Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

26.08.2021р. заявник [PERSON] звернулась до суду з цією заявою, в якій просила встановити факт прийняття її матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] спадщини після смерті [INFO] її рідної матері [PERSON] , яка складається з земельної частки (паю) розміром 2,77 в умовних кадастрових гектарах, яка належала [PERSON] на підставі сертифіката на земельну частку (пай) серії [NUMBER]; пояснила, що [PERSON] за життя проживала з [PERSON] , володіла спадковим майном, але належним чином не оформила своє право власності на спадкове майно у виді земельної частки (паю) розміром 2,77 в умовних кадастрових гектарах, що обмежує право заявника на нотаріальне оформлення спадщини. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте в заяві про встановлення факту прийняття спадщини вказала, що заявлені вимоги підтримує повністю, просила їх задовольнити, справу розглянути без неї (а.с.2). Представник Краснопільської сільської ради в поданій на ім`я суду заяві вимоги заяви визнав, просив справу розглянути у його відсутність (а.с.75). Доведено, що [PERSON] , яка померла [INFO] за життя постійно проживала з [PERSON] , яка померла [INFO] , таким чином вступивши в управління та володіння спадковим майно, але своє спадкове право на майно у виді земельної частки (паю) розміром 2,77 в умовних кадастрових гектарах належним чином не оформила, тому заявник не може реалізувати своє право на спадщину, встановлення цього факту необхідно заявниці для оформлення спадщини в державній нотаріальній конторі. Відповідно до положень ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно роз`яснень, викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звертатися в суді з заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01.01.2004 р. Таким чином, при розгляді заяви про становлення певних фактів, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки, має значення наявність чи відсутність спору між спадкоємцями. Метою встановлення факту спільного проживання заявників зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. З матеріалів справи вбачається, що заявник є єдиним спадкоємцем щодо майна померлої в порядку передбаченому законодавством, яке діяло до 01.01.2004 р. Відповідно до абз.3 п.3 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з п.п.4.10 п.4 гл.10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.1 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 1 ст.294 Цивільного процесуального кодексу України, визначено що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, що не заборонені законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно з ст.ст.529, 549 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції 1963 р.), за якою у разі спадкування за законом спадкоємцем першої черги є діти померлого; дією, що свідчить про прийняття спадщини є фактичний вступ у володіння та управління спадковим майном. Згідно з п.1 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 від "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає справи про встановлення фактів, коли такі факти породжують юридичні наслідки від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, коли встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Оскільки, [PERSON] , яка померла [INFO] за життя постійно проживала з [PERSON] , яка померла [INFO] , таким чином вступивши в управління та володіння спадковим майном, але своє спадкове право на майно у виді земельної частки (паю) розміром 2,77 в умовних кадастрових гектарах, належним чином не оформила, заявник не може реалізувати своє право на спадщину, іншого порядку встановлення цього факту законом не передбачено, то їх на підставі ч. 1 ст. 293, ч. 1 ст. 315 ЦПК України необхідно встановити рішенням суду. Висновки суду підтверджуються такими доказами: - довідкою Гранівського старостинського округу Краснопільської сільської ради Гайсинського району Вінницької області № 760 від 11.08.2021 р., відповідно до якої [PERSON] здійснювала поховання своєї матері [PERSON] (а.с.3); - копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , згідно з яким [INFO] у віці 88 р. померла [PERSON] (а.с.4); - копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , згідно з яким [INFO] у віці 79 р. померла [PERSON] (а.с.5); - копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 22.02.1969 р. (а.с.6); - копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , згідно з яким батьками [PERSON] записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.7); - копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , згідно з яким батьками [PERSON] записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.8); - повідомленням приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу за вих. № 214/01-16 від 06.07.2021 р., в якому повідомляється, що ним була відкрита спадкова справа за № 106/2021 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.9); - витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 65458127 від 06.07.2021 р., відповідно до якого було зареєстровано спадкову справу після померлої [INFO] [PERSON] (а.с.10); - сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], відповідно до якого [PERSON] належить право на земельну частку (пай) розміром 2,77 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.11); - довідкою Гранівського старостинського округу Краснопільської сільської ради Гайсинського району Вінницької області № 302 від 17.05.2021 р., відповідно до якої [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала в [ADDRESS] (а.с.12); - спадковою справою № 106/2020 до майна померлої [INFO] [PERSON] , згідно з якою єдиним спадкоємцем являється [PERSON] (а.с.24-33, 36-44); - поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] , які вказали, що [PERSON] дійсно прийняла спадщину після смерті своєї баби [PERSON] (а.с.47,48). З огляду на викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви, оскільки встановлення цього факту породжує для заявника юридичні наслідки, від яких залежать її майнові права на спадщину.

Outcome: approved