Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

У січні 2023 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину. За змістом заявленого позову позивач посилається на те, що 30.11.2017 рішенням Дарницького районного суду м. Києва позов [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину - задоволено частково. Збільшено розмір аліментів встановлених рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30.11.2017 (справа № 753/18597/17) та стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 3000 грн., щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи, що дитина хворіє на цукровий діабет першого типу важкої форми з ризиком для життя, інсулінозалежний довічно, зважаючи на підвищення цін та необхідність постійної потреби у ліках та харчуванні, позивач просить збільшити розмір аліментів на утримання дина до 4500 грн. Ухвалою суду від 25.01.2023 відкрито провадження та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. 20.02.2023 відповідачем надано до суду відзив у якому позовні вимоги не визнаються з огляду на наступне. Вказує, що на його утриманні перебуває малолітня дитина, [PERSON] ,2022 року народження, а також непрацездатна матір, [PERSON] , 1961 року народження. У відповідача погіршився матеріальний стан та стан здоров`я. Майном відповідач не володіє, аліменти сплачує регулярно за рішенням суду. На пропозицію відповідача купувати продукти сину, позивач відмовляється. 24.02.2023 позивачем надано заперечення на відзив в якому не визнаються обставини, на які посилається відповідач. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, вважає, що в позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За наданими суду доказами вбачається, що 30.11.2017 рішенням Дарницького районного суду м. Києва позов [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину - задоволено частково. Збільшено розмір аліментів встановлених рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30.11.2017 (справа № 753/18597/17) та стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 3000 грн., щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Встановлено, що спільна дитина сторін захворіла на цукровий діабет, першого типу, важкої форми, вперше виявлена з високим ризиком для життя. Дитині призначено інсулінотерапію довічно. Звертаючись до суду з заявленим позовом, позивач вказує на те, що у зв`язку з хворобою дитини, вона не має змоги працевлаштуватися, оскільки за станом здоров`я, дитина потребує постійного стороннього догляду, п`ятиразового діабетичного харчування, яке коштує дорожче від звичайного. За наданими суду доказами встановлено, що у відповідача з 2016 року відсутній стабільний дохід. Відповідно до медичної виписки № СК-003445-2022 у відповідача наявний клінічний діагноз J86/9- піоторакс без свища (нориці), основний діагноз - правобічна емпієма плеври, а також В90-наслідки туберкульозу. Стан здоров`я середньої важкості. Відповідно до свідоцтва про народження від 25.06.2022, виданого Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 730, [INFO] народився [PERSON] , батьками якого вказано: [PERSON] , [PERSON] . Відповідач вказує, що малолітній [PERSON] перебуває на його утриманні. Окрім того, на утриманні відповідача перебуває непрацездатна матір, [PERSON] , 1961 року народження. У відповідача у власності відсутнє майно. Відповідач добросовісно сплачує аліменти стягнуті з нього за рішенням суду. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття (стаття 51 Конституції України) та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України (далі - СК України). Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України). Згідно з частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї правової норми дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є зміна як матеріального, так і сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12, 81 ЦПК України). Відповідно до положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. За змістом норм статей 77, 78, 79, 80, 89 ЦПК України докази повинні відповідати критеріям належності, допустимості і об`єктивності, а в своїй сукупності - також достатності, для підтвердження наявності або відсутності обставин справи, які відносяться до предмета доказування. Згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на підвищення цін загальної вартості життя, як підставу для збільшення розміру аліментів. Поряд із цим, вказані обставини не підтверджені доказами збільшення витрат на дитину. Наданий суду витяг з медичної карти № 3498 від 19.12.2019, консультативний висновок № 1 від 06.01.2020 не свідчать про зміни потреби дитини у лікуванні з часу ухвалення судом рішення про збільшення розміру аліментів від 28.04.2021. Докази зміни матеріального стану позивача матеріали справи не містять. Поряд із цим судом враховано, що у відповідача народилась дитина, [PERSON] , [INFO] . У разі збільшення розміру аліментів на утримання однієї дитини за рахунок зменшення розміру за рахунок іншої дитини не відповідає засадам розумності та справедливості. Відповідно до медичної виписки № СК-003445-2022 у відповідача наявний клінічний діагноз J86/9- піоторакс без свища (нориці), основний діагноз - правобічна емпієма плеври, а також В90-наслідки туберкульозу. Стан здоров`я середньої важкості. У відповідача у власності відсутнє майно. Відповідач добросовісно сплачує аліменти стягнуті з нього за рішенням суду. Поряд із цим стабільний дохід з 2006 року відповідач не отримує. Вказує що на утриманні перебуває непрацездатна мати, [PERSON] , 1961 року народження. Зважаючи на обставини, викладені в заявах по суті справи та надані докази, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем позовних вимог зважаючи на положення ст. 192 СК України, відтак у задоволенні позову слід відмовити. При цьому судом враховано, що долучені до справи позивачем докази датовані до ухвалення судового рішення від 26.04.2021 та не є безумовною підставою для збільшення розміру аліментів, зважаючи на виключне посилання позивача про підвищення цін без надання доказів понесення витрат. При цьому, суд зазначає, що позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину в разі зміни матеріального стану відповідача, погіршення здоров`я, а відповідач, в разі наявності підстав, має право звернулись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Outcome: dismissed