Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , та [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди. До початку судового засідання за клопотанням представника позивача [PERSON] відповідач [PERSON] був замінений на належного співвідповідача ТзОВ «РУШ». Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 09 вересня 2021 року, приблизно о 17 годині [PERSON] [INFO] , житель [ADDRESS] , рухаючись на ввтомобілі «MAN», реєстраційний номерний знак [NUMBER] по автодорозі Р-14 зі сполученням «Луцьк -Маневичі-Любешів-Дольськ», перебуваючи на відстані приблизно 2 км від смт Маневичі в напрямку с. Прилісне Камінь-Каширського району Волинської області не стежив за дорожньою обстановкою, належним чином не реагував на її зміну, внаслідок чого різко з`їхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення із автомобілем марки «Renault Magnum-480» реєстраційний номерний [NUMBER] під керуванням [PERSON] , [INFO] , а саме - зачепив ліву сторону напівпричіпа «General Trailers TX34CW» реєстраційний номерний знак [NUMBER] . В результаті цієї дорожньої-транспортної пригоди автомобіль марки «Renault Magnum-480» реєстраційний номерний знак [NUMBER] та напівпричіп марки «General Trailers TX34CW» реєстраційний номерний знак [NUMBER] , які належать позивачу [PERSON] отримали механічні пошкодження. Автомобіль марки «MAN» реєстраційний номерний знак [NUMBER] згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , належить на праві власності - [PERSON] . Автомобіль марки «Renault Magnum-480» реєстраційний номерний знак [NUMBER] , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] та напівпричіп марки «General Trailers TX34CW» реєстраційний номерний знак [NUMBER] , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] на праві власності належать позивачу [PERSON] . Постановою судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 30 листопада 2021 року у справі №450/4686/21 про адміністративне правопорушення за вказаною дорожньо-транспортною пригодою [PERSON] - визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Діями відповідача [PERSON] позивачу [PERSON] було завдано майнову шкоду у розмірі 147 339, 32 (сто сорок сім тисяч триста тридцять дев`ять) грн. 32 коп. що підтверджується висновком № 30 експерта по визначенню матеріального збитку напівпричепа -платформа 3-х вісного «General Trailers TX34CW» реєстраційний номерний знак [NUMBER] та висновком № 31 експерта по визначенню матеріального збитку сідлового тягача «Renault Magnum- 480» реєстраційний номерний знак [NUMBER] . Також Позивачем сплачена вартість експертиз в суммі 6500 (шість тисяч п`ятсот) грн. 00 коп., що підтверджується актом прийому передачі виконаної роботи № 30 від 04 листопада 2021 року та № 31 від 07 листопада 2021 року, квитанцією до прибуткового касового ордера № 30 від 04 листопада 2021 року та квитанцією до прибуткового касового ордера № 31 від 07 листопада 2021 року. Таким чином загальна вартість майнової шкоди склала 153 839,32 (сто п`ятдесят три тисячі вісімсот тридцять дев ять ) грн. 32 коп. До сьогоднішнього дня позивач не отримав ніякого відшкодування зі сторони відповідача [PERSON] та (на час подання позову) відповідача [PERSON] , не дивлячись на постійні звернення позивача та прохання урегулювати це питання мирно. Також для захисту своїх прав позивач вимушений був найняти адвоката та сплатити його послуги у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. за надання правової допомоги під час підготовки цивільного позову та представлення його інтересів в суді, що підтверджується копією прибутково - касового ордеру про сплату послуг адвоката, розрахунку затрат на правову допомогу, актом виконаних робіт та договором про надання правової допомоги. В поданому на адресу суду відзиві на позовну заяву представник первісного співвідповідача [PERSON] просить суд в позові відмовити, що стосується позовних вимог відносно [PERSON] , так як 26.02.2021 [PERSON] та ТзОВ «РУШ» уклали договір найму (оренди) автомобіля марки «MAN» реєстраційний номерний знак [NUMBER] , а тому [PERSON] не несе цивільної відповідальності за дії 09.09.2021 вчинені в процесі експлуатації даного автомобіля. Просить стягнути з позивача [PERSON] на користь [PERSON] витрати понесені ним на правову допомогу розміром 3 000,00 гривень та інші судові витрати. В поданому на адресу суду відзиві на позовну заяву співвідповідач [PERSON] та представник співвідповідача ТзОВ «РУШ» заперечують позовні вимоги та зазначають, що оскільки відповідальність [PERSON] перед третіми особами на момент ДТП була застрахована, то обсяг їхньої цивільної відповідальності обмежений різницею між фактичним розміром шкоди і сумою страхового відщкодування. Також в відзиві представник співвідповідача ТзОВ «РУШ» вказує на порушення допущені при експертному досліджені вартості пошкодженого майна, а саме проведення такого дослідження без повідомлення відповідачів. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та пояснив, що ним та позивачем [PERSON] вживались заходи по стягненню відшкодування з страхової компанії АТ "СГ "Ю.БІ.АЙ - КООП", в якій станом на 09 вересня 2021 року була застрахована цивільна-правова відповідальність власника, транспортного засобу MAN реєстраційний номерний знак [NUMBER] , про те страхова компанія не реагує на їхні звернення і відповіді не надає. Також йому відомо, що вказана страхова компанія виключена з списку страхових компаній, що входять в МТСБУ, тому позов було подано до осіб, які винні у спричинені майнової шкоди. Відповідач [PERSON] та представник відповідача ТзОВ «РУШ» в судове засідання не прибули, хоча завчасно були повідомлені судом про час та місце розгляду справи, про те ними було подано відзив на позовну заяву. За таких обставин суд рахує за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача [PERSON] та представника відповідача ТзОВ «РУШ». Суд дослідивши матеріали справи та аналізуючи пояснення представника позивача [PERSON] прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав. Так, як на підставу задоволення позову позивач посилається на висновок експерта Семенюка В.М. №30 від 04.11.2021 року по визначенню матеріального збитку напівпричіпа-платформи 3-х вісного «General Trailers TX34CW», р.номер [NUMBER] та висновок експерта Семенюка В.М. №31 від 07.11.2021 по визначенню матеріального збитку сідлового тягача «Renault Magnum-480», р.н. [NUMBER] . Як вбачається із змісту вказаних висновків експерта, огляд транспортних засобів проводився без участі відповідачів або їх уповноважених представників. Хоча огляд мав проводитися лише після належного повідомленні відповідачів та лише у їх присутності. У висновках експерта та протоколах огляду КТЗ зазначено, що огляд проведений без участі [PERSON] та [PERSON] , оскільки останні не з`явилися до огляду. Однак, в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення відповідачів (на той час [PERSON] та [PERSON] ) про час, місце, дату проведення огляду КТЗ, як того вимагає Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджена Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003р №142/5/2092 (в редакції, діючій на дату складення звіту про оцінку КТЗ), зокрема нормами якої визначено, що в разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, абс телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. Верховний Суд у постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 753/21177/16-ц (провадження № 61 -28918св 18) дійшов висновку, що «визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами). За таких обставин суд не бере до уваги зазначені висновки експертів, так як експертизи проведені з значними порушеннями прав відповідачів. На дату вчинення ДТП (09.09.2021р.) на офіційному сайті Моторного транспортного страхового бюро України за адресою: https://policy.mtsbu.ua, встановлено, що цивільна-правова відповідальність власника, транспортного засобу MAN реєстраційний номерний знак [NUMBER] , станом на 09 вересня 2021 року була застрахована у страховика- АТ "СГ "Ю.БІ.АЙ - КООП", office@ubi.ua, Адреса м. Київ, вул. Бастіонна, 5/13 на підставі полісу N° 201529279. Судом враховано, що на сайті МТСБУ наявна інформація про втрату АТ "СГ "Ю.БІ.АЙ-КООП" (код ЄДРПОУ 31113488) статусу асоційованого члена МТСБУ з 01 вересня 2021 року у зв`язку із наявністю заборгованості по сплаті внесків та відрахувань до фондів МТСБУ. В інформації зазначено, що АТ "СГ "Ю.БІ.АЙ-КООП" втратило право укладати договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Припинення АТ "СГ "Ю.БІ.АЙ-КООП" членства в МТСБУ не звільняє такого страховика від виконання зобов`язань згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Статтею 1 Закону України «Про страхування» (далі - Закон № 85/96-ВР) передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків) визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настанні певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону № 85/96-ВР. До них згідно з пунктом 9 частини першої вказаної статті віднесено страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує Закон № 1961-IV. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром школи і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Крім того, відповідно до ст. З Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. (надалі - Закон) «обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих в наслідок дорожньо транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників». Тобто виходячи із суті такого страхування Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди. Відступаючи від правового висновку Верховного Суду України, наведеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15. згідно з яким право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем с абсолютним і за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи, навіть, якщо його цивільно-правова відповідальність застрахована. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц та Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 13.03.2019 року у справі № 227/2552/17 вказали, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Тобто Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц зробила висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) підтвердила вищезазначений висновок, вказавши, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника. Іншої норми, яка визначала б особливості відповідальності осіб, що застрахували свою цивільну відповідальність, у главі 82 ЦК України немає. Тому частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Вказана правова позиція висловлена також в Постанові ВС КЦС від 09.02.2022 у справі №567/881/18 (провадження №61-15300св19. Відповідно до висновків Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» п.16 визначено, що відповідно до статті 21 Закону № 1961- IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов`язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров`ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. В позовній заяві позивачем жодним чином не наведено підстав для звернення з вимогами саме до відповідачів, а не до страховика, у якого була застрахована відповідальність. Крім цього, не додано жодних доказів звернення до страхової компанії та отримання рішення про відмову в задоволенні у виплаті страхового відшкодування вказаною страховою компанією. Враховуючи вищезазначені висновки Великої Палати Верховного Суду, у спірних правовідносинах майнова шкода завдана позивачу [PERSON] в результаті ДТП, у межах страхової суми (суми страхового відшкодування) має бути відшкодована страховиком У разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди за загальним правилом особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Суд бере до уваги, що максимальний розмір страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів станом на 09.09.2021 становив 130 000, 00 гривень, а позивачем у справі не доведено, що шкоди завдано понад вказану суму. Відтак, позовні вимоги до відповідачів є передчасними, та не підлягають задоволенню. Суд враховуючи, що позивачу [PERSON] та представнику позивача [PERSON] , про договір найму (оренди) автомобіля марки «MAN» реєстраційний номерний знак [NUMBER] від 26.02.2021 між [PERSON] та ТзОВ «РУШ», стало відомо лише в момент отримання відзиву на позовну заяву відповідача [PERSON] , беручи до уваги, що позивач добросовісно помилявся, щодо первісного відповідача [PERSON] , який не повинен нести цивільну відповідальність за вказаним позовом, так як на стадії досудового врегулювання спору відповідачем [PERSON] та первісним відповідачем [PERSON] не було надано інформації щодо вищевказаного договору - рахує за не можливе стягнення відшкодування витрат на правову допомогу та інших судових витрат з позивача [PERSON] на користь первісного відповідача [PERSON] .

Outcome: dismissed