Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

У січні 2022 р. [PERSON] звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом у якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] по відношенню до дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог посилається на систематичне невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, що полягає у абсолютній відсутності участі батька у вихованні дітей. Позов заявлений з підстав п.2 ч.1 ст. 164 СК України - ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03.02.2022 р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29.11.2022 р. справу призначено до судового розгляду. На підставі Ухвали суду від 20.07.2022 року забезпечено [PERSON] можливість присутності у судових засіданнях шляхом проведення відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів з огляду на її проживання в Англії з початку повномасштабного вторнення рф на територію України. Позивач у судовому засіданні просить задовольнити позов з підстав невиконання відповідачем батьківських обов`язків по утриманню дітей, не бажанням цікавись їх життям, байдужістю до їх виховання, яке триває з 2019 року по теперішній час. Окрім заявлених вимог позивач просить зобов`язати відповідача виконувати батьківські обов`язки і спілкуватись із дітьми, не зважаючи на те, що остання разом із дітьми проживає за кордоном. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідач не скористався своїм правом на подачу відзиву, клопотання про розгляд справи за своєї відсутності не подавав. Третя особа у судове засідання не з`явилась, розгляд справи просить здійснювати за відсутності представника Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації. Висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав наданий. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, яким позивач обґрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Аналогічні обов`язки батьків передбачені у статті 12 Закону України "Про охорону дитинства". Згідно із ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 статті 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти, жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. З аналізу вказаної статті слідує, що зазначені підстави є вичерпними, а позбавлення батьківських прав є правом, а не обов`язком суду. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" передбачено, зокрема, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Абзацом 1 і 2 пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" встановлено, зокрема, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розглядати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 18 вищевказаної постанови визначено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Таким чином суду необхідно встановлювати чи є наявними факти ухилення відповідача від своїх батьківських обов`язків та чи була поведінка відповідача винною у невиконанні ним своїх батьківських обов`язків. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Святошинським районним у м. Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві (актовий запис № 3093). Батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Оболонським районним в м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві (актовий запис №2245). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 04.12.2019 р. у справі з ун. № 759/19959/19 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . 18.06.2021 р. [PERSON] змінила прізвище на " [PERSON] ", що підтверджується свідоцтвом про зміну імені, виданим Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (актовий запис 90). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 30.11.2021 р. у справі з ун. №759/20679/21 визначено місце проживання дітей [PERSON] та [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] . Судом за довідкою державного виконавця встановлено, що з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання дітей та дружини, однак відповідного рішення позивач не надає. Судом встановлено, що [PERSON] неодноразово зверталась до Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації із заявами, які надає суду, зокрема 24.02.2021 р., 11.03.2021 р., 27.04.2021 р., 14.05.2021 р., 25.09.2021 р., 21.11.2021 р. щодо встановлення Службою у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації факту неналежного виконання [PERSON] з січня 2019 року батьківських обов`язків, які полягають у невідвідуванні дітей, байдужістю до їх виховання, зменшенням розміру аліментів, а також з вимогою встановлення факту домашнього насильства психологічного (подача позову до суду) та економічного (недостатній розмір аліментів) характеру. Окрім цього зазначає про не виділення [PERSON] додаткових коштів на лікування дітей, на медичні страховки, на спортивні секції, на відпочинок дітей, на няню, а також вказує на перешкоди, які здійснює батько дітей на виїзд дітей за кордон ненаданням відповідного дозволу. За вищезазначеними вимогами притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за ст. 126-1 КК України - домашнє насильство та ст. 166 КК України - злісне невиконання обов`язків по догляду за дитиною. На вказані звернення позивач отримувала від Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації відповіді від 24.09.2022 р., 03.03.2021 р., 31.03.2021 р., 30.04.2021 р., 24.05.2021 р., 08.06.2021 р., 24.06.2021 р., 12.07.2021 р., 26.07.2021 р., 16.09.2021 р., 25.10.2021 р., 20.12.2021 р. Слід зазначити, що численні звернення [PERSON] до Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, про порушення її прав [PERSON] не отримали результатом встановлення порушення будь-яких прав позивачки чи спільних дітей. Також судом встановлено, що згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментах, виданою старшим державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Башинським Р.В. від 01.09.2021 р. за період з липня 2020 по серпень 2021 року вказано, що [PERSON] виконувалаось рішення Святошинського районного суду щодо стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку. Разом з цим, суду достовірно не відомо дати ухвалення рішення про стягнення алментів, оскільки позивач не надала доказу на підтвердження вказаного факту. Встановлено, що аліменти почали стягуватись з липня 2020, а стягнення проводяться щомісячно починаючти з 04.11.2019 р. до досягнення дітьми повноліття. Таким чином, відсутня вина відповідача щодо наявності у нього заборгованості у розмірі 8404,40 грн., оскільки стягнення почалося з 2020 р. в рамках відкритття виконавчого провадження, а отже з причин, що не залежали від його волі. Крім того, як вбачається з розрахунку довідки-заборгованості [PERSON] сплачував алімени у розмірі більшому ніж 1/3 частини. Як вказує у судовому засіданні сама [PERSON] на даний час відповідач сплачує аліменти на утримання дітей, проте [PERSON] штучно зменшив розмір своєї заробітньої плати і як наслідок відбулося зменшення розміру алміментів, що є недостатнім для забезпечення виховання і розвитку дітей. Судом також досліджено пояснення [PERSON] , від 01.10.2021 р., які надавались ним до Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністраці, копії яких [PERSON] долучено як доказ зазначених нею обставин у обгрунтування її позову. У цих пояснення [PERSON] вказує про належну сплату аліментів на утримання дітей та колишньої дружини, відсутність заборгованості. Щодо того, що він не бачиться з дітьми - пояснює агресивною та войовничою поведінкою [PERSON] , яка ціленаправлено здійснює діяльність щодо знищення його репутації за місцем роботи, здійснює тиск, переслідування його за місцем проживання та місцем роботи, у зв`язку з чим він змушений приховувати місце свого фактичного проживання. Крім того, колишня дружина здійснюює підприв його авторитету перед дітьми. Також пояснив, що бажає аби діти жили в нормальному середовищі без розбірок між батьками, тому що мати використовує дітей як розмінну монету у їх відносинах та інструментом для спекуляцій. З тексту цих пояснень не вбачається, що [PERSON] завдає будь-якої шкоди позивачці чи дітям, а відсутність його спілкування з дітьми викликана виключно збереженням психологічної рівноваги дітей. Таким чином, судом встановлено відсутність винної поведінки батька дітей. Окремо слід зазначити щодо висновку про доцільність позбавлення батьківських прав від 23.09.2022 р. №107-40/3427 поданим Службою у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації. Суд не погоджується з таким висновком, оскільки дослідження фактів проводилось без участі [PERSON] , [PERSON] , без урахування всіх обставин та поверхнево. Вказаний висновок містить інформацію, щодо здійснення догляду за дітьми матір`ю дитини, посилання на неодразові звернення матері до служби, інформацію з медичних та навчального закладів про супровід дітей. Однак вказаний висновок фактично не містить жодних характеристик батька, чи посилання на фактично здійснення ним дій/бездіяльності, які б беззаперечно слугували підставою для позбавлення батьківських прав. Натомість наявне зазначення про не явку на засідання відповідної комісії, що не може бути підставою для висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав. Слід зазначити, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою, яку слід застосовувати у разі відповідного рівня необхідності, який не досліджувався Службою, а лише поверхневий огляд фактів щодо виховання дітей матір`ю не можуть слугувати підтвердженням винної поведінки батька. Враховуючи зазначене суд відмовляє у задоволенні позовних вимог з огляду на відсутність беззаперечних доказів свідомого ухилення [PERSON] від батьківських обов`язків. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed