Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який мотивував тим, що 22 червня 2019 року між ним, [PERSON] , та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Коростенським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Житомирській області, актовий запис № 196 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . За час перебування у шлюбі у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Проте, спільне подружнє життя не склалося, вони виявились зовсім різними людьми з різними характерами та різними поглядами на життя, втратили один до одного почуття любові, мають різні погляди на сім`ю та сімейні цінності. Вважає, що шлюб між ними є формальним, оскільки особисті відносини між ними вже тривалий час мають негативний характер, відсутнє нормальне спілкування, існують великі розбіжності в інтересах, в поглядах на життя. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить його інтересам та інтересам їхньої дитини. Підстав для примирення і збереження шлюбу не має. Просить розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 22.06.2019 року Коростенським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Житомирській області, актовий запис № 196 . 30.01.2023 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін, та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових і електронних доказів щодо заперечення проти позову. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком отримана відповідачем 09.02.2023 року. У встановлений строк відзив на позов не подано. 03.02.2023 року відповідач подала заяву у якій зазначила, що проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 22.06.2019 року, який був зареєстрований Коростенським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №196. Від подружнього життя сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є втрата кохання та взаємопорозуміння, внаслідок чого позивач не бажає в подальшому підтримувати з відповідачем подружніх та сімейних стосунків. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення закріплено в ст.24 Сімейного кодексу України. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача.

Outcome: approved