28.11.1995. [INFO] померла [PERSON] , донька [PERSON] та племінниця позивача. [PERSON] будь-якої заяви про оформлення права власності на спадщину за законом після смерті своєї матері не подавала, так як померла до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини, визначеного ст.1270 ЦК України. [INFO] помер [PERSON] , батько позивача. 16.09.2015 за заявою позивача (як єдиного спадкоємця [PERSON] ) державним нотаріусом Васильківської міської державної нотаріальної контори Хоменко С.А. заведено спадкову справу за № 228/2015. Після смерті батька позивача, [PERSON] , залишилось спадкове майно у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS] , а також квартири за адресою: [ADDRESS] . Право позивача на спадщину за законом на квартиру за адресою: [ADDRESS] оформлено на підставі спадкового договору від 28.10.2005. 18.10.2019 позивач звернувся до Васильківської міської державної нотаріальної контори з заявою про видачу на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Під час перевірки інформації щодо квартири за адресою: [ADDRESS] , нотаріусом Васильківської міської державної нотаріальної контори Хоменко С.А. встановлено, що після смерті [INFO] [PERSON] (доньки померлого [PERSON] та рідної сестри позивача) Шостою київською державною нотаріальною конторою 19.04.2007 заведено спадкову справу №318/07. На запит Васильківської міської державної нотаріальної контори від 27.09.2019 щодо надання копії спадкової справи № 318/07 з метою встановлення кола спадкоємців та оформлення спадщини після померлого [PERSON] . Шоста київська державна нотаріальна контора відмовилась надати копію даної спадкової справи в зв`язку з тим, що [PERSON] , померлий [INFO] , з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї доньки [PERSON] не звертався, за однією адресою з нею зареєстрований не був, тому спадщину не прийняв, а справа заведена на підставі заяви іншого спадкоємця. 18.10.2019 Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Васильківської міської нотаріальної контори Київської області позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Як зазначено в Постанові, свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на вищевказану квартиру, яка належала [PERSON] , дочці померлого, спадкоємцем якої був батько [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, на ім`я спадкоємця [PERSON] видати неможливо, оскільки у [PERSON] відсутній факт прийняття спадщини після смерті свої дочки [PERSON] . Про існування іншого спадкоємця, за заявою якого було заведено спадкову справу № 318/07 від 19.04.2007 стосовно майна померлої [PERSON] , а саме квартири за адресою: [ADDRESS] , позивачу стало відомо з відповіді Шостої київської державної нотаріальної контори на запит Васильківської міської нотаріальної контори від 27.09.2019, однак оскільки Шоста київська державна нотаріальна контора відмовила в надані копії спадкової справи, прізвище та інші дані спадкоємця, за заявою якого було заведено спадкову справу щодо спірної квартири, залишились невідомими для позивача. 03.06.2021 представник позивача звернувся до суду з заявою про забезпечення доказів до подання позовної заяви з метою визначення відповідача у спорі про встановлення факту постійного проживання, визнання права власності в порядку спадкування за законом. 21.09.2021 Ухвалою Печерського районного суду м. Києва (справа № 757/47125/21-ц) заяву задоволено та витребувано в порядку забезпечення доказів до подання позовної заяви з Шостої київської державної нотаріальної контори копію спадкової справи № 318/07, заведеної 19.04.2007 з метою встановлення даних особи, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 04.11.2021 на виконання Ухвали суду від 21.09.2021 Шостою Київською державною нотаріальною конторою надано завірену копію спадкової справи № 318/07, заведеної 19.04.2007. Як вбачається з копії спадкової справи, вона була заведена на підставі заяви гр. Франції [PERSON] , чоловіка [PERSON] , з яким вона одружилась у Франції 28.12.1996 року та який прийняв все спадкове майно після смерті [PERSON] , в тому числі і спірну квартиру [ADDRESS] . В заяві відповідач просив видати йому на 1/2 частину майна свідоцтво про право власності на підставі ст.ст.60, 63, 70 СК України, а на 1/2 частину майна свідоцтво про право на спадщину за законом, так як спадкове майно придбано ним та його померлою дружиною в період зареєстрованого шлюбу. Квартира [ADDRESS] придбана [PERSON] в період перебування в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, однак за особисті кошти, а тому має статус особистої приватної власності одного з подружжя (відповідно до ст.57 СК України) та не є спільною сумісною власністю подружжя. Таким чином, право на спадкування за законом спірної квартири мали чоловік та батько [PERSON] в рівних частинах як спадкоємці першої черги. З 2007 року та на день подання позову відповідач так і не отримав свідоцтва про право на спадщину за законом. Батько позивача та [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом, фактично прийняв спадщину після смерті свої доньки, однак не оформив своїх спадкових прав щодо цього майна та не здійснив державну реєстрацію права власності на нього. Факт того, [PERSON] (батько позивача) за життя не оформив свого права на спадкове майно після смерті його доньки, не має правового значення для вирішення питання щодо наявності права на це майно у його спадкоємця - позивача по справі, оскільки відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, однак реалізація цього права позивача можлива виключно в судовому порядку. Позиція суду та оцінка аргументів сторін В силу положень статті 1216 ЦК України спадкування - це перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У статті 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У статті 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. За змістом статей 1261, 1262 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом має, зокрема, той з подружжя, який пережив спадкодавця, а в другу чергу - рідні брати та сестри . Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (стаття 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття (частина друга статті 1270 ЦК України). Тлумачення положень статей 1268-1270 ЦК України свідчить, що: - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, крім випадку, якщо він вчинив активні дії, спрямовані на відмову від її прийняття, шляхом подання відповідної заяви нотаріусу в межах установленого статтею 1270 ЦК України строку; - подання такої заяви за межами шестимісячного строку на прийняття спадщини або відсутність будь-яких активних дій з боку спадкоємця, спрямованих на вираження волевиявлення щодо відмови від прийняття спадщини, свідчить про прийняття ним спадщини та вступ у володіння спадковим майном; - спадкоємці другої черги набувають право на спадкування протягом тримісячного строку з моменту неприйняття спадщини спадкоємцями першої черги. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 жовтня 2021 року в справі № 711/901/19 (провадження № 61-15977св20) зроблено висновок, що відмова від прийняття спадщини можлива протягом шести місяців з дня відкриття спадщини шляхом подачі заяви про відмову від прийняття спадщини нотаріусу. В інших випадках спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважаться таким, що прийняв спадщину. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду повідомив, що товаришує із позивачем більше 30 років і знав його батька та сестру, які мешкали в квартирі [ADDRESS] . Свідок [PERSON] суду повідомила, що давно знайома із сім`єю позивача, разом вчились із сестрою, товаришували сім`ями, часто були в них в гостях у квартирі [ADDRESS] . Свідок [PERSON] суду повідомив, що його дружина дружить із сім`єю позивача, [PERSON] та [PERSON] проживали в квартирі [ADDRESS] , де вони часто бували в гостях. На підставі наведеного судом встановлено факт постійного проживання спадкоємця [PERSON] з спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] . Таким чином, [PERSON] прийняв спадщину в розумінні частини третьої статті 1268 ЦК України у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS] після смерті своєї дочки [PERSON] , з якою постійно проживав на час відкриття спадщини, однак не оформив своїх спадкових прав щодо цього майна та не здійснив державну реєстрацію права власності на нього. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч.1 ст.1267 ЦК України). На момент смерті [PERSON] її спадкоємцями були її донька - [PERSON] , її чоловік - [PERSON] та її батько - [PERSON] . З матеріалів спадкової справи щодо майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що відповідач прийняв спадщину шляхом подання 19.04.2007 року до Шостої київської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини та просив видати йому, як єдиному спадкоємцю, свідоцтво про право власності на 1/2 частину майна, набутого за час шлюбу та свідоцтво про право на спадщину за законом на іншу 1/2 частину майна померлої [PERSON] . Спірна квартира [ADDRESS] була придбана [PERSON] 09.12.2004 на підставі договору купівлі-продажу. [PERSON] придбала спірну квартиру за рахунок коштів, які вона отримала від продажу 08.12.2004 належної їй на праві особистої приватної власності квартири [ADDRESS] , яку вона придбала 20.08.1996 за свої особисті кошти, оскільки на момент набуття права власності на неї [PERSON] в шлюбі не перебувала. Відповідно до відомостей зі спадкової справи № 318/07, [PERSON] уклала шлюб з відповідачем лише 28.12.1996. Отже, 08.12.2004 року [PERSON] продала належну їй на праві особистої власності квартиру, а наступного дня 09.12.2004 року за кошти, отримані від продажу власної квартири, придбала спірну квартиру. Таким чином, спірна квартира не є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а має статус особистої приватної власності одного з подружжя (відповідно до ст.57 СК України) і підлягає поділу між спадкоємцями в рівних частинах. Так як батько позивача [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті своєї доньки [PERSON] , оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав з нею, то суд приходить до висновку, що позивач має право відповідно до ст. 1276 ЦК України на прийняття належної йому спадщини після смерті свого батька, [PERSON] . Позивач, як єдиний спадкоємець першої черги за законом після смерті свого батька, звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений ст. 1269 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини, що залишилась після смерті його батька [PERSON] , а саме квартири за адресою: [ADDRESS] , яку останній успадкував після смерті своєї доньки [PERSON] в передбаченому законом порядку, але за своє життя не оформив своїх спадкових прав щодо цього майна. За змістом ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України). Згідно ч.3 ст.1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи те, що позивач з незалежних від нього причин не може оформити своє право власності на вказане спадкове майно в нотаріальному порядку, а також те, що іншим способом, крім судового порядку, він не може захистити своє право власності на спадкове майно, відповідно до ст.16 ЦК України таке право підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на 1/2 частину квартири в за адресою: [ADDRESS] порядку спадкування за законом.

Outcome: approved