Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-02 00:00:00

До Богунського районного суду м. Житомира звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача Відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обгрунтування позовних вимог вказав, що на підставі свідоцтва про право власності, яке видано приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. від 12.04.2019 р. він, [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] . Право власності зареєстроване належним чином в передбаченому законом порядку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Будинок був придбаний на аукціоні, де проводилась його реалізація в межах виконавчого провадження як заставне майно банку. В даному будинку зареєстрований він, [PERSON] , його неповнолітні діти, а також син колишньої власниці будинку [PERSON] , [INFO] , який не проживає у вказаному будинку та не є його, [PERSON] родичем. Внаслідок того, що [PERSON] зареєстрований, але фактично не мешкає в будинку, він [PERSON] позбавлений можливості належним чином розпоряджатись своїм майном, вимушений самостійно нести витрати на комунальні платежі, які нараховуються по кількості зареєстрованих осіб. Неодноразові прохання та вимоги щодо зняття з реєстрації [PERSON] ігнорує. Оскільки в добровільному порядку [PERSON] з реєстраційного обліку зніматись не бажає, він, [PERSON] вимушений звернутися до суду з метою визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням з подальшим його зняттям з реєстраційного обліку. В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволені позовних вимог обгрунтовуючи їх наданими суду доказами. Відповідач [PERSON] , його представник адвокат Харчук В.В. заперечували проти задоволення позову. Свою позицію виклали у відзиві на позовну заяву. (а. с. 28-39). Протягом терміну слухання справи до суду від [PERSON] 24.10.2022 р. надійшли клопотання про зупинення провадження у справі № 295/6178/22 до розгляду справ № 295/12753/20, № 295/8595/21, № 295/4931/21, № 295/15733/14, (а. с. 43-46, 47-49, 52-54, 57-59). Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 18 січня 2023 р. в задоволенні клопотання [PERSON] про зупинення провадження у справі відмовлено. (а. с. 194-196). 07.02.2023 р. [PERSON] до Житомирського апеляційного суду подав скаргу, в якій просить ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 18 січня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким зупинити провадження в справі до набрання законної сили судовими рішеннями у цивільних справах № 295/8595/21, № 295/12753/20, № 295/4931/21, № 295/15733/14. (а. с. 220-228). Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 13 лютого 2023 р. апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала, враховуючи наступне. Частиною першою ст. 353 ЦПК України встановлений вичерпний перелік ухвал, на які можуть бути подані апеляційні скарги окремо від рішення суду. Ухвала суду про відмову в задоволенні клопотання про зупинення провадження не входить до даного переліку, а тому апеляційному оскарженню не підлягає. Частиною п`ятою ст. 357 ЦПК України передбачено перелік підстав, за якими апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції. Зокрема, пунктом 4 частини п`ятої ст. 357 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. (а. с. 237) В процесі слухання справи 19.12.2022 р. до суду надійшло клопотання [PERSON] про зупинення провадження справи № 295/6178/22 до розгляду цивільної справи № 295/7216/22 за позовом [PERSON] до ТОВ «ОТП Факторінг Україна» та ТОВ «Фінансова компанія» «Укрфінанс груп» про визнання частково недійсним договору факторінгу. (а. с. 92-94). Ухвалою Богунського районного суду м. Житомир у задоволені вказаного клопотання було відмовлено. (а. с. 155-157). Дана справа розглядається в рамках цивільного судочинства. Положеннями процесуального закону, який регулює правила розгляду таких справ, визначено, що розглядаючи цивільні справи суд керується принципом диспозитивності та змагальності, які визначають, що кожна сторона повинна самостійно подавати докази та доводити ті обставини на які посилається, в тому числі, шляхом подання доказів, заявлення клопотань і несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування заявлених вимог не може перебирати на себе суд або інша сторона. (ст. ст. 12, 13 та 81 ЦПК України). Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона, повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України). Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Дослідивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, заслухавши учасників процесу, оцінивши безпосередньо в судовому засіданні всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд,

Outcome: approved