Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що 29.11.2019 зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. За час спільного проживання у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка перебуває на її утриманні та вихованні. На даний час сторони спільно не проживають, а відповідач достатньої допомоги на її утримання не надає, хоча є фізично здоровим. На даний час позивач не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною до 3-х років. Таким чином\~ [PERSON] змушена звернутися до суду та просить\~стягувати\~з відповідача аліменти на її\~утримання в розмірі по 2000 грн., щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку. Відповідно до частин 2-6\~статті 19 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет та ціну позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої\~статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Сторони у судове засідання не з`явились, подали суду заяви про розгляд справи у їхній відсутності, позовні вимоги просили задоволити. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу\~не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що внаслідок шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Станом на даний час дитина проживає разом із матір`ю в [ADDRESS] (а.с. 14). За змістом ст.ст. 75, 80, 84 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. За рішенням суду кошти на утримання одному із подружжя присуджуються у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно із ч.4 ст.84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень\~ст. 84 Сімейного Кодексу України,Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та взяти до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Враховуючи те, що відповідач позовні вимоги визнав, це не суперечить законодавству України, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до ч.1\~ст.\~133\~ЦПК України\~ судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Судові витрати по справі становлять 1073,60 грн., від сплати якого позивач була звільнена, а також 1900 грн. за отриману позивачем правову допомогу. Разом з тим, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи зміст наведених правових норм, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 50% від судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою, тобто в розмірі 536,80 грн. в дохід держави, а також 1900 грн. на користь позивача за отриману нею правову допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved