Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

В квітні 2020 Акціонерне товариство "Сенс - Банк" ( колишня назва АТ "Альфа - Банк", далі по тексту - банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про зняття з реєстраційного обліку та визнання такими, що втратили право користування майном. Вимоги позову мотивовані тим, що позивач відповідно до\~статті 37 Закону України «Про іпотеку»\~на підставі застереження згідно з підпунктом 12.3.1. договору іпотеки від 11.08.2008 оформив право власності на трикімнатну квартиру, загальною площею 68,6 кв.м., житловою площею 46,0 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (далі - квартира), що належала на праві власності [PERSON] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.12.2019 №191842996, було зареєстровано право власності за Банком на квартиру. В спірній квартирі зареєстровані [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Таким чином законним власником квартири є Банк, а тому відповідачі втративши право власності на квартиру, втратили і право користування нею. На вимогу добровільно звільнити житло відповідачі не реагують, продовжують користуватися квартирою та проживати в ній. Такі дії відповідачів створюють перешкоди у користуванні та розпорядженні нерухомим майном, у зв`язку з чим Банк звернувся до суду із позовом про зняття з реєстраційного обліку та визнання такими, що втратили право користування майном. Ухвалою суду від 11.06.2020 було прийнято позов Банку та відкрито провадження у справі. 30.11.2020 відповідачка [PERSON] подала до суду зустрічний позов до АТ "Сенс - Банк" (колишня назва АТ "Альфа - Банк"), третя особа без самостійних прав на стороні відповідача - державний реєстратор виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області Федоренко А.В., про скасування запису про проведену державну реєстрації права власності, а в подальшому [PERSON] змінила зустрічні позовні вимоги - про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на квартиру та витребування майна із чужого незаконного володіння. Зустрічний позов [PERSON] мотивований тим, що 11.08.2008 р. вона уклала кредитний договір №065/25-216 з Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», згідно за яким отримала споживчий валютний кредит у розмірі 8000,00 доларів США, а також в забезпечення виконання зобов`язання було укладено іпотечний договір №050/1-1057, під заставу належної їй на праві власності квартири [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~11.04.2014 року згідно з рішенням Немирівського районного суду Вінницької області у справі №140/640/14-ц на користь АКБ «УКРСОЦБАНКУ» з [PERSON] була стягнута сума заборгованості 7448,47 доларів США, що відповідало 59535,62 грн., відсотки в сумі 1701,39 доларів США, що відповідало 13599,22 грн., пеня 179,58 доларів США, що відповідало 1435,34 грн., пені за відсотками 111,41 доларів США, що відповідало 890,47 грн. \~ \~ \~ \~17.11.2020 року АТ «Альфа-Банк», через своїх працівників, позбавив відповідачку житла, замінивши замки від вхідних дверей та забезпечив охоронну сигналізацією у квартирі, заборонивши відповідачці доступ до квартири. [PERSON] було повідомлено, що квартира належить АТ «Альфа-Банк», що вона не проживає в квартирі і що квартира не є єдиним її житлом. \~ \~ \~ \~Натомість, квартира [ADDRESS] є єдиним житлом [PERSON] . Дії Банку щодо примусового позбавлення [PERSON] квартири та проведення державної реєстрації права власності на квартиру відбувалися у грудні 2019 р., коли діяла заборона на звернення стягнення на житло відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року за №1304. Відтак, [PERSON] вважає, що рішення державного реєстратора Федоренка А.В. про здійснення державної реєстрації права власності за АТ «Альфа-Банк» на належну їй квартиру є незаконним, оскільки ним не дотримано тимчасового мораторію на відчуження майна іпотекодавця. Окрім того, незаконність дій відповідача АТ «Альфа-Банк» щодо проведення позасудового звернення на іпотечне майно відбувалося у відсутність його вимоги як іпотекодержателя до [PERSON] на суму заборгованості та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки. Всупереч обов`язку Банка згідно зі ст. 35 Закону України «Про іпотеку» надіслати письмову вимогу про усунення порушеного зобов`язання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, це ним не було зроблено. Також, АТ «Альфа-Банк не провів оцінку квартири на момент звернення стягнення на предмет іпотеки, яку повинен був зробити відповідно до Закону України «Про іпотеку» та надати ці відомості державному реєстратору, що також свідчить про незаконність дій відповідача та неотримання відомостей про оцінку майна державним реєстратором Федоренко А.В. Саме тому, [PERSON] вважає рішення державного реєстратора Федоренко А.В.. про оформлення права власності на квартиру [ADDRESS] за АТ «Альфа-Банк» протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки прийнято з порушенням закону щодо надання відповідачем АТ «Альфа-Банк» необхідних документів для проведення державної реєстрації відповідного до чинного законодавства України. Зважаючи на те, що Банк відібрав квартиру, поставивши свої замки на вхідні двері та фактично позбавивши [PERSON] володіння належною їй квартирою, [PERSON] просить також задовольнити і вимогу про витребування із чужого незаконного володіння Акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК» ЄДРПОУ 23494714 на користь [PERSON] квартири [ADDRESS] . Окрім того, [PERSON] ставить питання про застосування до позовних вимог Банку строків позовної давності, яка вже закінчилася і відповідач незаконно звернувся до державного реєстратора за переоформленням на себе права власності, оскільки дії Банку щодо звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку відбувалися 02.12.2019 року, однак перша вимога Банку до [PERSON] за основним зобов`язанням була зверненням до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, результатом чого стало рішення від 11.04.2014 року по справі №140/640/14-ц. Саме з цього часу у відповідача було право звернути стягнення на іпотечне майно в позасудовому порядку, користуючись іпотечним застереженням, та строк позовної давності закінчився ще 11.05.2017 року. Відповідно до поданого відповідачкою [PERSON] відзиву, остання просить відмовити у задоволенні позову АТ «Альфа- Банк» у повному обсязі у зв`язку із необґрунтованістю позовних вимог, оскільки квартира [ADDRESS] є єдиним її житлом, сума заборгованості, яка залишилася не виплаченою становить лише 36251,56 грн., що значно менше суми вартості квартири, а про звернення стягнення на квартиру в позасудовому порядку вона не була повідомлена банком, у зв`язку з чим АТ «Альфа - Банк» неправомірно оформив право власності на спірну квартиру. Ухвалою суду від 30.11.2020, зміненою постановою Вінницького апеляційного суду від 13.05.2021, було вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру та заборонено відчужувати за правочинами купівлі-продажу тощо АТ «Альфа-Банк». Відповідно до поданого позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) АТ «Альфа - Банк» на зустрічну позовну заяву, представник АТ «Альфа - Банк» просить відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви [PERSON] , оскільки спірна квартира не була її єдиним житлом, а пропущений строк позовної давності не стосується заявлених вимог позивача, оскільки в даному випадку між сторонами мав місце позасудовий спосіб задоволення вимог кредитора, а сплив позовної давності не припиняє виконання зобов`язання. Ухвалою суду від 28.01.2022 було закрито провадження у справі в частині позовних вимог, пред`явлених до відповідачки [PERSON] у зв`язку з її смертю. \~ \~ \~ \~ Представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) адвокат Михніцький Г.Ю. в судовому засіданні первісний позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Проти зустрічного позову заперечує, просить відмовити задоволенні зустрічного позову у повному обсязі, у зв`язку із необґрунтованістю та безпідставністю. Відповідачка ( позивачка за зустрічним позовом) [PERSON] та її представник адвокат Виноградський А.П. в судовому засіданні заперечують проти задоволення первісного позову АТ «Альфа-Банк», просять відмовити у його задоволенні у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві. Підтримують зустрічну позовну заяву, яку просять задовольнити у повному обсязі. Третя особа- - державний реєстратор Федорченко Андрій Володимирович у судове засідання не з`явився, пояснення по суті спору не надав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що [PERSON] знає , так як остання з 2008 року проживає по сусідству у квартирі [ADDRESS] . На даний час квартиру відібрав банк, та доступу до квартири [PERSON] не має. На скільки їй відомо іншого житла у [PERSON] не має. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що разом із [PERSON] проживає в одному будинку з 2008 року в сусідніх квартирах. З моменту купівлі [PERSON] проживала у квартирі разом із своєю покійної матір`ю, іншого житла у них не було. На скільки їй відомо іншого житла у [PERSON] не має. Після того як банк відібрав у [PERSON] квартиру, остання проживає у своїх знайомих. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч.ч. 1, 2\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч. 1, 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України\~передбачено, що\~\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.\~\~Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. В судовому засіданні встановлено, Акціонерне Товариство "Альфа - Банк" є правонаступником АКБ соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», що підтверджується Статутом Акціонерного товариства «Альфа Банк». Назва АТ "Альфа-Банк" була змінена на АТ "Сенс-Банк". 11.08.2008 між АКБ соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» («Кредитор») та [PERSON] («Позичальник») було укладено Договір кредиту №065/25-216, відповідно до умов якого Позичальник отримав кредит на споживчі потреби у розмірі 8000 доларів США. В якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № 065/25-216 від 11.08.2008 року між [PERSON] («Іпотекодавець») та АКБ соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» («Іпотекодержатель») було укладено Іпотечний договір №050/1-1057 від 11.08.2008, посвідчений приватним нотаріусом Немирівського районного нотаріального округу Науменко В.В. та зареєстрований в реєстрі за № 2618, предметом якого є квартира [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу від 23.10.2007, посвідченого 23.10.2007 державним нотаріусом Немирівської державної нотаріальної контори Нікітчуком Н.А., зареєстрований в реєстрі за №1-1481 та зареєстрованого БТІ 04.03.2008 в реєстровій книзі ФЖ18 в електронному реєстрі №20248816. Відповідно до ст.37 Закону України «Про іпотеку», Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки; Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання; договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі. Згідно з п. 4.5.3 Іпотечного договору Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на Предмет іпотеки шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до довідки №391 з Немирівської міської ради Вінницької області, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] . Так, відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №191842996, держаним реєстратором [PERSON] 02.12.2019 о 16:03:44 було зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] , за Акціонерним товариством «Альфа-Банк», код ЄДРПОУ 23494714 на підставі рішення державного реєстратора Федоренка А.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Підставою виникнення права власності на квартиру є: іпотечний договір 050/1-1057, серія та номер 2618 від 11.08.2008, договір кредитку №065/25/216 від 11.08.2008, рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення №№1400045564764, 1400045664837 від 03.09.2019, та повідомлення про звернення на предмет іпотеки №422 від 23.08.2019 від АТ «УКРСОЦБАНК». 13.03.2020 за вих. №1614 АТ «Альфа-Банк» направив [PERSON] та [PERSON] за адресою їх реєстрації вимогу про добровільне виселення з спірної квартири та зняття з реєстрації на тій підставі, що банк став\~\~її власником на підставі\~статті 37 Закону України «Про іпотеку». Однак, [PERSON] та [PERSON] вимоги банку щодо виселення та зняття з реєстрації не виконали, що і стало підставою для звернення АТ «Альфа-Банк» з позовом до суду. Окрім того, рішенням Немирівського районного суду від 11.04.2014 було задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Банк Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором№065/25-216 від 11.08.2008 та стягнуто заборгованість за кредитним договором у сумі 9440,84 доларів США, що еквівалентно 75460,65 гривень, з яких: сума заборгованості за кредитом - 7448,47 доларів США, що еквівалентно 59535,62 грн.; сума заборгованості за відсотками - 1701,39 доларів США, що еквівалентно 13599,22 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 179,58 доларів США, що еквівалентно 1435,34 грн. та розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 111,41 доларів США, що еквівалентно 890,47 грн. Так, однією з загальних засад цивільного законодавства є свобода договору, яка полягає у визнанні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договори і визначати їх зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої домовленості, яка знайшла своє вираження у статтях\~3,\~6,\~626,\~627,\~628,\~629,\~638 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 572 ЦК України одним із видів забезпечення виконання зобов`язання є застава, в силу якої кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду (стаття 1 Закону України «Про заставу»). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина перша\~статті 575 ЦК України). За положеннями частини 1\~статті 33 Закону України «Про іпотеку»\~у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до\~ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавця та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення; в цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги; якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Судом установлено, що банк задовольнив забезпечену іпотекою вимогу у позасудовому порядку шляхом набуття права власності на предмет іпотеки відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку», що передбачено підпунктом 4.5.3 іпотечного договору, який є застереженням в розумінні Закону України «Про іпотеку», а тому може бути самостійною підставою для переходу права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя. Оскільки, оспорювані реєстраційні дії були вчинені на користь АТ «Альфа-банк», саме банк повинен довести факт подання ним чи його уповноваженою особою державному реєстратору документів, що слугують підставою для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, згідно з переліком, визначеним пунктом 61 Порядку № 1127, зокрема копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві, та документу, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя. Пунктом 6.2. іпотечного договору передбачено, що усі повідомлення за цим договором будуть вважатися зробленими належним чином, у випадку якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур`єром, телеграфом або вручені особисто за зазначеними адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення, або дата поштового штемпеля відділення зв`язку одержувача. Відповідно до\~постанови Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 344/3627/16-ц (провадження № 61-21032св18), «загальноприйнятим у світовій практиці є застосування щодо юридично-значимих повідомлень принципу «доставки (одержання)» повідомлень, якщо сторони прямо не передбачили застосування принципу «відправлення»; зокрема: (а) у підпункті 3 пункту I.-1:109 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказано, що повідомлення вступає в силу у момент досягнення адресата, якщо з нього не слідує більш пізній момент вступу у силу; (б) згідно пунктів 2, 3 Принципів європейського контрактного права з урахуванням положень пунктів (4) та (5), будь-які повідомлення набирають чинності з моменту, коли вони отримані адресатом; Повідомлення вважається одержаним адресатом, коли його вручено за місцем його діяльності або за поштовою адресою, або, якщо він не має місця діяльності або поштової адреси, - за місцем його постійного проживання; (в) відповідно до пункту 4 статті 1 Конвенції УНІДРУА про міжнародний факторинг від 28 травня 1988 року письмове повідомлення може бути не підписане, але в ньому обов`язково повинна зазначатись особа, яка його зробила або від імені якої воно зроблене; «письмове повідомлення» включає телеграми, телекси і будь-які інші види телекомунікаційних повідомлень, які можна відтворити у формі документа, але не обмежується ними; письмове повідомлення вважається наданим, коли воно отримане адресатом; підхід стосовно застосування принципу «доставки (одержання)» юридично-значимих повідомлень висловлений і в українській судовій практиці; у постанові Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі 6-2988цс15 вказано, що: «[…] розглядаючи питання про дотримання під час проведення торгів положень пункту 3.11 Тимчасового положення, суди мають установити, чи було письмово повідомлено, зокрема, боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів та про стартову ціну, за якою майно пропонується до продажу; при цьому під письмовим повідомленням слід розуміти не тільки направлення відповідних відомостей зазначеним особам у письмовому вигляді, а й отримання цими особами необхідних відомостей;\~отже, загальний зміст поняття «повідомлення» передбачає не тільки направлення відомостей, з якими особу слід ознайомити, а й отримання цією особою зазначених відомостей. Однак, повідомлення Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач Акціонерне товариство «Альфа - Банк», про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору було надіслано іпотекодавцеві [PERSON] за адресою її проживання, однак згідно із ксерокопій довідки «УКРПОШТИ» про повернення та ксерокопії конверту, наданих представником позивача, поштове відправлення повернулося до «УКРСОСБАНКУ» за закінченням встановленого строку зберігання. До того ж, суд звертає увагу, що номер мобільного телефону відправника (юридичної особи Укрсоцбанку) та номер телефону адресата (фізичної особи [PERSON] ) в супровідній адресі на конверті було вказано однаковий [NUMBER] з типом відправлення: «Склад-склад» із відміткою «у разі невручення повернути». Так, відповідно до п.5.1. «Порядку пересилання відправлень «Укрпошта Експрес»», розміщеного на офіційному сайті «Укрпошти», в адресі відправника і адресата, що зазначаються у супровідній адресі, обов`язково повинні бути зазначені повні назви та поштові індекси ОПЗ (об`єкт поштового зв`язку). Обов`язковою\~умовою є\~зазначення номерів\~телефонів відправника\~і адресата (рекомендується вказувати номери мобільних телефонів). Відповідно до п.п.10.1.1 10.1.3 вказаного «Порядку пересилання відправлень «Укрпошта Експрес»», при надходженні до ОПЗ відправлення Експрес з типом доставки Склад- Склад або Двері-Склад на номер мобільного телефону адресата, який зазначено в супровідній адресі, автоматично надходить sms/viber-повідомлення з інформацією про надходження відправлення Експрес до ОПЗ із зазначенням контактного номеру телефона ОПЗ. У разі невручення відправлення Експрес (адресованого до складу) протягом трьох робочих днів від дати надходження до автоматизованого ОПЗ, на номер мобільного телефону адресата автоматично надходить sms/viber-повідомлення з інформацією про знаходження відправлення Експрес у ОПЗ та датою початку платного зберігання. У разі невручення відправлення Експрес протягом трьох робочих днів від дати надходження до неавтоматизованого ОПЗ, працівник цього ОПЗ телефонує адресату та нагадує про надходження відправлення Експрес до ОПЗ і повідомляє про платне зберігання понад п`ять робочих днів з дня його надходження до ОПЗ. Таким чином, із наданих представником позивача (відповідача за зустрічним позовом) АТ «Сенс Банк» (колишня назва «Альфа-Банк») копій конвертів, довідок із «Укрпошти» про причини повернення рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень №№1400045564764, 1400045664837 від 03.09.2019, із зазначенням одного номеру телефону відправника та адресата, суд приходить до висновку про «штучне»\~повідомлення іпотекодавця\~ [PERSON] \~на вигідних\~умовах для\~банку з метою подальшого подання до державного реєстратора пакету документів та звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовий спосіб на підставі ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», що потягло за собою оспорювання державної реєстрацію права власності на предмет іпотеки, в даному випадку спірної квартири. Вищевказане і підтверджує зазначені відповідачкою (позивачкою за зустрічним позовом) [PERSON] порушення Банком ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» щодо надсиланням Банком письмової вимоги про усунення порушення за основним зобов`язанням та відсутності попередження іпотекодавця зі сторони Банку про звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку. Окрім того, в межах процедури звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель має право звернутися до державного реєстратора з метою державної реєстрації за собою права власності на об`єкт нерухомого майна і документом, який підтверджуватиме відповідний перехід права власності, є або окремий договір між іпотекодавцем та іпотекодержателем, або застереження в іпотечному договорі. Умови та порядок здійснення державної реєстрації прав на нерухоме майно встановлені нормами\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень» № 1952-VI від 01.07.2004. Відповідно до частини третьої статті 10\~цього Закону\~визначено, що державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом. За нормою пункту 14 частини першої статті 27\~цього Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться зокрема на підставі інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень . Відповідно до пункту 61 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015\~для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). \~ \~ \~ \~Таким чином, за обставин встановлених вище, суд приходить до висновку про те, що державному реєстратору виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області Федоренку А.В., АТ «Укрсоцбанк» надав «штучно створені» та «формальні» підтвердження надіслання іпотекодержателю ( [PERSON] ) письмової вимоги про намір звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Окрім того, ще одним аргументом відповідачки (позивачки за зустрічним позовом) [PERSON] є порушення вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Статтею 1 даного Закону нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. У постанові ВС КЦС від 18.11.2020 р. у справі №750/5622/19 зазначено наступне:«Для правильного застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» судам необхідно було встановити чи відповідає квартира АДРЕСА1 вимогам, встановленим у пункті 1 зазначеного закону, а саме: 1) чи використовується таке нерухоме житлове майно як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна....; Судом установлено, що спірна квартира має загальну площу 68,6 кв. метрів, набута позичальницею до укладення із Банком кредитного договору в іноземній валюті (доларах США) на споживчі потреби, спірна квартира в рахунок забезпечення виконання кредитного договору була передана в іпотеку, використовувалась як місце постійного проживання [PERSON] та покійної [PERSON] , у власності [PERSON] відсутнє інше нерухоме житлове майно, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 08.10.2020 № 227383751, та показами допитаних у судовому засіданні свідків. У зв`язку із тим, що Банком не доведено належними доказами, що у власності [PERSON] є інше нерухоме майно і ця квартира не є її єдиним житлом, а тому, звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку було здійснено всупереч вимогам\~Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Таким чином, суд приходить до висновку про протиправність рішення державного реєстратора Федоренка Андрія Володимировича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень про право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] за Акціонерним Товариством "Сенс - Банк" ( колишня назва АТ "Альфа - Банк")з огляду на вищевказані порушення вимог чинного законодавства. Ще однією вимогою відповідачки (позивачки за зустрічним позовом ) [PERSON] було застосування строків позовної давності. Згідно зі статтями\~256,\~257 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частинами першою, п`ятою\~статті 261 ЦК України\~встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права. Позовна давність відповідно до частини першої\~статті 260 ЦК України\~обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими\~статтями 253-255 цього Кодексу. Згідно з приписами\~статті 267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення від 20 грудня 2007 року у за заявою №23890/02 у справі «Фінікарідов проти Кіпру»). Позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку захистити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право судового захисту, тобто здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи. У постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 11 березня 2021 року у справі №\~727/7775/18, провадження № 61-7478св19, Верховний суд наголосив, що: «Установивши, що строк для звернення до державного реєстратора із заявою про вчинення реєстраційних дій згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя\~в контексті застосування положень\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~не пов`язаний із позовною давністю, встановленою\~ЦК України, суд апеляційної інстанції дійшов помилкових висновків про те, що АТ «Укрсоцбанк» звернулося поза межами позовної давності, оскільки позовна давність - це\~строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тоді як\~АТ «Укрсоцбанк» реалізувало своє право на задоволення кредиторських вимог у позасудовому порядку…При цьому сплив позовної давності не свідчить про відсутність заборгованості за кредитним договором, як помилково вважав суд апеляційної інстанції. Такі наслідки для кредитора застосовується у разі звернення його до суду із відповідним позовом, однак звернення стягнення на предмет іпотеки відбулося у позасудовому порядку на підставі\~договору про задоволення вимог іпотекодержателя, яким вважається відповідне застереження в іпотечному договорі. Підсумовуючи викладене, Верховний Суд не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про порушення державним реєстратором під час вчинення реєстраційних дій вимог\~глави 19 ЦК України, оскільки вони ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права. Умовами договору іпотеки не встановлено строків, у межах яких іпотекодержатель може задовольнити свої вимоги за рахунок предмета в позасудовому порядку. Слід зазначити, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (стаття 3 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (провадження № 14-94цс19)\~у\~ЦК України\~та в\~Законі України «Про іпотеку»\~відсутня така підстава для припинення іпотеки як сплив позовної давності за вимогами кредитора за основним зобов`язанням. У цій справі Велика Палата Верховного Суду відхилила довід позивачки про відсутність у кредитора права на звернення стягнення на предмет іпотеки у зв`язку з пропуском позовної давності. Оскільки строк дії іпотечного договору сторонами не встановлено, а основне зобов`язання не припинилося, то підстав для відмови у здійсненні державної реєстрації у державного реєстратора не було...» \~ \~ \~ \~А тому, враховуючи, що звернення стягнення на предмет іпотеки (квартиру) відбулося у позасудовому порядку на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя, яким вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідачки (позивачки за зустрічним позовом ) [PERSON] про застосування строків позовної давності. Таким чином, за обставин, встановлених у судовому засіданні та викладених вище, заявлені Акціонерним Товариством "Сенс - Банк" ( колишня назва АТ "Альфа - Банк") позовні вимоги до [PERSON] про зняття з реєстраційного обліку та визнання такою, що втратила право користування майном, не підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки набуття права власності Банком на спірну квартиру відбулося з порушенням чинного законодавства. Разом із тим, у зв`язку із встановленими порушеннями процедури державної реєстрації права власності на спірну квартиру, суд приходить до висновку про задоволення зустрічних позовних вимог [PERSON] до АТ "Сенс - Банк" ( колишня назва АТ "Альфа - Банк"), третя особа без самостійних прав на стороні відповідача - державний реєстратор виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області Федоренко А.В., про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на квартиру та витребування майна із чужого незаконного володіння. Відповідно до ч.7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи, а тому заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 30.11.2020 скасуванню не підлягають. Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. За правилом, встановленим\~статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову - на відповідача. А тому, необхідно стягнути з АТ «Сенс - Банк» (колишня назва АТ «Альфа - Банк») на користь [PERSON] понесені нею судові витрати у виді сплаченого судового збору у сумі 1833,20 грн. Що стосується вимоги [PERSON] про стягнення з АТ «Сенс - Банк» (колишня назва АТ «Альфа - Банк») витрат на правничу допомогу, суд прийшов до наступного висновку. Так, відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У відповідності д ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені в установленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Враховуючи, що позивачкою було надано лише акт виконаних робіт від 04.07.2022 із адвокатом Шеремет Г.А., однак не надано інших підтверджуючих документів про понесення витрат на оплату правничої допомоги та розрахунку даної допомоги, в тому числі з іншим адвокатом Виноградським А.П., вимога [PERSON] про стягнення з відповідача за зустрічним позовом витрат на надання правничої допомоги є недоведеною, необґрунтованою та у її задоволенні слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial