Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-21 00:00:00

13 січня 2023 року позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила те, що 24 червня 2016 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 939. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Неповнолітній син [PERSON] проживає разом із позивачем за місцем реєстрації внутрішньо переміщеної особи: [ADDRESS] . Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 26 листопада 2019 року у цивільній справі № 628\\2768\\19 шлюб між сторонами розірвано. Позивач зазначає, що відповідач матеріально дитину не забезпечує. Дитина знаходиться на утриманні позивача. Домовленості щодо утримання дитини сторонами не досягнуто, що і змусило позивача звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 25 січня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. 20 лютого 2023 року відповідачем подано відзив на позову заяву. У відзиві відповідач зазначив, що між ним та позивачем була досягнута усна домовленість щодо сплати коштів на утримання їх спільної дитини - [PERSON] , [INFO] , і з листопада 2019 року він добровільно сплачує аліменти на його утримання. Також зазначив, що після початку збройної агресії Російської Федерації їх з позивачем син постійно знаходився у м. Куп`янськ на тимчасово окупованій території, після чого виїхав з її батьками до Німеччини, зокрема, для лікування, на що відповідачем було надано відповідний дозвіл. Крім того, у відзиві відповідач просив врахувати, що з кінця березня 2021 року він спільно проживає зі своєю співмешканкою [PERSON] , [INFO] , а [INFO] у них народився син - [PERSON] , який повністю знаходиться на утриманні відповідача. Співмешканка відповідача також знаходиться на його утримання, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Таким чином, відповідач просив задовольнити позов частково та стягувати з нього аліменти на утримання дитини у розмірі 1/6 частини. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Заблуда Г.І. позов підтримала, просила задовольнити. Зазначила, що дитина перебуває на утриманні позивача. Не оскаржила наявності у відповідача ще однієї дитини, про наявність якої позивач дізналася після отримання відзиву. Вказала, що відповідач працює, має стабільний дохід та може сплачувати аліменти в розмірі 1/4 на дитину. Пояснила, що стан здоров`я та матеріальне становище дитини задовільне. Про стан здоров`я відповідача, наявність у нього інших дітей, окрім [PERSON] та [PERSON] , непрацездатних дружини, батьків, наявності на праві власності, володіння та/або користування майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав у позивача відомості відсутні. Щодо інших обставин, які на думку представника мають істотне значення для визначення розміру аліментів, не відомо. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково. Вказав, що позивачу було відомо про наявність іншої дитини. Зазначив, що надавав позивачу грошові кошти на утримання дитини щомісячно у розмірі, заздалегідь обумовленому з позивачем. Дав письмовий, нотаріально засвідчений дозвіл на виїзд дитини за кордон у супроводі матері позивача. Заборгованості зі сплати аліментів не має. Претензій щодо розміру добровільних перерахувань позивачу на утримання дитини не надходило. Пояснив, що має стабільний заробіток за місцем роботи. Інших доходів, окрім як від основного місця роботи, не має. Мешкає однією сім`єю з [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , на орендованій квартирі. Наголосив, що стан здоров`я та матеріальне становище дитини задовільне, [PERSON] перебуває за кордоном разом з матір`ю позивача, яка за домовленістю з позивачем, доглядає за дитиною та позивач перераховує кошти своїй матері, яка витрачає їх на утримання дитини. Його стан здоров`я задовільний. Інших дітей, аніж [PERSON] та [PERSON] непрацездатних батьків на його утриманні немає. Мати [PERSON] - [PERSON] проживає разом з ним, перебуває у відпустці по догляду за дитиною та знаходиться на його утриманні. Він користується автомобілем, який належить його матері. Іншого майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав на праві власності, володіння та/або користування у нього немає. Про інші обставини, які на думку відповідача мають істотне значення для визначення розміру аліментів, у відповідача відомості відсутні. В судовому засіданні судом залишено без розгляду усну заяву відповідача про витребування від позивача інформації щодо перерахування грошових коштів на утримання [PERSON] з підстав недотримання форми заяви та строків її подання. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, приходить до такого висновку. Судом установлено, що рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 26 листопада 2019 року у справі № 628/2768/19 шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] »), [INFO] , зареєстрований 24 червня 2016 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 939 розірвано. Відновлено [PERSON] дошлюбне прізвище - « [PERSON] ». Вказаним рішенням суду встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Обставини щодо батьківства підтверджуються також і наданою позивачем належним чином засвідченою копією свідоцтва про народження /а.с.06/. Згідно з наданими суду копіями довідок від 13 квітня 2022 року № 1241-5001041525 та № 1241-5001041882 про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи, малолітня дитина [PERSON] проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] /а.с.07/. З копії нотаріально засвідченої заяви від 30 вересня 2022 року, зареєстрованої в реєстрі за № 1874 вбачається, що у період з 30 вересня 2022 року по 30 вересня 2023 року [PERSON] надав нотаріально засвідчену згоду на тимчасовий виїзд за кордон до Федеративної Республіки Німеччина свого малолітнього сина - [PERSON] у супроводі [PERSON] /а.с.26-27/. Також, з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31 жовтня 2022 року /а.с.22/ вбачається, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є [PERSON] . Відповідно до копії довідки від 20 лютого 2023 року № 92 /а.с.23/, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення м. Канів та з 01 листопада 2022 року по 31 жовтня 2025 року отримує допомогу при народженні дитини по догляду за дитиною - [PERSON] , [INFO] /а.с.23/. За таких обставин суд убачає наявність спору між позивачем та відповідачем щодо обов`язку того з батьків, хто проживає окремо від дитини на участь в її утриманні в грошовій формі, в частині від заробітку та розміру такого утримання. Вирішуючи спір суд виходить з такого. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному Кодексі України. За змістом статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 157, ч. 1 ст. 160 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. За ч. 2 ст. 151, ч. 5 ст. 150 СК України батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Так, у судовому засіданні сторони не заперечували, що за домовленістю батьків малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Також убачається, що на час розгляду справи за рішенням позивача та з дозволу відповідача дитина перебуває за межами України під наглядом [PERSON] . Відповідач в судовому засіданні визнав той факт, що позивач пересилає грошові кошти [PERSON] для утримання дитини. За таких обставин, з урахуванням положень ч. 2 ст. 151, ч. 1 ст. 160 СК України, суд приходить до висновку про наявність права позивача на звернення до відповідача з позовом про стягнення аліментів на утримання [PERSON] . При цьому, доказів, на підтвердження наявності домовленості між позивачем та відповідачем з приводу виконання відповідачем обов`язку утримувати дитину, змісту такої домовленості та, як наслідок - її невиконання та несплати аліментів відповідачем суду не надано. За ч. 1, 2, 5 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Так, судом установлено, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, працює, а тому суд приходить до висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання його малолітнього сина. Водночас, сторонами визнано та відповідачем доведено той факт, що на утриманні [PERSON] перебуває ще одна дитина - [PERSON] , [INFO] . Також суд враховує, що матір [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] отримує допомогу по догляду за дитиною. Однак належних та допустимих доказів на підтвердження знаходження на утриманні відповідача [PERSON] , проживання відповідача з [PERSON] , стягнення з відповідача на користь [PERSON] аліментів у порядку ст. 84 СК України суду не надано. За таких обставин, з урахуванням вимог ст. 182 СК України, того, що відповідач є батьком малолітньої дитини, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі досягнуто не було, відповідач є працездатним, має на утриманні іншу дитину - [PERSON] , [INFO] , сторонами визнано задовільний стан здоров`я дитини та відповідача та не надано доказів на підтвердження наявності інших обставин, які мали б істотне значення для визначення розміру аліментів, того, що витрати відповідача перевищують його заробіток (дохід), суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме - з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходів (заробітку), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 13 січня 2023 року до досягнення дитиною повноліття. Інших доказів про матеріальний стан одержувача аліментів, а також стан здоров`я дитини і інших обставин, що враховуються при визначенні судом розміру аліментів, суду не надано, що не позбавляє в майбутньому позивача чи відповідача звертатися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а у разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Крім того, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, а позивач звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial