Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-02 00:00:00

У серпні 2022 року [PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просить стягнути на її користь з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2500 грн. на місяць з листопада 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що 28.02.2018 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживають з позивачкою. З листопада 2020 року вони з відповідачем мешкають окремо, дитина мешкає з нею та знаходиться на повному її утриманні. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 07.05.2021 року їх з відповідачем шлюб розірвано. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому вона вимушена звернутися до суду. Ухвалою суду від 26.12.2022 року провадження у справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.19). 02.03.2023 року до суду надійшов відзив відповідача в якому він просить у задоволенні позову відмовити в частині стягнення аліментів за минулий час, оскільки матеріали справи не містять доказів вживання заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та відсутні докази його ухилення від сплати аліментів в сенсі ст.191 СК України. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів від дня пред`явлення позову в розмірі 2500 грн. визнає (а.с.38-40). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.31). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.30, 33, 34) Представник відповідача адвокат Каразейська Є.Д. в судовому засіданні повідомила, що відповідач позовні вимоги визнає в частині стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 2500 грн. від дня пред`явлення позову і до повноліття дитини. Посилаючись на обставини викладені у відзиві просила позов задовольнити частково, зобов`язати позивача надати банківські реквізити для перерахування аліментів. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 28.02.2018 року по 11.10.2021 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області №398/2725/20 від 07.05.2021 року (а.с.5-6). Від цього шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується світлокопією свідоцтва про народження (а.с.7). Дитина мешкає та зареєстрована з матір`ю, що підтверджується довідкою №140 від 12.02.2021 року та визнається сторонами (а.с.9). Статтею 141 СК України, передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно ст.51 Конституції України та ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України, встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» №2710-IХ від 03.11.2022 року, у 2023 році установлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, з 1 січня, для дітей віком до 6 років - у розмірі 2272 гривні. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз змісту наведеної норми закону дає підстави для висновку, що обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, а також неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. За загальним правилом, визначеним СК України, та судовою практикою вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів. Згідно із ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Відповідно до положень ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У ч.1 та ч.2 ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають. На підтвердження факту звернення до [PERSON] із вимогою щодо необхідності сплати аліментів за минулий час [PERSON] не надала суду жодного доказа. Таким чином, факт вживання [PERSON] заходів щодо одержання від [PERSON] аліментів з листопада 2020 року до 10.08.2022 року не підтверджується матеріалами справи. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача на корить позивача аліментів на утримання малолітньої доньки,\~у твердій\~грошовій сумі\~в розмірі\~2500\~гривень,\~щомісячно,\~до досягнення\~повноліття дитиною,\~починаючи стягнення\~з дня\~пред`явлення позову. В іншій частині позовних вимог слід відмовити. Згідно з п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, тому позивачкою при подачі позову судовий збір не сплачено. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача, тому з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Outcome: partial