Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

В провадженні суду перебуває справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. З первісним позовом до суду [PERSON] звернулася у жовтні 2020 року. В позові вказала, що з 2014 року перебувала у шлюбі з [PERSON] , який рішенням Чортківського районного суду було розірвано 04 липня 2019 року. У шлюбі народився малолітній син [PERSON] , [INFO] . Вони з чоловіком періодично перебували в Нідерландах: він був на роботі, вона - займалась вихованням сина. За час перебування у шлюбі, нею та колишнім чоловіком за спільні кошти, оскільки, вона також в період шлюбу працювала, було придбано квартиру [ADDRESS] . Дана квартира, згідно договору купівлі - продажу від 13 липня 2018 року, зареєстрована на [PERSON] [PERSON] звернулась в суд за захистом свого права на одну другу частину квартири [ADDRESS] , оскільки, дане майно є спільною сумісною власністю, тому просить виділити їй у власність одну другу частину квартири [ADDRESS] , вартістю 444 500 гривень. Одну другу частину квартири [ADDRESS] , вартістю 444 500 гривень, виділити у власність [PERSON] .. У листопаді 2020 року представником [PERSON] - адвокатом Дядиком Я. Б. було подано відзив на позов [PERSON] , згідно з яким [PERSON] позов не визнає. Зазначив, що квартира [ADDRESS] була придбана за його власні кошти, які він отримав від продажу, належної йому частки житлового будинку та земельної ділянки по [ADDRESS] , які він успадкував після смерті баби та діда та кредиту, отриманого в Нідерландах, який він виплачує по сьогодні. Ремонт у квартирі він також здійснював за власні кошти вже після припинення шлюбних відносин з [PERSON] . Вважає, що кошти на придбання квартири були його особистою власністю, а отже позов [PERSON] не підлягає задоволенню. Крім того, адвокатом Дядиком Я. Б. було подано зустрічний позов до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В зустрічному позові адвокат Дядик Я. Б. вказав, що за час спільного проживання сторін в період з 2014 року по 2017 рік було придбано ряд речей для облаштування квартири, спортивного залу та фотостудії. А тому, [PERSON] просить стягнути з [PERSON] в його користь кошти в сумі 66 400,00 гривень, що еквівалентно вартості 1/2 частини: дивану, вартістю - 4 000,00 гривень; шафи - купе, вартістю - 2 000,00 гривень; кухонного гарнітуру, вартістю - 2 500,00 гривень; холодильника марки «Індезіт», вартістю - 6 000,00 гривень; мікрохвильової печі, вартістю - 2 000,00 гривень; мультиварки, вартістю - 700,00 гривень; плазмового телевізора, вартістю 6 000,00 гривень; матів-пазлів, загальною площею 40 кв. м., вартістю - 14 000,00 гривень; двох дерев`яних спортивних лавок, загальною вартістю - 1 200,00 гривень; боксерських лап «Макивари», 6 штук, загальною вартістю - 4 000,00 гривень; груші з підтримкою, вартістю - 1 000,00 гривень; турніка, вартістю - 700,00 гривень; інвентарю для кросфіту (гантелі, скакалки, штанга, м`ячі тощо), загальною вартістю 3 000,00 гривень; обігрівача, вартістю - 1 000,00 гривень; лапи настінної, вартістю -1 200,00 гривень; столу-рецепції та 3 крісел, загальною вартістю - 6 000,00 гривень; антикварного дивану та крісла загальною вартістю - 18 000,00 гривень; підвісного крісла «Яйце», вартістю - 3 000,00 гривень; світильника «Павук», вартістю - 1 500,00 гривень; ламп, 8 шт., загальною вартістю - 3 500,00 гривень; фотоапарату «Nікоn» D7100 КІТ АF S DХ 18-140 mm VR, вартістю - 25 000,00 гривень; фотоспалаху до фотоапарату вартістю - 7 000,00 гривень; різноманітних декорацій для фотостудії (фальш-камін, подушки, тканини тощо), загальною вартістю - 4 000,00 гривень; ламінатної підлоги для облаштування фотозон, загальною площею 170 кв. м. (5 різних видів) на загальну суму - 6 000,00 гривень; плазмового телевізора (32 дюйми), вартістю - 2 500,00 гривень; дверей міжкімнатних (білі), вартістю - 2 000,00 гривень; вентилятора, вартістю - 1 000,00 гривень. [PERSON] було подано відзив на зустрічний позов та відповідь на відзив [PERSON] на первісний позов. Вважає зустрічний позов безпідставний та просить відмовити у його задоволенні з огляду на наступне. Вартість перелічених речей, яку просить стягнути [PERSON] не підтверджується належними доказами. Вживану мікрохвильову піч їм в користування дала свекруха, а собі купила нову. Мультиварку подарувала її мама. Що стосується спортивного інвентарю, то він перебуває на зберіганні у її бабусі [PERSON] , оскільки, існував ризик його викрадення, так як приміщення, де він зберігався, не охоронялось. [PERSON] готова повернути спортивний інвентар [PERSON] .. Ремонтні роботи (матеріал, плата майстрам, металеві вхідні двері) в квартирі та фотостудії оплачували її батьки та, крім того, додали 4000 доларів США на покупку спірної квартири, які позивач відмовляється повертати. 2000 доларів США її батьки позичили [PERSON] , які він також не повернув. Однак, визнає вартість придбаних за час шлюбу речей на загальну суму 127 000 гривень, що включає в себе речі, придбані для квартири, спортивного залу та фотостудії. Також вважає посилання [PERSON] , що квартиру він купив за власні кошти, безпідставними, оскільки за кошти, одержані від продажу будинку та земельної ділянки він купив квартиру [ADDRESS] , яку записав на свою матір [PERSON] , де в подальшому було облаштовано фотостудію. Стосовно кредитних коштів в розмірі 6500 євро, які ніби то [PERSON] витратив на покупку спірної квартири, вказала, що кредит [PERSON] оформив в Нідерландах, де періодично перебував на заробітках, в розмірі 6 000 євро на купівлю легкового автомобіля, який на сьогоднішній день перебуває у його користуванні. Поки чоловік перебував на заробітках в Нідерландах, вона працювала в м. Чорткові фотографом та зароблені кошти додавала до коштів на купівлю спірної квартири. Крім того, саме її батьки оплачували ремонтні роботи та купляли матеріал. Отже, твердження [PERSON] про те, що квартира [ADDRESS] куплена виключно за його власні кошти є неправдивими та безпідставними, а тому, враховуючи вищевикладене, просить у зустрічному позові відмовити, а первісний - задоволити в повному обсязі. В судовому засіданні представник [PERSON] - адвокат Квятковський Д. В. позовні вимоги за первісним позовом підтримує, просить задоволити. Вимоги [PERSON] за зустрічним позовом - не визнає. Представник [PERSON] - адвокат Дядик Я. Б. в судових дебатах зазначив, що зустрічний позов підтримує, зокрема на 63 500 гривень, що становить половину від визнаної [PERSON] суми у відзиві на зустрічний позов (127 000 гривень) за придбані речі у шлюбі. Первісний позов не визнає. Однак зазначив, що якщо суд прийде до висновку про задоволення первісного позову, тоді просить стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] вартість ремонтних робіт у спірній квартирі в сумі 458 592,00 гривень. Вислухавши представників сторін, свідків, які були допитані в ході розгляду справи по суті, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків. За положеннями ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За положеннями ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (п.1 ч.2 ст.16 цього Кодексу). За положеннями ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який рішенням Чортківського районного суду від 04 липня 2019 року № 608/1136/19 було розірвано. Неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з матір`ю. Прізвище після розірвання шлюбу [PERSON] відновлено дошлюбне - « [PERSON] ». Рішення суду набрало законної сили 03 серпня 2019 року. Як вбачається з первісного позову, за час спільного проживання сторін було набуте нерухоме майно, згідно договору купівлі - продажу, яке [PERSON] зареєстрував на своє ім`я, а саме: квартира [ADDRESS] . Державна реєстрація права приватної власності [PERSON] на квартиру відбулась 13.07.2018. [PERSON] просить виділити у власність їй і [PERSON] по одній другій частині даної квартири, оскільки нерухоме майно набуте у шлюбі та є спільною сумісною власністю подружжя. Із зустрічного позову вбачається, що за час спільного проживання сторонами було придбано в період з квітня 2014 року по серпень 2015 року: диван, вартістю - 8 000,00 грн., станом на 27.11.2020 вартість такого вживаного дивану становить 4 000,00 грн.; шафу - купе, вартістю - 6 000,00 грн., станом на 27.11.2020 вартість такої вживаної шафи-купе становить 4 000,00 грн.; кухонний гарнітур вартістю - 5 000,00 грн., станом на 27.11.2020 вартість такого вживаного кухонного гарнітуру становить 2 500,00 грн.; холодильник «Індезіт», вартістю - 10 000,00 грн., станом на 27.11.2020 вартість такого вживаного холодильника становить 6 000,00 грн.; мікрохвильову піч, вартістю - 5 200,00 грн., станом на 27.11.2020 вартість такої мікрохвильової печі становить 2 000,00 грн.; мультиварку, вартістю - 1 500,00 грн., станом на 27.11.2020 вартість такої вживаної мультиварки становить 700,00 грн.; плазмовий телевізор, вартістю 8 000,00 грн., станом на 27.11.2020 вартість такого вживаного телевізору становить 6 000,00 грн. Загальна вартість речей становить 25 200,00 гривень. Вище зазначені речі знаходяться в кв. [ADDRESS] . Дана квартира належить батьку та матері [PERSON] .. Сторони проживали в даній квартирі, коли перебували в шлюбі. На даний час вище зазначеними речами користується [PERSON] , яка фактично й надалі поживає за адресою: [ADDRESS] . В 2015 році для облаштування спортивного залу було придбано: мати-пазли загальною площею 40 кв. м., вартістю - 18 000,00 грн., станом на 27.11.2020 вартість таких вживаних матів становить 14 000,00 грн.; дві дерев`яні спортивні лавки загальною вартістю - 2 000,00 грн., станом на 27.11.2020 вартість таких вживаних лавок становить 1 200,00 грн.; боксерські лапи «Макивари», 6 штук, загальною вартістю - 5 500,00 грн., станом на 27.11.2020 вартість таких вживаних лап становить 4 000,00 грн.; грушу з підтримкою, вартістю - 1 500,00 грн., станом на 27.11.2020 вартість такої вживаної груші становить 1 000,00 грн.; турнік, вартістю - 1 000,00 грн., станом на 27.11.2020 вартість такого вживаного турніка становить 700,00 грн.; інвентар для кросфіту (гантелі, скакалки, штанга, м`ячі тощо), загальною вартістю - 5 000,00 грн., станом на 27.11.2020 вартість такого вживаного інвентарю становить 3 000,00 грн.; обігрівач, вартістю 1 500,00 грн., станом на 27.11.2020 вартість такого вживаного обігрівача становить 1 000,00 грн.; лапу настінну вартістю 1500,00 грн., станом на 27.11.2020 вартість такої вживаної лапи становить 1 200,00 грн.; стіл - рецепцію та 3 крісла, загальною вартістю 8 500,00 грн., станом на 27.11.2020 вартість такого столу з кріслами становить 6 000,00 грн. Загальна вартість речей становить 32 100,00 грн. Після закриття спортзалу, вище зазначені речі були перевезені на зберігання за адресою: [ADDRESS] . Даний будинок належить мамі [PERSON] .. [PERSON] спортивний інвентар відмовилася повернути [PERSON] .. В 2016-2017 роках для облаштування фотостудії по [ADDRESS] було придбано: антикварний диван та крісло загальною вартістю - 22 000,00 грн., станом на 27.11.2020 вартість такого вживаного крісла та дивану становить 18 000,00 грн.; підвісне крісло «Яйце», вартістю - 3 500,00 грн., станом на 27.11.2020 вартість такого вживаного крісла становить 3 000,00 грн.; світильник «Павук», вартістю - 2 000,00 грн., станом на 27.11.2020 вартість такого вживаного світильника становить 1 500,00 грн.; лампи, 8 шт. загальною вартістю - 4 000,00 грн., станом на 27.11.2020 вартість таких вживаних ламп становить 3 500,00 грн.; фотоапарат «Nікоn» D7100 КІТ АF S DХ 18-140 mm VR, вартістю 32 000,00 грн., станом на 27.11.2020 вартість такого вживаного фотоапарату становить 25 000,00 грн.; фотоспалах до фотоапарату, вартістю - 9 000,00 грн., станом на 27.11.2020 вартість такого вживаного фотоспалаху становить 7 000,00 грн.; різноманітні декорації для фотостудії (фальш-камін, подушки, тканини тощо), загальною вартістю - 5 400,00 грн., станом на 27.11.2020 вартість таких вживаних декорацій становить 4 000,00 грн.; ламінатну підлогу для облаштування фотозон загальною площею 170 кв.м (5 різних видів) на загальну суму - 10 500,00 грн., станом на 27.11.2020 вартість такої вживаної підлоги становить б 000,00 грн.; плазмовий телевізор (32 дюйми), вартістю - 3 500,00 грн., станом на 27.11.2020 вартість такого вживаного телевізора становить 2 500,00 грн.; двері міжкімнатні (білі) - 3 500,00грн., станом на 27.11.2020 вартість таких вживаних дверей становить 2 000,00 грн.; вентилятор вартістю - 1 200,00 грн., станом на 27.11.2020 вартість такого вживаного вентилятора становить 1 000,00 грн. Загальна вартість речей становить 75 500,00 гривень. [PERSON] вивезла вище вказані речі: у іншу фотостудію, яку вона облаштувала по [ADDRESS] (магазин « [INFO] ») та на даний час використовує ці речі у своїй підприємницькій діяльності. Таким чином, на момент подачі зустрічного позову у [PERSON] знаходяться речі, які є об`єктом спільної сумісної власності подружжя на загальну суму 132 800,00 гривень, 66 400 гривень (одна друга частина) з яких [PERSON] просить стягнути з [PERSON] в його користь, оскільки вище перелічене майно набуто у шлюбі. Частина 3 статті 368 Цивільного кодексу України трактує, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч. 1 ст. 61 Сімейного кодексу України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ст. 70 цього Кодексу, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Визнаючи право особистої приватної власності одного з подружжя на майно, суд повинен установити факт його набуття, створення до шлюбу, або той факт, що джерелом його набуття були особисті кошти цієї особи. Такі обставини підлягають доведенню. Позивач не зобов`язуваний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. У відповідності до ст. 57 Сімейного кодексу України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є : 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи статтю 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя. У письмовому заперечені [PERSON] зазначив, що саме він надав власні кошти на придбання, ремонт та облаштування квартири [ADDRESS] . [PERSON] кошти не вкладала, оскільки, не працювала, а здійснювала догляд за сином. Батьки колишньої дружини не оплачували ремонтні роботи. Автомобіль за кредитні кошти, як то стверджує [PERSON] , він не купляв. З матеріалів справи вбачається, що заперечуючи первісний позов, [PERSON] посилається на те, що кошти, за які була придбана спірна квартира, належали йому особисто, оскільки, отримав їх від продажу успадкованого ним нерухомого майна, зокрема, житлового будинку та земельної ділянки по [ADDRESS] . Крім того, для купівлі квартири він взяв кредит в «Інг Банк Н.В.» м. Амстердам в сумі 6 963,38 євро, на підтвердження чого надав виписку з дебіторської заборгованості по кредиту перед банком. Однак, дата отримання вказаного кредиту [PERSON] , у вказаній виписці не зазначена. Також, з договору купівлі - продажу від 21.11.2017 вбачається, що [PERSON] (мати [PERSON] ), від імені якої діє [PERSON] , придбала нежитлове приміщення по [ADDRESS] , де в подальшому була облаштована фотостудія. Квартира [ADDRESS] була придбана 13 липня 2018 року (договір купівлі - продажу). Отже, доказів того, що кредитні кошти та кошти від продажу нерухомого майна, згідно договорів купівлі - продажу житлового будинку та земельної ділянки від 26.10.2016, були спрямовані на купівлю спірної квартири, суду не надано. В ході проведення судового розгляду справи в якості свідків були допитані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. Допитаний в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що перебував у шлюбі з [PERSON] з 2014 року. Після одруження вони проживали в квартирі по [ADDRESS] , яка належала батькові [PERSON] , де вони робили ремонт, який вартував близько 6 000 - 7500 доларів США. Це були його особисті кошти. В подальшому він змушений був поїхати за кордон на роботу, оскільки, необхідно було утримувати дружину та сина, який народився невдовзі після одруження. В 2016 році він відкрив спортзал, в розвиток якого вклав значні особисті кошти - близько 3000 доларів США. Однак, його довелося закрити і він знову був змушений поїхати за кордон на роботу. По приїзді в Україну, він відкрив інший спортзал по [ADDRESS] і додав ще 500 доларів США на спортивний інвентар. Фотостудію [PERSON] відкрив на прохання дружини. Його мама мала у власності нежитлове приміщення і надала дозвіл на її облаштування. Близько п`яти місяців робили ремонт приміщення, облаштовували меблями, аксесуарами, замовили рекламу, що обійшлося їм приблизно у 7 000 доларів США. [PERSON] знову поїхав на заробітки в Нідерланди. Дружина лишилася в України, ніде не працювала, лише здійснювала догляд за дитиною. Влітку 2018 року [PERSON] приїздила до нього з сином в Нідерланди. Коли купляли квартиру по [ADDRESS] , то він перебував за кордоном. Кошти, які він дав [PERSON] на квартиру складалися з грошей, які лишилися від продажу успадкованого майна баби й діда, (близько 8 000 євро), кредитних коштів, які він взяв в іноземному банку (близько 8 000 євро) та зароблених за кордоном. Кожного місяця він висилав гроші в України для дружини та сина на їхнє утримання. Автомобіля за кредитні кошти він не купляв. Ремонт у новій квартирі він здійснював самотужки. Ні дружина, ні її батьки гроші в ремонт не вкладали та не займалися ним. Лише теща дала на квартиру 3 000 євро. Свідок [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , суду пояснила, що на початку свого сімейного життя сторони по справі проживали по [ADDRESS] , тобто у матері [PERSON] .. Пізніше, переїхали у квартиру, що належить на праві власності її чоловікові - [PERSON] , що знаходиться по [ADDRESS] . Комунальні послуги за їхнє проживання в цій квартирі оплачували вона з чоловіком (батьки [PERSON] ). Проживаючи за вказаною адресою, сторони спільно здійснювали ремонт у квартирі [ADDRESS] , періодично виїжджали за межі України, оскільки, фактично [PERSON] там перебував майже на постійній основі. Щодо здійснення ремонту свідок зазначила, що даний ремонт у квартирі виконувався її чоловіком [PERSON] , матеріали для ремонту та інші необхідні речі куплялися як їхньою стороною так і частково [PERSON] . Зятеві не сподобалось планування квартири, тому її чоловік за власний кошт запросив хлопців з села на допомогу, замовив щебінь, пісок і переробив планування квартири. Вказала, що спірна квартира була придбана за спільні кошти, так як [PERSON] , крім особистих грошей, позичив кошти у [PERSON] в розмірі 4000 доларів США, які не повернув. Також батько [PERSON] давав [PERSON] 2000 доларів США. Крім того, її донька певний період часу працювала фотографом, а у вільний від роботи час займалася вихованням та утриманням сина, а [PERSON] фактично у цей час перебував за межами України та ігнорував дружину і сина. Фотостудія оформлена на сваху - матір [PERSON] , тому згідно відомостей податкової інспекції, [PERSON] не отримувала дохід. За кошти від продажу спадкового нерухомого майна по [ADDRESS] , [PERSON] купив автомобіль марки «AUDI». Спортивний інвентар також сторони купляли за спільні кошти. Свідок [PERSON] , яка є хресною матір`ю сина сторін, суду пояснила, що була близькою до сім`ї, хоч і фактично проживає за межами України, але постійно спілкувалася із [PERSON] та інколи допомагала матеріально, оскільки, [PERSON] не належним чином утримував свою дружину та сина. Спірна квартира була куплена за спільні кошти та ремонт у квартирі [ADDRESS] здійснювався за рахунок [PERSON] , її батьками, родичами, а саме: встановлення опалення, світла, проведення води та каналізації. Щодо сімейних відносин між сторонами зазначила, що [PERSON] , навіть перебуваючи в Україні, мало звертав увагу на дружину та дитину, часто гуляв з друзями, витрачаючи сімейні кошти на розваги та інші речі, при цьому не забезпечуючи свою сім`ю. [PERSON] формально орендувала у [PERSON] приміщення під фотостудію, оскільки, в приміщенні поруч був розташований спортивний зал, де він проводив заняття. Свідок [PERSON] повідомив, що він знайомий з [PERSON] зі школи. Йому відомо, що [PERSON] допомагав батькові [PERSON] з ремонтом квартири по [ADDRESS] . Коли [PERSON] перебував за межами України, [PERSON] постійно перебувала із сином та займалася його вихованням. Також зазначив, що [PERSON] йому повідомив про придбання квартири по [ADDRESS] , однак, не повідомляв за чиї кошти вона придбана. Вважає, що [PERSON] займався її ремонтом. Він іноді допомагав розвантажувати матеріал, білив стіни. [PERSON] чи її батьків він не бачив в цій квартирі. Також [PERSON] орендував приміщення під спортивний зал. А в приміщенні, яке належить його матері, облаштував фотостудію для дружини. Свідок [PERSON] суду пояснила, що познайомилася з [PERSON] в червні 2018 року і в них налагодилися стосунки. Сторони вже не перебували в шлюбних відносинах та проживали окремо. В жовтні 2018 року він повідомив їй, що придбав квартиру за власні кошти. Коли вона вперше прийшла в квартиру, то вона була «сира»: без опалення, води, підлоги і т.д. Вони разом почали займатися ремонтом в новій квартирі. [PERSON] перебував на заробітках в Нідерландах, висилав гроші, а вона замовляла матеріали, наймала майстрів та оплачувала їхню роботу. Загальна сума витрат становить близько 10 000 євро. [PERSON] чи її батьків в квартирі вона ніколи не зустрічала, ремонт вони не оплачували та не робили. В серпні 2020 року вона одружилися з [PERSON] .. З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки квартира була придбана під час шлюбу сторін для спільного проживання їхньої родини та сторони не заперечують цього факту, кошти на її придбання надавали обоє з подружжя, оскільки, зворотного не доведено [PERSON] , крім цього [PERSON] займалася вихованням спільного малолітнього сина, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до задоволення. Стосовно зустрічного позову суд зазначає, що відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. №11 «Про судову практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. [PERSON] просить визнати наступний перелік речей об`єктом спільної сумісної власності та стягнути з [PERSON] в його користь кошти в сумі 66 400,00 гривень, що еквівалентно вартості 1/2 частини: дивану вартістю - 4 000,00 гривень; шафи - купе вартістю - 2 000,00 гривень; кухонного гарнітуру вартістю - 2 500,00 гривень; холодильника марки «Індезіт» вартістю - 6 000,00 гривень; мікрохвильової печі вартістю - 2 000,00 гривень; мультиварки вартістю - 700,00 гривень; плазмового телевізора вартістю 6 000,00 гривень; матів-пазлів, загальною площею 40 кв. м., вартістю - 14 000,00 гривень; двох дерев`яних спортивних лавок загальною вартістю - 1 200,00 гривень; боксерських лап «Макивари», 6 штук, загальною вартістю - 4 000,00 гривень; груші з підтримкою, вартістю - 1 000,00 гривень; турніка, вартістю - 700,00 гривень; інвентарю для кросфіту (гантелі, скакалки, штанга, м`ячі тощо), загальною вартістю 3 000,00 гривень; обігрівача, вартістю - 1 000,00 гривень; лапи настінної, вартістю -1 200,00 гривень; столу-рецепції та 3 крісел, загальною вартістю - 6 000,00 гривень; антикварного дивану та крісла загальною вартістю - 18 000,00 гривень; підвісного крісла «Яйце», вартістю - 3 000,00 гривень; світильника «Павук», вартістю - 1 500,00 гривень; ламп, 8 шт., загальною вартістю - 3 500,00 гривень; фотоапарату «Nікоn» D7100 КІТ АF S DХ 18-140 mm VR, вартістю - 25 000,00 гривень; фотоспалаху до фотоапарату вартістю - 7 000,00 гривень; різноманітних декорацій для фотостудії (фальш-камін, подушки, тканини тощо), загальною вартістю - 4 000,00 гривень; ламінатної підлоги для облаштування фотозон, загальною площею 170 кв.м (5 різних видів) на загальну суму - 6 000,00 гривень; плазмового телевізора (32 дюйми), вартістю - 2 500,00 гривень; дверей міжкімнатних (білі), вартістю - 2 000,00 гривень; вентилятора, вартістю - 1 000,00 гривень. Згідно ч. 1 ст. 372 Цивільного кодексу України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. [PERSON] зустрічний позов не визнала, однак, у відзиві на позов визнала факт придбання речей на загальну суму 127 000 гривень. В цю суму входять речі, які на її думку, є об`єктом спільної сумісної власності, за певною вартістю (з урахуванням зносу), зокрема: диван вартістю - 3 000,00 гривень, шафа - купе, вартістю - 2 000,00 гривень, кухонний гарнітур, вартістю - 2 800,00 гривень, холодильник марки «Індезіт» вартістю - 5 000,00 гривень, плазмовий телевізор, вартістю 3 500,00 гривень (придбаний до одруження); вартість наступних речей вважає завищеною [PERSON] , а саме : мати-пазли, загальною площею 40 кв. м, дві дерев`яні спортивні лавки, боксерські лапи «Макивари», боксерська груша з підтримкою, турнік, обігрівач, лапа настінна, стіл-рецепція та 3 крісла в загальному коштують 32 000,00 гривень; антикварний диван та крісло, загальною вартістю - 17 000,00 гривень, підвісне крісло «Яйце», вартістю - 3 000,00 гривень, світильник «Павук», вартістю - 2 000,00 гривень, фотоапарат «Nікоn» D7100 КІТ АF S DХ 18-140 mm VR, вартістю - 25 000,00 гривень, фотоспалах до фотоапарату вартістю - 7 000,00 гривень, різноманітних декорацій для фотостудії (фальш-камін, подушки, тканини тощо), загальною вартістю - 4 500,00 гривень, ламінатна підлоги для облаштування фотозон, загальною площею 100 кв.м на загальну суму - 6 000,00 гривень, плазмовий телевізор (32 дюйми), вартістю - 3 500,00 гривень, двері міжкімнатні (білі), вартістю - 3 500,00 гривень, вентилятор, вартістю - 1 200,00 гривень. Спортивний інвентар [PERSON] погоджується повернути [PERSON] . Відповідно до ст. 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Згідно із ч. 4 ст. 71 СК України встановлено, що присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема, на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Сторони не заперечують, що вище перелічене майно було придбано у шлюбі, однак, щодо дійсної його вартості на час розгляду справи доказів суду не надали. Тому, оскільки [PERSON] у відзиві на зустрічний позов визнала його частково на суму 127 000 гривень, одна друга частина якої становить 63 500 гривень та представник [PERSON] в судовому засіданні не заперечив щодо цього, то зустрічний позов підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] вищевказаної суми. За клопотанням представника [PERSON] - адвокатом Дядиком Я. Б. судом було призначено будівельно - технічну експертизу. Згідно висновку експерта за результатами проведення судової будівельно - технічної експертизи №410/22-22 від 01.08.2022 ринкова вартість квартири [ADDRESS] з заокругленням становить 1 657 560,00 гривень. Ринкова вартість сирої квартири [ADDRESS] на день дослідження з заокругленням становила б : 14895 грн./кв. м х 74,8 кв. м =1 114 150,00 гривень. Вартість будівельних робіт, включаючи вартість будівельних матеріалів, які були використані на ремонт квартири [ADDRESS] станом на день проведення дослідження, згідно розрахунку вартості будівельних робіт становить 458 592,00 гривень. Вартість будівельних матеріалів, які були використані на ремонт квартири [ADDRESS] станом на день проведення дослідження становить : 280389,30 грн. х 1,2 (ПДВ) = 336 467,16 гривень. В судових дебатах представник [PERSON] - адвокат Дядик Я. Б. зазначив, що у випадку, якщо суд прийде до переконання, що [PERSON] належить частка квартири та звернув увагу, що з матеріалів справи, а також показів свідків вбачається, що ремонтні роботи в квартирі [PERSON] проводив після припинення фактичних шлюбних відносин за особисті кошти, вартість роботи та матеріалів яких становить 458 592,00 гривень, то необхідно стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] кошти, що пропорційні до частки квартири [PERSON] від загальної суми, що була витрачена на ремонтні роботи та матеріали на її покращення в сумі 458 592,00 гривень. Однак, суд з матеріалів справи не вбачає, що [PERSON] здійснював ремонт лише за власні кошти, доказів цьому суду не надано. Покази свідків з даного питання суд оцінює критично, оскільки, кожна з цих осіб зацікавлена у вирішенні спору в користь сторони, щодо якої надавала свідчення. Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 264 Цивільного процесуального кодексу України, при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Отже, оскільки вимогу про стягнення з [PERSON] 458 592,00 гривень зустрічний позов не містив, будь - які доповнення, уточнення, збільшення позовних вимог [PERSON] чи його представником в ході розгляду справи не заявлялись, тому дане питання суд не вирішує. Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Враховуючи фактичні обставини справи, норми закону, якими регулюються спори, пов`язані із поділом спільного майна подружжя, виходячи з принципу справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч. 9 ст. 7 Сімейного кодексу України), суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає повному задоволенню, а зустрічний позов[PERSON] - частковому задоволенню. Оскільки, питання судових витрат сторонами не ставилося, тому суд їх покладає на сторони в межах ними понесених.

Outcome: approved