Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] , адреса для листування: [ADDRESS] ) до [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , посвідка на постійне проживання серія та номер [NUMBER] , видана 05.05.2016, орган що видав 5101, адреса: [ADDRESS] ), ТОВ «Айсен Доменік Компані» (ЄДРПОУ 39377598, місцезнаходження: 04050, м.Київ, вул. Глибочицька, 4), треті особи: Державний реєстратор КП «Юридичний департамент реєстрації» Кротова Світлана Олександрівна (67730, Одеська обл., Білгород-Дністровський район, село Староказаче, вул. Соборна, 27), Державний реєстратор приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу м.Київ Балкова-Петренко Таміла Михайлівна (03067, м.Київ, вул. Гарматна, 8), в якій просить: - скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Кротової С.О., КП «Юридичний департамент реєстрації» №45555590 від 15.02.2019, на підставі якого внесено запис про право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , за ТОВ «Айсен Доменік Компані» (номер записів: 30320514, 30320554); - припинити право власності [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS] ; - витребувати із незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] ; - скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Балкової-Петренко Т.М., Київський міський нотаріальний округ, м.Київ, №47893440 від 22.07.2019, на підставі якого внесено запис про право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] (номер запису: 32498779); - виселити [PERSON] з квартири за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач на підставі договору купівлі-продажу від 15.12.2010 набула право власності на 1/3 квартири [ADDRESS] , та на 2/3 власності на зазначену квартиру на підставі договору дарування від 19.11.2014. За сімейними обставинами тривалий час позивачка проживала в м.Бендери, республіка Молдова, з огляду на що на підставі договору оренди передала спірну квартиру в користування [PERSON] . В подальшому, позивач за рекомендацією [PERSON] , без укладання письмового договору, на підставі усної домовленості передала належну їй квартиру в користування відповідачу [PERSON] . Відповідач протягом 2019-2020 користувався квартирою, сплачував на банківський рахунок позивача оренду плату за користування квартирою. Позивач в свою чергу протягом всього часу сплачувала комунальні витрати. 03.03.2021 позивач прибула до м.Одеси і відразу поїхала до своєї квартири. Ключі на вхідних дверях були змінені та [PERSON] повідомив, що з 2019 квартира [ADDRESS] належить йому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, укладеного із ТОВ «Айсен Доменік Компані». В цей же день позивач звернулась до правоохоронних органів із заявою про скоєння щодо неї кримінального правопорушення. Відомості щодо злочину було внесено до ЄРДР, відкрито кримінальне провадження №12021163510000114 від 04.03.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 КК України. Досудове слідство по справі триває. Зазначила, що квартира [ADDRESS] , яка належала позивачці, вибула з її володіння поза її волі, такого наміру вона не мала. Підписи від її імені в документах на відчуження квартири є підробленими, а тому такими, що не мають юридичної сили. Також зазначила, що реєстрація права власності на спірну квартиру за ТОВ «Айсен Доменік Компані» відбувалась на підставі Акту приймання-передачі частки в статутному капіталі ТОВ «Айсен Доменік Компані» від 11.02.2019, підписаного від імені директора підприємства та позивачкою, який є підробленим. Нотаріусом підписи сторін на Акті не засвідчувались, та така нотаріальна дія взагалі не вчинялась. У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зазначено, що вищевказаний документ є підставою виникнення права власності ТОВ «Айсен Доменік Компані». З огляду на наведене, реєстрація права власності на квартиру [ADDRESS] за ТОВ «Айсен Доменік Компані», здійснена державним реєстратором КП «Юридичний департамент реєстрації» Кротовою С.О., а в подальшому реєстрація права власності на вказану квартиру за А.Успахановим, здійснена державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Балкова-Петренко Т.М. є незаконними та підлягають скасуванню. Крім того, в квартирі мешкає [PERSON] , який тим самим перешкоджає позивачці користуватись належним їй майном. З огляду на правомірні вимоги позивачки щодо належності їх права власності на спірне майно, відповідач підлягає виселенню. Ухвалою суду від 04\~листопада 2021\~рокувідкрито провадження по справі та призначено вказану справу до розгляду у порядку загального позовного провадження (т. 1 а.с. 86 - 88). Ухвалою суду від 08 грудня 2021 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Голотової М.М. про забезпечення позову та накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , право власності зареєстроване на [PERSON] (т. 1 а.с. 109 - 111). Ухвалою суду\~від 27\~січня 2022\~року задоволеноклопотання представника позивача адвоката Голотової М.М. та витребувано з юридичного департаменту Одеської міської ради належним чином засвідчені копії матеріалів реєстраційної справи на квартиру [ADDRESS] . (т. 1 а.с. 140 - 141). Ухвалою Приморського\~районного \~суду м.Одеси\~від 27\~січня 2022\~року закрито підготовче засідання\~ по справі та\~призначено\~справу до судового розгляду по суті (т. 1 а.с. 142). Ухвалою суду від 17 листопада 2022 року витребувано у\~Слідчого управління\~Головного управління\~Національної поліції\~в Одеській\~області належним чином засвідчену копію судово-почеркознавчої експертизи у кримінальному провадженні № 12021163510000114 відомості про яке 04.03.2021 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України. (т. 2 а.с. 37 - 38). У судовому засіданні 17.11.2022 представник позивача адвокат Голотова С.В. позов підтримала та просила його задовольнити з підстав, викладених у позові. У судове засідання, призначене на 24.01.2023 сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи судом повідомлялися належним чином. Представник позивача адвокат Голотова С.В. надала суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, справу просить розглянути за її відсутністю. Проти заочного рішення суду не заперечує. Від третьої особи Державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м.Київ Балкової-Петренко Таміли Михайлівни до суду надійшов лист, в якому просить справу розглянути за її відсутністю. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Відповідно до\~ст. 268 ЦПК України\~датою складання повного тексту рішення є\~28 лютого 2023 року. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 15.12.2010, який укладений між [PERSON] , з однієї сторони, та [PERSON] , [PERSON] , з іншої сторони, який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. та зареєстрований в реєстрі за № 7367 [PERSON] є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS] . Право власності позивача зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 23.12.2010. Відповідно до договору дарування від 19.11.2014, що укладений між [PERSON] , діюча від імені [PERSON] , з однієї сторони, та [PERSON] , з іншої сторони, який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Штогріною О.І. та зареєстрований в реєстрі за № 2072, [PERSON] є власником 2/3 частини квартири [ADDRESS] . Право власності позивача зареєстровано у встановленому законом порядку 19.11.2014. \~ \~ \~ \~Отже, [PERSON] станом на 19.11.2014 була одноосібним власником квартири [ADDRESS] . Відповідно до договору оренди, що укладений між [PERSON] та [PERSON] , позивачем було надано в оренду квартиру за адресою: [ADDRESS] строком з 01.09.2020 по 01.03.2021 (т. 1 а.с. 30). Як вбачається з витягу з банківської картки АТ КБ «Приватбанк» на картковий\~рахунокпозивачки за період 01.09.2020 05.03.2021 від [PERSON] перераховувалися грошові кошти у загальному розмірі 39992,00 грн. (т. 1 а.с. 31- 32). Відповідно до наданих квитанцій [PERSON] у 2019 2020 роках здійснювала оплату за квартиру та комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 33 - 36). Як свідчить довідка про зняття з реєстрації місця проживання особи від 24.07.2020 [PERSON] знято з реєстрації за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з вибуттям до нового місця проживання. Втрата правом користування на підставі договору купівлі-продажу № 742 від 22.07.2019 (т. 1 а.с. 24). 03.03.2021 позивачка звернулася до ЧЧ відділу поліції № 5 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області із заявою щодо вжиття заходів до невстановлених осіб, які шахрайськім шляхом заволоділи майном у вигляді об`єкта житлової нерухомості, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Відомості щодо злочину було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відкрито кримінальне провадження №12021163510000114 від 04.03.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.190 КК України (т. 1 а.с. 37). Судом з матеріалів справи встановлено, що 11.02.2019 державний реєстратор КП «Юридичний департамент реєстрації» Кротова С.О. на підставі Акту приймання-передачі нерухомого майна виданого 11.02.2019, видавник ТОВ «Айсен Доменік Компані» та [PERSON] прийняла рішення та внесла запис про право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , за ТОВ «Айсен Доменік Компані» (номер записів: 30320514, 30320554) (т. 1 а.с. 222). Так, акт приймання-передачі нерухомого майна як внеску до статутного капіталу Товариства від 11 лютого 2019, відповідно до якого [PERSON] , як учасник, який увійшов в товариство з обмеженою відповідальністю «Айсен Доменік Компані», від імені якої на підставі довіреності від 24.05.2016 діє громадянин України [PERSON] , передала, а товариство з обмеженою відповідальністю «Айсен Доменік Компані», від імені якого на підставі Статуту діє директор Каракаш І.І., приймає наступне майно, як внесок до Статутного капіталу Товариства: 2-кімнатна квартира, загальною площею 43,2 кв.м., житловою площею 27,6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Оціночна вартість 500000 грн. Акт засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Падалка Р.О. та зареєстровано в реєстрі за № 1205, 1206 (т. 1 а.с. 198). Однак, відповідно до листа нотаріуса Шевчука В. від 13.05.2021 наданого на звернення позивачки, було повідомлено, що в нотаріальній конторі В.Шевчука 24.05.2016 за №1405 не засвідчувалась довіреність від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] . Згідно реєстру нотаріальних актів, дія №1405 була зареєстрована 10.05.2016. Додатково нотаріус зазначив, що підпис та печатка в довіреності проставлені не його, а в період з 22.05.2016 по 26.05.2016 включно, він перебував у відпустці (т. 1 а.с. 42). Крім того, відповідно до листа приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Падалка Р.О. № 121/01-16 від 30.04.2021 на ім`я слідчого судді Київського районного суду м.Одеси повідомлено про те, що ним 11.02.2019 така нотаріальна дія як засвідчення справжності підписів на Акті приймання-передачі нерухомого майна як внеску до статутного капіталу Товариства за реєстровими номерами 1205,1206 не вчинялась (т. 1 а.с. 51). В подальшому, відповідно до договору купівлі-продажу від 22.07.2019, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Балковою-Петренко Т.М. та зареєстрований в реєстрі за № 742, який укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Айсен Доменік Компані», в особі директора Каракаш І.І. (Продавець), з однієї сторони, та [PERSON] , від імені якого діє [PERSON] (Покупець), Продавець зобов`язується передати квартиру у власність Покупцю, а Покупець зобов`язується прийняти квартиру, і сплатити за неї обговорену грошову суму. Квартира, що відчужується, під [ADDRESS] , належить Продавцю на підставі акту приймання-передачі частки в Статутному капіталі ТОВ «Айсен Доменік Компані», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Падалка Р.О. 18.02.2019 року та зареєстровано в реєстрі за № 1205, 1206 (п.2 Договору) (а.с. 206). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Балковою-Петренко Т.М. проведено державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] на ім`я [PERSON] (індексний номер 47893440 від 22.07.2019). Як підставу виникнення права власності зазначено: договір купівлі-продажу квартири, серія та номер: 742, виданий 22.07.2019, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Балкова-Петренко Т.М. (т. 1 а.с. 223). Разом з тим, судом встановлено, що відповідно до Акту приймання-передачі частки в статутному капіталі ТОВ «Айсен Доменік Компані» від 18.02.2019, що укладений від імені [PERSON] (Продавець) та [PERSON] , (Покупець), Продавець передав, а Покупець набув право власності на частку в статутному капіталі ТОВ «Айсен Доменік Компані», грошовий еквівалент якої в національній валюті складає 500000 грн. Згідно інформації, розміщеній на цьому акті, підписи сторін посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Падалка Р.О. за реєстровими номерами 1205,1206 (т. 1 а.с. 50). Висновком судово-почеркознавчої експертизи від 05.11.2021 № СЕ-19/116-21/13626-ПЧ у кримінальному провадженні № 12021163510000114 відомості про яке 04.03.2021 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України підпис від імені [PERSON] у графі «Від Продавця» у акті приймання-передачі частки в Статутному капіталі ТОВ «Айсен Доменік Компані» від 18.02.2019 на 1 арк., що зшитий з документами, вилученими у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Балкової-Петренко Т.М. на 40 арк. та містяться на умовно-позначеному 4-му аркуші, виконаний не [PERSON] , а іншою особою із наслідуванням справжнього підпису самої [PERSON] (т. 2 а.с. 45 65). Отже, вказані докази в їх сукупності, суд вважає достатніми для висновку про те, що квартира, яка належала [PERSON] на праві власності вибувала з її володіння за відсутності волевиявлення позивача. За змістом статті 15 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною другою статті 16 ЦК України. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Під час оцінки обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17). Застосування будь-яких засобів правового захисту матиме сенс лише за умови, що обрані суб`єктом порушеного права способи захисту відповідають вимогам закону та є ефективними. Відповідно до статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (стаття 317 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України). Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України. Згідно з частиною першою статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Виникнення права на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпний перелік підстав, за наявності яких за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Віндикація це: витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого невласника; передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей (постанова Верховного Суду від 05.10.2022 року у справі № 759/1692/18). Положення ч. 1 ст. 388 ЦК України застосовуються як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин. У разі задоволення вимоги власника про витребування майна з чужого незаконного володіння, суд витребовує таке майно на користь власника від вказаної особи. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 14.11.2018 року у справі № 183/1617/16, задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Аналогічні висновки щодо застосування вказаних норм права викладені у постанові Верховного Суду від 06.07.2022 року у справі № 754/12170/16-ц. З огляду на підтвердження доводів позивача про те, що [PERSON] набув право власності на належну [PERSON] квартири поза її волею, обраний позивачем спосіб захисту про витребування спірної квартири із незаконного володіння [PERSON] відповідає змісту порушеного права позивача. Отже, позовна вимога про витребування у [PERSON] на користь [PERSON] квартири за адресою: [ADDRESS] підлягає задоволенню. В частині заявлених позивачем позовних вимог про скасування рішень про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та припинення права власності за [PERSON] на зазначену квартиру, суд звертає увагу, що однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц. Функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам). Гарантування державою об`єктивності, достовірності, повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження й обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав є загальними засадами цієї реєстрації (пункт 1 частини першої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Отже, рішення суду про витребування з незаконного володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем. На підставі такого рішення суду для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем, не потрібно окремо скасовувати запис про державну реєстрацію права власності за відповідачем. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 9 листопада 2021 року у справі № 466/8649/16-ц (провадження № 14-93цс20) зроблено висновок, що «задоволення віндикаційного позову є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Водночас такий запис вноситься виключно в разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. Такі висновки сформульовані, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18), у пункті 98 постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18). Отже, ефективність віндикаційного позову забезпечується саме наявністю державної реєстрації права власності за відповідачем, оскільки за відсутності такої реєстрації судове рішення про задоволення віндикаційного позову не є підставою для державної реєстрації права власності за позивачем. Тому позовна вимога\~про скасування\~державної реєстрації\~права власності\~відповідача суперечить\~позовній вимозі\~про витребування\~нерухомого майна. Виходячи з цього в задоволенні позовних вимог про скасування державної реєстрації права власності слід відмовити. Велика Палата Верховного Суду також звертає увагу на те, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності підлягає державній реєстрації. Задоволення позовної вимоги про скасування державної реєстрації права власності суперечить зазначеній імперативній вимозі закону, оскільки виконання судового рішення призведе до прогалини в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в частині належності права власності на спірне майно. Отже, замість скасування неналежного запису про державну реєстрацію до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно має бути внесений належний запис про державну реєстрацію права власності позивача. Такий запис, як зазначено вище, вноситься на підставі судового рішення про задоволення віндикаційного позову». Тому позовні вимоги про скасування рішень про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, індексний номер 45555590, від 15.02.2019, індексний номер 47893440, від 22.07.2019, та припинення права власності [PERSON] на дану квартиру не є ефективним способом захисту порушених прав позивача та задоволенню не підлягають. Також не підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] щодо виселення відповідача зі спірної квартири за адресою: [ADDRESS] , оскільки, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин позивачем не надано. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які позивач посилається в обґрунтування заявлених позовних вимог щодо порушення її прав, знайшли своє часткове підтвердження під час розгляду справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині витребування із незаконного володіння відповідача на користь позивача спірної квартири.

Outcome: partial