Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-08 00:00:00

Позивач ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», який є правонаступником ПАТ «Київенерго», звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту та не обліковану електричну енергію, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачі є споживачами електричної енергії, яку постачає ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі». В результаті аналізу оплат за спожиту електричну енергію за адресою: [ADDRESS] , було з`ясовано, що відповідачі користуються відповідними послугами, однак не виконують зобов`язання по їх сплаті, внаслідок чого виникла заборгованість за спожиту електричну енергію за о/р 12413702201 у розмірі 1040,42 грн. 26.01.2022 року працівниками позивача за адресою відповідачів було виявлено порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії, а саме: «самовільне підключення струмоприймачів до електромережі, що не є власністю ОСР після відключення 05.01.2022; самовільне підключення виконано дротом перерізом 1,5 мм2 мідь відкрито», про що складено акт порушень № 001443. 30.08.2022 року було проведено засідання комісії по розгляду Акту №001443, де було прийнято рішення провести нарахування, обсягу і вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил, згідно з пунктом 8.4.11. та за формулою №5 порядку, з визначеного главою 8.4. розділу VІІІ Правил роздрібного ринку електричної енергії. Відповідно до проведеного комісією розрахунку всього підлягає до сплати 2024,31 грн. Станом на 01.12.2022 року сума заборгованості відповідачами не сплачена, у зв`язку з чим позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідачів на користь ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 1010,42 грн., за не обліковану електричну енергію у розмірі 2024,31 грн., витрати на надання професійної правничої допомоги та судові витрати по справі. Відповідно до вимог ст. 19, 274 ЦПК України справа за позовом ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту та не обліковану електричну енергію розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачі у встановлений судом строк не надали до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу у його відсутність. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки не повідомила. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутність відповідачки, за наявних у справі матеріалів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутність відповідача, за наявних у справі матеріалів. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі є споживачем електричної енергії, яку постачає ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», яке є правонаступником ПАТ «Київенерго». Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Правовідносини з постачання електричної енергії регулюються Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 року. Відповідно до положення ч. 4 ст. 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Відповідно до ч. 5 ст. 319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 8.2.4. ПРРЕЕ зазначено, що у разі виявлення представниками оператора системи пошкоджень чи зриву пломб та/або індикаторів, установлених у місцях, указаних в акті про пломбування, або пошкоджень відбитків тавр на цих пломбах, пошкодження розрахункових засобів вимірювальної техніки з метою зміни їх показів, ознак втручання в параметри розрахункових засобів обліку вимірювальної техніки з метою зміни їх показів, самовільних підключень до електричних мереж, розрахунок обсягу електричної енергії, який підлягає оплаті, здійснюється відповідно до методики визначення обсягу та вартості не облікованої електричної енергії, затвердженої Регулятором. Згідно п. 8.2.5. ПРРЕЕ передбачено, що у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача або представника споживача оформляється акт про порушення. Відповідно п. 8.2.6. зазначено, що на підставі акту про порушення уповноваженими представниками оператора системи під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг не облікованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків. Як встановлено судом, 26.01.2022 року працівниками позивача за адресою відповідачів було виявлено порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії, а саме: «самовільне підключення струмоприймачів до електромережі, що не є власністю ОСР після відключення 05.01.2022; самовільне підключення виконано дротом перерізом 1,5 мм2 мідь відкрито», про що складено акт порушень № 001443. 30.08.2022 року було проведено засідання комісії по розгляду Акту №001443, де було прийнято рішення провести нарахування, обсягу і вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил, згідно з пунктом 8.4.11. та за формулою №5 порядку, з визначеного главою 8.4. розділу VІІІ Правил роздрібного ринку електричної енергії. Відповідно до проведеного комісією розрахунку всього підлягає до сплати 2024,31 грн. В результаті аналізу оплат за спожиту електричну енергію за адресою: [ADDRESS] , було з`ясовано, що відповідачі користуються відповідними послугами, однак не виконують зобов`язання по їх сплаті, внаслідок чого виникла заборгованість за спожиту електричну енергію за о/р 12413702201 у розмірі 1040,42 грн. Станом на 01.12.2022 року сума заборгованості відповідачами не сплачена. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню, а з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню збитки в розмірі 3064,73 грн. Що стосується вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, то слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою , включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. А тому Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу). До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником витрати. На підтвердження сплачених відповідачем витрат на правничу допомогу суду було надано: Договір про надання правової допомоги №308-20 від 15.04.2020 року; Додаткову угоду № 4 від 24.12.2021 року. Разом з тим, стороною позивача не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, а тому суд вважає, що підстав для задоволення заяви в цій частині немає. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі по 1240,50 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial