Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] 07.10.2022 року звернувся в суд з позовом, в якому зазначив, що 04 квітня 2022 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики грошових коштів у формі розписки, згідно якого відповідач отримала в борг від позивача грошові кошти у розмірі 9 650 доларів США та 74 000 гривень готівкою, які відповідач зобов`язувалась повернути до 30 квітня 2022 року. Однак, відповідач станом на момент звернення до суду з вказаним позовом своїх зобов`язань з приводу повернення грошової суми, отриманої на підставі вищевказаного договору позики, так і не виконала. Він неодноразово звертався до відповідача з проханням повернути вищевказані суми, однак, відповідач відмовилась їх повертати, тому з метою захисту своїх порушених майнових прав та інтересів, він змушений звернутися до суду з даним позовом. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь суму боргу за договором позики у формі розписки від 04.04.2022 року в розмірі 20 931,47 доларів США та 199 889,57 грн. з яких: основна сума 9 650 доларів США та 74 000 грн., три відсотки річних 91,97 доларів США та 979, 23 грн., неустойка 11 189,5 доларів США та 119 140 грн., інфляційні втрати 5 770,34 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, зазначив, що відповідач ФОП, просила надати кошти на закупівлю ліків для своєї аптеки, але до теперішнього часу борг не повертає, а тільки обіцяє. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заперечень суду не надала, представник позивача не заперечував проти винесення заочного рішення, у зв`язку з чим у відповідності до ст.280 ЦПК України, суд розглядає справу без присутності відповідача, постановляючи заочне рішення. Суд,\~вислухавши пояснення\~позивача та\~його представника,\~дослідивши матеріали\~справи та\~надавши їм\~оцінку в\~їх сукупності,\~вважає,\~що вимоги\~позивача підлягають\~частковому задоволенню\~з наступних\~підстав. Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені Цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно вимог ст. 625 ЦКУ боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Боржник може\~нести відповідальність\~за порушення\~умов зобов`язання,\~яка передбачена\~в самому\~зобов`язанні,\~оскільки в\~ст.\~549\~ЦК України\~як один\~із видів\~забезпечення виконання\~зобов`язання\~передбачена неустойка (штраф,\~пеня).\~Неустойкою є\~грошова сума\~або інше\~майно,\~які боржник\~повинен передати\~кредиторові у\~разі порушення\~боржником зобов`язання\~і які\~обчислюються у\~відсотках від\~суми невиконаного\~або від\~несвоєчасно виконаного\~зобов`язання.\~Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Отже, індексація внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 01 березня 2017 року у справі № 6-284цс17. В силу ч. 1 ст. 1046 ЦК У країни за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною другою ст.1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 02.07.2014 року у справі№ 6-79цс 14зазначено,що відповідно до норм,- ст.ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики за своєю юридичною природою" є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший , письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. В силу ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і сплата неустойки. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання - ч.1 ст.625 ЦК України. Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається із розписки від 04.04.2022 року, відповідач [PERSON] отримала від позивача [PERSON] кошти у розмірі 6950 доларів США та 74 000 гривень готівкою. Тому суд виходить з того, що основна сума боргу 6950 доларів США, а не 9650 доларів США як то зазначив у резолютивній частині позову позивач. У відповідності до ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Відповідно до вимог статті 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 464/3790/ 16-ц (провадження № 14-465цс18). Таким чином, при визначенні зобов`язання в іноземній валюті суд не вправі змінювати грошовий еквівалент зобов`язання і в резолютивній частині рішення зазначає саме розмір іноземної валюти, що підлягає стягненню. Враховуючи викладене, суд приймаючи до уваги факт невиконання боржником своїх боргових зобов`язань за договором позики, та вважає, що до стягнення із відповідача в користь позивача підлягає заборгованість за договором позики від 04.04.2022 року в розмірі 6 950 доларів США та 74 000 гривень. Щодо стягнення з відповідача трьох процентів річних від простроченої суми боргу. Частиною першою ст.1050 ЦК України передбачено, що в разі якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду у своїй правовій позиції, викладеній, у постанові від 16.01.2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14- 465цс18) вказала, що визначення 3 % річних у доларах США є правильним, оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Аналізуючи наведені норми, беручи до уваги правову природу трьох процентів річних, передбачених ст.625 ЦК України, як особливої міри відповідальності, можна дійти до переконання, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивача три відсотки річних, обчислені із суми боргу, що утворилася станом на 07.10.2022 року, вираженої в іноземній валюті - доларах США. При цьому, враховується, що за період з 30.04.2022 року по 07.10.2022 року здійснено прострочення заборгованості 161 день. Розрахунок 3 % річних: (6 950 дол. США*3%)/365*161= 91,97 доларів США. (74 000 гривень*3%)/365*161= 979, 23 грн. Розрахунок неустойки у формі пені згідно боргової розписки: (6 950 дол. США* 1%)* 161= 11 189,5 доларів США (74 000 гривень* 1%)* 161= 119 140 грн. Розрахунок індексу інфляції: інфляційні втрати за період затримки розрахунку з суми 74000 грн. складає 5 770,34 грн. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, оскільки відповідач виконав свої зобов`язання, відтак слід стягнути з відповідача [PERSON] на\~користь позивача[PERSON] суму боргу за договором позики у формі розписки від 04.04.2022 року в розмірі 18 231,47 доларів США та 199 889,57 гривень з яких: основна сума 6 950 доларів США та 74 000 гривень, три відсотки річних 91,97 доларів США та 979, 23 гривень, неустойка 11 189,5 доларів США та 119 140 гривень, інфляційні втрати 5 770,34 гривень. Відповідно до вимог ст.\~141\~ЦПК України з\~відповідача слід\~стягнутисудовий збір у сумі 9653,25 грн. на користь позивача.

Outcome: partial