Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 20 червня 2017 року вона уклала шлюб з відповідачем, про що виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, був зроблений відповідний актовий запис № 02. Вони з відповідачем мають малолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] . Позивачка посилається на те, що подружні стосунки між ними не склалися з причин різних поглядів на сімейне життя, на побудову сімейних стосунків, та як\~наслідок вони\~припинили сімейно-шлюбні\~стосунки з\~грудня 2018\~року. Спір про розподіл майна відсутній, дитина знаходиться на утриманні позивачки. Позивачка в судовому засіданні підтримала позов з підстав викладених в позові і просила його задовольнити. Відповідач в судове засіданні не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Суд вислухавши позивачку, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 20 червня 2017 року, що зареєстрований виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 02, вказана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20 червня 2017 року (а.с. 5 зворот). В період шлюбу у сторін народилась дитина син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого повторно Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 26 серпня 2022 року (а.с. 17). Спільне життя подружжя не склалося через різні погляди на сімейне життя, на побудову сімейних стосунків, що призвело до втрати почуттів між ними, та припинення сімейно-шлюбних відносин з грудня 2018 року. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з грудня 2018 року, та до цього часу не поновили їх. Згідно зі ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивачки, так і відповідача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст. 105, 112\~СК України. Що стосується вимог позивачки щодо вирішення питання про зміни її прізвища, то суд зауважує таке. Відповідно до ст. 113 СК України - особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Статтею 109 СК України передбачено, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Така заява вирішується судом в порядку окремого провадження у відповідність до ст. 294 ЦПК України, яка передбачає, що у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Тобто питання про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається, судом вирішується лише під час розгляду спільної заяви подружжя в порядку окремого провадження, і тому в задоволені вимог позивачки про присвоєння прізвища у зв`язку із розірванням шлюбу слід відмовити, оскільки дане питання до компетенції суду при розгляді справ в порядку позовного провадження не відноситься. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір, сплачений нею під час звернення з позовом до суду (а.с. 1). На підставі викладеного, ст.ст. 105, 109, 112, 113 СК України,

Outcome: partial