Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до державного підприємства «СЕТАМ», [PERSON] , [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Чайка Ірина Григорівна, товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», приватний нотаріус Житарь Світлана Олександрівна, в якому, просить: визнати недійсними електронні торги від 27.05.2019 з реалізації квартири [ADDRESS] (лот 346621) та квартири [ADDRESS] (лот 346658); визнати недійсним Протокол проведення електронних торгів від 27.05.2019, сформований за № 407856 по лоту № 346658 з реалізації майна: двокімнатної квартири загальною площею 77,5 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; визнати недійсним Протокол проведення електронних торгів від 27.05.2019, сформований за № 407854 по лоту № 346621 з реалізації майна: двокімнатної квартири загальною площею 70,8 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; визнати недійсним акт від 03.06.2019 реалізації предмета іпотеки, а саме: квартири [ADDRESS] ; визнати недійсним свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів № 98 від 05.06.2019, видане приватним нотаріусом КМНО Житарь С.О.; визнати недійсним акт від 03.06.2019 реалізації предмета іпотеки, а саме: квартири [ADDRESS] ; визнати недійсним свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів № 97 від 05.06.2019, видане приватним нотаріусом КМНО Житарь С.О.; визнати недійсним договір про відступлення права вимоги №05-18-03/10-12 від 18.03.2019 посвідченого приватним нотаріусом КМНО Чайкою І.Г. за реєстровим номером № 317. Свої вимоги позивач мотивує тим, що її законні права та інтереси порушено внаслідок укладення договору відступлення права вимоги за кредитним договором № CNL-B00/055/2006 від 18.04.2006 та іпотечним договором № PCL-002/553/2006 від 20.04.2006 між ТОВ «Фінансова Компанія «Інвест Хаус» та фізичною особою [PERSON] , який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чайкою І.Г. 18.03.2019 за реєстровим номером № 317. Внаслідок чого, приватним виконавцем [PERSON]. в рамках виконавчого провадження № [NUMBER] на підставі протоколів електронних торгів ДП «СЕТАМ» було видано акти реалізації майна з електронних торгів від 03.06.2019 іпотекодержателю [PERSON] , що належало позивачу на праві приватної власності, а саме: квартира [ADDRESS] та квартира [ADDRESS] . Ухвалою суду від 01.07.2019 справу за вказаним позовом залишено без руху та надано строк на усунення недоліків 16.10.2019 до суду надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою суду від 16.10.2019 відкрито провадження у справі за правилами позовного (загального) провадження. Ухвалою суду від 30.11.2019 задоволено заяву про забезпечення позову шляхом накладення заборони здійснювати реєстраційні дії щодо об`єкта нерухомості: двокімнатної квартири загальною площею 77,5 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; двокімнатної квартири загальною площею 70,8 кв. м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] , які належать на праві власності [PERSON] . 15.01.2020 на адресу суду від представника ДП «СЕТАМ» надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що відповідно до абзацу 4 пункту 4 Порядку реалізації арештованого майна, перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до системи, а також достовірність інформації, зазначеної в заявці, відповідають посадові особи відповідного органу державної виконавчої служби. Крім того, Верховний Суд в п. 45 постанови від 02.05.2018 по справі № 910/10136/17 чітко зазначив, що визначення вартості майна не входить до предмету доказування про визнання електронних боргів недійсними. Також, представник відповідача-1 вважає позов безпідставним та необґрунтованим, оскільки позивач звернулася з позовом про визнання електронних торгів недійсними, тобто правочину з реалізації, який не вчинено, так як торги не відбулися. 16.01.2020 від представника відповідача-3 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив залишити позовні вимоги без задоволення, посилаючись на те, що позивачем жодної підстави для визнання недійсними електронних торгів не було наведено, а доводи зазначені в позовній заяві не ґрунтуються на нормах чинного законодавства України. 26.08.2020 від представника позивача надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи. Ухвалою суду від 26.08.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Крім того, задоволено клопотання про витребування доказів. 10.03.2021 від представника відповідача-3 надійшли додаткові пояснення, в яких зазначено, що правомірність дій приватного виконавця вже були предметом судового розгляду у справі № 757/9754/13. Ухвалою суду суд 25.03.2021 позовну заяву було залишено без розгляду. Постановою Київського апеляційного суду від 01.06.2021 апеляційну скаргу позивача задоволено. Ухвалу печерського районного суду від 25.03.2021 скасовано як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 16.11.2022 представник позивача подав до суду клопотання про долучення доказів до справи. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги просила задовольнити. Представник відповідача-3 [PERSON]. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Представники інших відповідачів та третіх осіб до судового засідання не з`явився з невідомих причин. Тому, суд розглянув справу за їх відсутності, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Суд, заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] , представника відповідача-3 [PERSON] , дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 18.04.2006 [PERSON] , з метою отримання банківського кредиту в АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є акціонерне товариство «ОТП Банк», було укладено кредитний договір CNL-B00/055/2006 від 18.04.2006, відповідно до якого, банк зобов`язався надати позивачу кредит у сумі 440000,00 дол. США строком до 17.04.2012 з фіксованою ставкою 10%. З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором CNL-B00/055/2006 від 18.04.2006 між [PERSON] так АКБ «Райффайзенбанк Україна» 20.04.2006 було укладено договір іпотеки № PCL-002/553/2006, відповідно до якого, в заставу банку [PERSON] було передано нерухоме майно, яке належало [PERSON] на праві приватної власності, а саме: квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] . Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 15.11.2013 у справі № 757/9754/13-ц за позовом ПАТ «ОТП Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором CNL-B00/055/2006 від 18.04.2006 у розмірі 430737,04 дол. США та судовий збір у розмірі 3441,00 грн. 14.03.2018 приватним виконавцем [PERSON]. за заявою АТ «ОТП Банк» відкрито виконавче провадження № [NUMBER] на підставі виконавчого листа № 757/9754/13-ц виданого Печерським районним судом м. Києва на виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 15.11.2013 у справі № 757/9754/13-ц. 15.03.2019 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Інвест Хаус» було укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором № CNL-B00/055/2006 від 18.04.2006. Крім того 18.03.2019 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Інвест Хаус» було укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки № PCL-002/553/2006 від 20.04.2006. 18.03.2019 між ТОВ «ФК «Інвест Хаус» та [PERSON] будо укладено договір про відступлення права вимоги № 05-18-03/19-І-2 за кредитним договором № CNL-B00/055/2006 від 18.04.2006 та договором іпотеки № PCL-002/553/2006 від 20.04.2006. 28.03.2019 приватним виконавцем [PERSON]. винесено постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника - [PERSON] . 10.04.2019 приватним виконавцем [PERSON]. винесено постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності. 19.04.2019 суб`єктом оціночної діяльності - оцінювачем [PERSON] подано до приватного виконавця [PERSON]. звіт про оцінку майна та надано висновок про вартість об`єкту оцінки - квартири [ADDRESS] (вартість 6559000,00 грн.) та квартири [ADDRESS] (вартість 6019000,00 грн.). Приватним виконавцем [PERSON]. для здійснення виконавчих дій по реалізації арештованого нерухомого майна, подано 19.04.2019 до ДП «СЕТАМ» заявку на реалізацію арештованого майна. 27.05.2019 ДП «СЕТАМ» було проведено електронні торги з реалізації предметів іпотеки, а саме: квартири [ADDRESS] , а також квартири [ADDRESS] . Зазначені торги не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів. На підставі протоколів № 407856 та № 407854 від 27.05.2019 про проведення електронних торгів [PERSON] приватним виконавцем [PERSON]. було видано акти про реалізацію предметів іпотеки від 03.06.2019, які в подальшому стали підставою для видачі [PERSON] свідоцтв про придбання майна з електронних торгів № 97 та № 98 від 05.06.2019 приватним нотаріусом Житарь С.О. 05.06.2019 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу на підставі зазначених вище свідоцтв про придбання майна з електронних торгів зареєструвала у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , а також квартиру [ADDRESS] . За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Предметом позовних вимог у справі є вимоги позивачки про визнання недійсними і скасування протоколів проведення електронних торгів, які не відбулися. Відповідно до ч. 1 ст. 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства. Згідно з приписами ч. 4 ст. 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином, який може визнаватися недійсним у судовому порядку. Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (частина 1); особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (частина 2) тощо. Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Отже, наведеними нормами визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, та загальні підстави недійсності правочину, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність (оспорюваний правочин) (частина 3 статті 215 ЦК України). Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину враховуються загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене та в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулося. Крім того, вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків та, у разі задоволення позовних вимог, зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. При цьому невідповідність правочину актам законодавства як підстава його недійсності повинна ґрунтуватися на повно та достовірно встановлених судами обставинах справи про порушення певним правочином (чи його частиною) імперативного припису законодавства. Саме по собі відступлення сторонами від положень законодавства, регулювання їх іншим чином не свідчить про суперечність змісту правочину цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Таким чином, для визнання недійсним у судовому порядку правочину необхідно встановити, що правочин не відповідає вимогам закону. При цьому, вирішуючи спір про визнання електронних торгів недійсними, необхідно встановити, чи відбулося порушення вимог Порядку та інших норм законодавства під час проведення електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи порушено права і законні інтереси позивача, який оспорює результати електронних торгів. Суд, звертає увагу на те, що наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено. Як установлено судом, за результатами оголошених торгів вони не відбулися і правочин учинений не був, державна реєстрація правочину, предметом якого є нерухоме майно, також не відбулася, а за результатами непроведених торгів [PERSON] реалізував своє право іпотекодержателя не на продаж йому предмета іпотеки, а припинення забезпеченого іпотекою зобов`язання шляхом заліку вимог в рахунок ціни майна. Однак позивачка оспорює саме протоколи електронних торгів, які не призвели до укладення правочину, на підставі яких майно вибуло з її володіння, не оспорює дії відповідача-3 щодо припинення забезпеченого іпотекою зобов`язання шляхом заліку вимог в рахунок ціни майна, не пред`являє окремих вимог до відповідача-3, який учинив такий залік. Під час розгляду справи судом не встановлено порушення вимог Законів України «Про виконавче провадження», «Про іпотеку», Порядку № 2831/5, на які посилалася позивачка, під час проведення електронних торгів, а тому відсутні й підстави для висновку про те, що порушення вплинули на результати електронних торгів і вони призвели до порушення прав і законних інтересів позивачки. З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що позовні вимоги позивачки до ДП «Сетам» про визнання недійсними та скасування протоколів проведення електронних торгів електронних торгів не підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача визнати недійсними акти від 03.06.2019 про реалізацію предмета іпотеки, а саме: квартири [ADDRESS] та квартири [ADDRESS] . 03.06.2019 [PERSON] було подано до приватного виконавця [PERSON].: заяву про видачу акту реалізації предмета іпотеки: квартири [ADDRESS] ; заяву про видачу акту реалізації предмета іпотеки: квартири [ADDRESS] . Згідно із ч. 7 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України «Про іпотеку» протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. У цьому випадку придбання предмета іпотеки іпотекодержателем оформлюється протоколом і актом про реалізацію предмета іпотеки у порядку, встановленому статтею 47 цього Закону, а нотаріус на підставі такого акту видає свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися. Приватний виконавець, складаючи акт про передачу майна іпотекодержателю від 03.06.2019 за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна, діяв у межах своїх повноважень, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», спрямованих на примусове виконання судового рішення, не порушуючи прав боржника, тому суд відмовляє позивачу у задоволенні даних вимог. Щодо вимог про визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів № 98 від 05.06.2019, виданого приватним нотаріусом КМНО Житарь С.О. та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів № 97 від 05.06.2019, виданого приватним нотаріусом КМНО Житарь С.О. слід зазначити наступне. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). При подачі позовної заяви до суду позивачем до матеріалів не було долучено копій свідоцтв про придбання майна. Ухвалою суду від 26.08.2020 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Житарь Світлани Олександрівни (свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю № 9324, контактні дані відповідно до Єдиного реєстру нотаріусів: вул. Казимира Малевича,31,м. Київ) наступні документи: належним чином засвідчену копію свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів № 98 від 05.06.2019, виданого приватним нотаріусом КМНО Житарь Світланою Олександрівною на квартиру [ADDRESS] ; належним чином засвідчену копію свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів № 97 від 05.06.2019, виданого приватним нотаріусом КМНО Житарь Світланою Олександрівною на квартиру [ADDRESS] . Разом з тим, третьою особою-3 не було надано суду зазначених в ухвалі від 26.08.2020 документів. За таких обставин, вбачається, що вимоги позивача про визнання недійсними свідоцтв про придбання майна з прилюдних торгів № 97 та № 98 від 05.06.2019, виданих приватним нотаріусом КМНО Житарь С.О. не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні належними доказами. З огляду на наведене, в задоволенні позову в цій частини слід відмовити. Щодо вимоги позивача про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги № 05-18-03/19-І-2 від 18.03.2019 укладеного між ТОВ «ФК «Інвест Хаус» та [PERSON] суд зазначає наступне. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Крім того, ст. 1054 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних відносинах - банк або інша фінансова установа. Відповідно до практики Верховного Суду відступлення права вимоги за кредитним договором може відбуватися лише на користь установ, наділених правом надавати фінансові послуги. Проте і фізичні особи можуть викупити у банків заборгованість за кредитними зобов`язаннями їхніх клієнтів. Але за певних умов: якщо банк перебуває на стадії ліквідації, а право вимоги реалізується на електронних торгах. Це випливає з висновку Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду (ВС), який містить постанова від 16.12.2020 в справі № 640/14873/19. У судовій практиці релевантною залишається позиція, що якщо попередній кредитор (банк) не перебуває у процедурі ліквідації, фізична особа не може бути стороною договору про переуступку права вимоги за кредитним договором. Таким чином, відступлення права вимоги за кредитним і забезпечувальними договорами на користь фізичної особи є можливим лише за обставин, коли попередній кредитор (банк) був позбавлений банківської ліцензії та перебував у процедурі ліквідації. Особа на власний розсуд розпоряджається своїми цивільними та процесуальними правами та здійснює своє право на захист (ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 20 ЦК України, ч. 1 ст. 12, ч. 3 ст. 13 ЦПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України). Разом з тим, пред`являючи дану вимогу, позивач в якості відповідача зазначив [PERSON] . В той же час дані позовні вимоги безпосередньо впливають на права та інтереси ТОВ «ФК Інвест Хаус», оскільки ставиться питання про правомірність укладеного між тим та [PERSON] договору про відступлення права вимоги, а тому ТОВ «ФК Інвест Хаус» у даній справі повинен бути саме співвідповідачем. Процесуальний статус його у справі третя особа, не відповідає його дійсному статусу, виходячи із характеру і суті спору. За загальним правилом ч. 1 ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження-до початку першого судового засідання залучити до участі в ній співвідповідача. Однак, протягом судового розгляду в суді першої інстанції, позивач не заявляла клопотання про залучення до участі в справі ТОВ «ФК Інвест Хаус» як співвідповідача, а суд не вправі самостійно залучати до участі в справі іншу особу як співвідповідача. Таким чином, незалучення до участі у справі ТОВ «ФК Інвест Хаус» як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні вимоги про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги № 05-18-03/19-І-2 від 18.03.2019 укладеного між ТОВ «ФК «Інвест Хаус» та [PERSON] через неналежний суб`єктний склад. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed