Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

До Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Cвої вимоги позивачка обгрунтовує тим, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 03 червня 2006 року посвідченого державним нотаріусом Жовтоводської державної нотаріальної контори Морозюком В.О. та зареєстрованого в реєстрі за №1604, на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Позивачка зазначає, що відповідач [PERSON] є її сином, зареєстрований в квартирі, але фактично там не проживає з січня 2009 року. [PERSON] наголошує на тому, що із вказаного часу відповідач не проживає за місцем реєстрації, витрат по утриманню квартири не несе. Особисті речі відповідача в кваритрі відсутні. Реєстрація відповідача у вказаній квартирі має лише формальний характер. Наведені обставини змусили позивачку звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась. При цьому, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву та/або клопотання про відкладення судового засідання до суду не подав. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки сторони по справі у судове засідання не з`явилися, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Так, згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В силу ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст.ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивачці на підставі договору купівлі-продажу від 03 червня 2006 року посвідченого державним нотаріусом Жовтоводської державної нотаріальної контори Морозюком В.О. та зареєстрованого в реєстрі за №1604 на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 6). Право власності також підтверджено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 8). Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенню/будинку осіб, виданої відділом ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Жовтоводської міської ради від 21 грудня 2022 року за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано дві особи: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Відповідно до акту про проживання особи не за місцем реєстрації від 15 грудня 2022 року, [PERSON] , [INFO] , за вказаною адресою фактично не проживає починаючи з 01 січня 2009 року (а.с. 9). Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що відповідач вищезазначену квартиру не використовує для проживання, нележного утримання не здійснює. \~ \~ \~ \~Статтею 41\~Конституції України\~та ст.\~1\~Першого протоколу\~до Конвенції\~про захист\~прав людини\~і основоположних\~свобод,\~до якої\~Україна приєдналася\~17\~липня 1997\~року відповідно\~до Закону\~України від\~17\~липня 1997\~року №\~475/97-ВР\~Про ратифікацію\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод\~1950\~року,\~Першого протоколу\~та протоколів\~№ 2,\~4,\~7\~та 11\~до Конвенції,\~закріплено принцип\~непорушності права\~приватної власності,\~який означає\~право особи\~на безперешкодне\~користування своїм\~майном та\~закріплює право\~власника володіти,\~користуватися і\~розпоряджатися належним\~йому майном,\~на власний\~розсуд вчиняти\~щодо свого\~майна будь-які\~угоди,\~відповідно до\~закону за\~своєю волею,\~незалежно від\~волі інших\~осіб.\~Гарантуючи захист\~права власності,\~закон надає\~власнику право\~вимагати усунення\~будь-яких\~порушень йогоправа хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України). \~Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. \~ Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. \~За згодою власника будинку (квартири), член його сім`ї вправі вселити в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. \~При цьому положенням ч. 4 цієї статті встановлено, що припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У розумінні ст. 64 ЖК України, до членів сім`ї належать дружина, діти, батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач і члени його сім`ї. Частиною другою статті 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. \~ \~ \~ \~За змістом \~ст. 72 ЖК України дозволяється в судовому порядку визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад один рік. Обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали та/або в цей час перешкоджають відповідачу у користуванні будинком та/або що з цього питання відповідач звертався до суду або до правоохоронних органів судом не встановлено. Крім того, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що відповідно \~до пунктів 1-7 ст.71 ЖК України за відповідачем зберігається спірне жиле приміщення понад одного року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене, те що позивачка наполягає на задоволені позову, а відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, те що позивачка є власником квартири [ADDRESS] , а відповідач \~будучи зареєстрованим у вказаній квартирі, втратив таке право, внаслідок не проживання у квартирі без поважних на це причин більше одного року, суд вважає за доцільне визнати останнього таким, що \~втратив право користування \~належним позивачці житловим приміщенням. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. В силу вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати\~по справі в розмірі по 1073,60 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved