Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-02 00:00:00

У грудні 2022 року позивач звернулась до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від усіх видів його (заробітку) доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття; та аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дорослої людини, починаючи з моменту пред`явлення позову і до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позовних вимог вказала, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 12.09.2022. Від шлюбу в них народився син [PERSON] , [INFO] , який на теперішній час проживає разом з нею. Відповідач проживає окремо і не бере участі у вихованні та утриманні дитини, не надає матеріальної допомоги та не цікавиться дитиною. Позивач позбавлена можливості самостійно працювати у зв`язку з доглядом за дитиною, яка не досягла трирічного віку. Відповідач працює в організації «ЕЛУ автодоріг» та займає посаду виконроба дільниці, інших неповнолітніх дітей або непрацездатних батьків не має, стягнень з нього по виконавчим документам не проводиться. За такого, позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 09.12.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 02.02.2023 копію ухвали про відкриття провадження та матеріалів позовної заяви повторно направлено відповідачу, розгляд справи продовжено в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін з урахуванням строку, необхідного для надання відповідачем відзиву. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5\~статті 279 ЦПК України\~не надходило. Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів за адресою реєстрації проживання та додатково шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі судової влади. У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно вимог\~статті 247\~ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої\~статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 12.09.2022 по справі №489/1657/22. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Інгульським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №157, сторони записані батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . [PERSON] зареєстрований з позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відомостями про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні №23071-000856598-037-08 від 16.11.2022, довідкою про реєстрацію місця проживання особи №23022-000449018-037-05 від 15.03.2021 та витягом з Реєстру територіальної громади міста Миколаєва №23068-000549765-037-02 від 09.12.2021. Статтями 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У відповідності до\~статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Абзацом першим пункту 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006\~постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Статтею 181 СК України\~передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Приписами\~статті 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною першою статті 191 СК України передбачено, що суд стягує аліменти від дня пред`явлення позову. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства, встановленими статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів). Оцінивши в сукупності наявні в справі докази, враховуючи, що батьки несуть обов`язок щодо утримання дітей рівноцінно, відповідач є працездатною особою, доказів перебування на його утриманні інших осіб не надано, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини, суд виходив з наступного. За положеннями статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частини першої статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини 1 статті 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на позивача не надає, є працездатною особою, відомості щодо знаходження на його утриманні інших осіб в матеріалах справи відсутні, суд вважає вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини такими, що підлягають задоволенню. Між тим, суд не в повній мірі погоджується з розміром аліментів, визначеним позивачем, адже на утриманні відповідача перебуває малолітня дитина, та вважає достатнім стягненням з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дружини в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною трирічного віку. Враховуючи, те, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі\~пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до вимоги статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1984,80 грн.

Outcome: partial