Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

14 лютого 2022 року [PERSON] звернувся з позовом до суду до Акціонерного товариства «Українська залізниця» : - визнати незаконними та скасувати наказ акціонерного товариства «Українська залізниця» від 11 січня 2022 року № 12/ОС про звільнення позивача з посади начальника філії «Центральна станція зв`язку» АТ «Укрзалізниця»; - поновити [PERSON] на посаді начальника філії «Центральна станція зв`язку» АТ «Укрзалізниця» з 14 січня 2022 року; - стягнути з акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15.01.2022 по день постановления рішення суду. - допустити негайне виконання рішення в частині поновлення позивача на посаді начальника філії «Центральна станція зв`язку» АТ «Укрзалізниця» На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що він працював в системі Укрзалізниці з 1989 року на різних посадах. Наказом АТ «Укрзалізниця» від 09 січня 2020 року №27/ОС був звільнений з посади начальника філії на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату. За рішенням Печерського районного суду міста Києва від 14 вересня 2020 року у справі №757/5806/20-ц був поновлений на посаді начальника філії «Центральна станція зв`язку» з 09 січня 2020року. 22 жовтня 2020 року позивача ознайомили з повідомленням АТ «Укрзалізниця» від 22.10.2020 №670 про розірвання трудового договору за п.1 ст.40 КЗпП України та запропонували вакантні посади. 18 грудня 2020 року позивач отримав нове повідомлення про розірвання трудового договору за п.1 ст.40 КЗпП України, у якому зазначено вакантні посади. 24 грудня 2020 року при черговому повідомленні позивач надав згоду на зайняття посади провідного інженера ГЦУП, але переведення на посаду не відбулося. 08 жовтня 2021 року та 01 грудня 2021 року позивач отримав нові попередження з переліком вакантних посад. 14 січня 2022 року позивач був ознайомлений з наказом АТ «Укрзалізниця» від 11.01.2022 №12/ОС, згідно якого його звільнено з посади начальника філії «Центральна станція зв`язку» 14 січня 2022року у зв`язку зі скороченням чисельності працівників. Підставою в даному наказі зазначено : рішення правління ПАТ «Укрзалізниця» (протокол від 05.04.2017№Ц-57/27), попередження про наступне вивільнення від 07.10.2021 №ЦПК-35, акт від 01.12.2021 (відмова працівника від запропонованих посад). З наказами про звільнення за скороченням чисельності працівників позивач не погоджується, вважає їх незаконними де порушено вимоги п. 1,2,6 ст.40, ч.3 ст.49-2 КЗпП України. Також позивач наполягає на стягненні заробітної плати за час вимушеного прогулу у відповідності до ч. 2 ст.235 КЗпП України. Представником відповідача було надано відзив на позовну заяву в якому відповідач категорично не погоджується із доводами позивача, так як державною цільовою програмою реформування залізничного транспорту на 2010-2019 роки, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2009 № 1390. визначено, що існуюча структура управління залізничним транспортом, стан виробничо-технічної бази залізниць і технологічний рівень організації перевезень за багатьма параметрами не відповідають зростаючим потребам суспільства та європейським стандартам якості надання транспортних послуг, перешкоджають підвищенню ефективності функціонування галузі та потребують реформування. Правлінням ПАТ «Укрзалізниця» було прийнято рішення про затвердження організаційної структури філій, штатних розписів апарату управління ПАТ «Укрзалізниця», апарату управління регіональних філій та філій ПАТ «Укрзалізниця» (протокол від 05.04.2017 № Ц-57/27). Зокрема пунктом 1.21 зазначеного рішення затверджено загальну чисельність філії «Центральна станція зв`язку» ПАТ «Укрзалізниця» 187 штатних одиниць та штатний розпис філії «Центральна станція зв`язку» ПАТ «Укрзалізниця» згідно з додатком 21 до протоколу. Відповідно до вищезазначеного штатного розпису посада начальника філії більше не входить до загальної чисельності штатних одиниць філії «Центральна станція зв`язку» ПАТ «Укрзалізниця» та віднесена до переліку посад, що підлягають скороченню. Відповідач зазначає, що 08.10.2021 Позивачу пропонувалася інша робота в АТ «Укрзалізниця» - переведення на будь-яку посаду на вибір з переліку 13 650 вакантних посад АТ «Укрзалізниця». Однак Позивач не надав згоду на переведення на жодну з вакантних посад в АТ «Укрзалізниця». Наказом АТ «Укрзалізниця» від 11.01.2022 № 12/ос відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату працівників Позивача звільнено 14.01.2022 з посади начальника філії «Центральна станція зв`язку» АТ «Укрзалізниця». Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15 лютого 2022 року відкрито провадження у справі. Враховуючи положення ст. ст.19, 274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ, що виникають з трудових правовідносин, тому справа розглядається у спрощеному позовному провадженні із викликом сторін. Позивач та його представник в судове засідання з`явилися. Позивач також скористався своїм правом на подання відповіді на відзив. У відповіді на відзив проти доводів відповідача заперечував, наполягав на незаконному звільнені. Представник відповідача у судове засідання з`явився, проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні повністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. 07 вересня 2004 року [PERSON] було прийнято на роботу, на посаду заступника начальника Центральної станції зв`язку за переведенням з Державної адміністрації залізничного транспорту України. Відповідно до рішення Правління ПАТ «Укрзалізниця» від 12.04.2016 № 17, наказом ПАТ «Укрзалізниця» від 14.04.2016 № 711/ос та наказом філії «Центральна станція зв`язку» ПАТ «Укрзалізниця» «Про переведення на іншу роботу» від 15.04.2016 № 49/ос заступника начальника філії «Центральна станція зв`язку» ПАТ «Укрзалізниця» [PERSON] на підставі його заяви переведено на посаду начальника філії «Центральна станція зв`язку» ПАТ «Укрзалізниця» на умовах строкового трудового договору з 15.04.2016 по 14.07.2016. Згідно із наказом ПАТ «Укрзалізниця» від 30.09.2016 № 1876/ос позивач вважався таким, що працює на умовах безстрокового трудового договору. За протоколом від 10.05.2017 № Ц-57/41 Ком.т. Правлінням ПАТ «Укрзалізниця» було прийнято рішення про затвердження організаційної структури, штатного розпису та Положення про філію «Центральна станція зв`язку» ПАТ «Укрзалізниця». Пунктом 4.2 даного рішення затверджено штатний розпис філії «Центральна станція зв`язку» ПАТ «Укрзалізниця» згідно з додатком 10 до протоколу. За яким, посада начальника філії підлягала скороченню. Вищезгадане рішення Правління ПАТ «Укрзалізниця» вводилося в дію наказом ПАТ «Укрзалізниця» від 02.06.2017 № 369. Цим же наказом вводилося в дію нове Положення про філію та визнано таким, що втратив чинність наказ від 18.11.2015 №016 «Про затвердження Положення про філію «Центральна станція зв`язку» ПАТ «Укрзалізниця». Зокрема пунктом 1.21 зазначеного рішення затверджено загальну чисельність філії «Центральна станція зв`язку» ПАТ «Укрзалізниця» 187 штатних одиниць та штатний розпис філії «Центральна станція зв`язку» ПАТ «Укрзалізниця» згідно з додатком 21 до Протоколу. Наказом АТ «Укрзалізниця» від 09 січня 2020 року №27/ОС був звільнений з посади начальника філії на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату. За рішенням Печерського районного суду міста Києва від 14 вересня 2020 року у справі №757/5806/20-ц був поновлений на посаді начальника філії «Центральна станція зв`язку» з 09 січня 2020 року. Рішенням правлінням АТ «Укрзалізниця» від 13.08.2020 № Ц-45/68 Ком.т. було затверджено нову редакцію Організаційної структури філії «Центральна станція зв`язку» АТ «Укрзалізниця», відповідно до якої керівництво Філією здійснюється директором філії. 08.10.2021 [PERSON] було вручено під особистий підпис попередження про наступне вивільнення від 07.10.2021 № ЦПК-35. До попередження було додано перелік вакантних посад АТ «Укрзалізниця», в кількості 13650. Згода на переведення не була надана позивачем. 26.11.2021 Позивачу було надано додатковий перелік з 163-х вакантних посад АТ «Укрзалізниця» та 2 вакантних посади по філії «Центральна станція зв`язку» АТ «Укрзалізниця». З матеріалів справи вбачається, що він їх отримав 26.11.2021. 01.12.2021 було складено акт про те, що Позивач відмовився надати згоду на переведення на одну із запропонованих посад. У відповідь позивач вказав, що він не визначився і в нього є час для вирішення до 08.12.2021. 11.02.2022 позивачу було надано додатковий перелік з 70-ти вакантних посад АТ «Укрзалізниця» та 3-х вакантних посади по філії «Центральна станція зв`язку» АТ «Укрзалізниця». Матеріали справи містять докази, що позивача було ознайомлено під особистий підпис. Та складено акт про те, що позивач відмовився від запропонованих посад. Наказом АТ «Укрзалізниця» від 11.01.2022 № 12/ос відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату працівників Позивача звільнено 14.01.2022 з посади начальника філії «Центральна станція зв`язку» АТ «Укрзалізниця» на підставі рішення правління ПАТ «Укрзалізниця» (протокол від 05.04.2017 № Ц-57/27 Ком.т.). Матеріали справи містять відомості про ознайомлення позивача із вказаним наказом 14.01.2022. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно із ст.3 Кодексу законів про працю України (надалі КЗпП України) передбачає, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Відповідно до ст. ст. 2, 36, 40, 41 КЗпП України право громадян на працю забезпечується державою, а трудовий договір може бути розірваний лише з підстав і в порядку, передбаченому трудовим законодавством. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Відповідно до частини 2 статті 40 цього КЗпП України, звільнення з підстав, зазначених зокрема у пункті 1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Відповідно до частини 1, 3 статті 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, установі, організації, крім випадків передбачених цим Кодексом. Суд досліджуючи суть спірних правовідносин детально звертає увагу на тещо вимоги з завчасним попередження про вивільнення працівників роботодавцем було дотримано. Позивач також вказує, що поняття скорочення чисельності працівників та скорочення штату поняття не тотожні. Зазначаючи, що чисельність працівників - це списковий склад працівників, і скорочення чисельності працівників передбачає зменшення їх кількості, а штат працівників - це сукупність посад, установлених штатним розписом підприємства. Тому скорочення штату являє собою зміну штатного розпису за рахунок ліквідації певних посад або зменшення кількості штатних одиниць за певними посадами. Суд погоджується із таким твердженням, але враховуючи суть спірних правовідносин суд звертає увагу на тещо дані поняття поділяються на більш загальне - чисельність працівників та більш конкретизоване це - штат працівників, де відповідачем надано штатний розпис. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Тобто звільнення за пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України передбачає звільнення як за скорочення чисельності працівників так і скороченням штату працівників. Тому суд не вбачає порушень враховуючи дані зауваження позивача які б призводили до скасування наказу про звільнення. Суд не бере доводи позивач про те, що він погодився на посаду провідного інженера за заявою від 25.12.2020, оскільки наказом АТ «Укрзалізниця» від 09.03.2021 № 92 повідомлення від 22.10.2020 № ЦПК-670 та повідомлення від 18.12.2020 № ЦПК-729 про розірвання трудового договору з [PERSON] були відкликані, а їх дія скасована. Зі вказаним наказом [PERSON] ознайомлено 11.03.2021, про що свідчить його особистий підпис на копії наказу. На підставі вищевикладеного суд вважає, що позивач був звільнений з дотримання передбачених законодавством норм. На підставі ч. 7 ст. 235 КЗпП України, суд доходить висновку про відмову у вимозі про негайному поновлення на роботі незаконно звільненого працівника. Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Враховуючи, що дії відповідача були законними щодо звільнення позивача то суд відмовляє у стягненні середнього заробітку за вимушений прогул. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно із ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 81 УПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно із ст.141 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до положень ч. 2 ст.141 ЦПК України, з урахуванням того, що суд відмовив у задоволенні позову, судові витрати по стягненню судового збору не стягуються з відповідача.

Outcome: dismissed