Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

У листопаді 2022 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 02 червня 2007 року вона з відповідачем уклала шлюб, який було зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 68. Під час шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Підставою позову у позовній заяві позивачкою вказано відсутність взаєморозуміння та розходження поглядів на сімейні відносини у сторін, скандали зі сторони відповідача, у зв`язку з чим сторони не ведуть спільного господарства з січня 2022 року, таким чином їх сім`я фактично розпалась й існує лише формально. Представниця позивачки [PERSON] , в судовому засіданні позов підтримала просила його задовольнити з підстав і мотивів наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] проти позову заперечив, посилаючись на те, що скандалів він не вчиняв, сторони проживають разом, він приносить зароблені гроші додому, але дружина бажає розлучитися. Судом було здійснено наступні процесуальні дії: 22 листопада 2022 року суд звернувся за наданням інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача. 30 листопада 2022 року судом відкрито спрощене провадження за вказаним позовом, судове засідання з участю сторін призначено на 14 год. 30 хв. 26 грудня 2022 року. Ухвалою від 26 грудня 2022 року судом надано сторонам двомісячний строк на примирення, зупинено провадження по справі до закінчення двомісячного строку на примирення. Розгляд справи призначено на 10 год. 00 хв. 27 лютого 2023 року. Суд, вислухавши вступне слово представниці позивачки, відповідача, дослідивши докази по справі приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Сторони уклали шлюб 02 червня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області. Під час шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб та копіями свідоцтв про народження доданими до справи. Інших доказів, які стосуються предмету доказування до справи не додано. Ч.4 ст. 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до правової позиції Великої палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц, «Щодо застосування концепції негативного доказу у цивільному судочинстві» принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Зважаючи на те, що позивачкою не надано доказів того, що відповідач вчиняє скандали, суд приходить до висновку, що стороною позивачки у цьому випадку використано концепцію негативного доказу, оскільки лише стверджено про скандали зі сторони відповідача, але не надано доказів таких дій відповідача, а тому суд приходить до висновку, що вказаний факт не доведено. Згідно з ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~82\~ЦПК України\~обставини,\~які визнаються\~учасниками справи,\~непідлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідачем визнано той факт, що позивачка не бажає перебувати з ним в шлюбі, вжиті судом заходи по примиренню сторін результату не дали, оскільки позивачка в особі її представниці наполягає на розірванні шлюбу. Зважаючи на вказане суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, оскільки подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки та буде мати ознаки примушування до шлюбу. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з вказаного на користь позивачки з відповідача слід стягнути судовий збір, сплачений позивачкою при поданні позову.

Outcome: approved