Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-09 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення заборгованості із [PERSON] , посилаючись на те, що між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" 08.10.2020 року укладено Заяву-Договір №2020/1_С/426-000299, про приєднання до Правил відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб та надання послуг за платіжними картками та надано платіжну карту. Відповідно до Заяви-Договору №2020/1_С/426-000299 від 08.10.2020 року банк уклав з відповідачем кредитний договір №2020/ОВР/426-000101 та встановив на картковому рахунку клієнта ліміт дозволеного овердрафту в сумі 300 000 (триста тисяч) гривень 00 копійок, процентна ставка за користування дозволеним овердрафтом в межах ліміту встановлена на рівні 42,00% річних. Процентна ставка на прострочену заборгованість встановлена на рівні 48,00% річних. Строк кредитування становить 12 (дванадцять) місяців. Станом на 11.04.2022 року сума заборгованості відповідача перед Банком за Договором становить: заборгованість по кредиту прострочена - 6036,08 грн. заборгованість по платежах згідно ч.2 ст. 625 ЦКУ - 2081,53 грн., а всього 8 117,61 гривень. 05 грудня 2022 року позивач звернувся до Сторожинецького районного суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості. Позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість, що складає 8117,61 грн. та судові витрати. Провадження у справі відкрито 30.01.2023 року з призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні на 22.02.2023 року, з повідомленням сторін про день, час та місце проведення судового засідання, також 22.02.2023 року перенесено судове засідання на 10.03.2023 року. В судове засідання представник позивача не з`явився, але в позові та клопотанні надісланому до суду просив розглядати справу без його участі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена судом належним чином. Відзив на позов не надала, а тому виходячи з вимог статті 280 ЦПК України суд визнає причину неявки позивача поважною та знаходить можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував позивач. Судом встановлено, що між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" 08.10.2020 року укладено Заяву-Договір №2020/1_С/426-000299, про приєднання до Правил відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб та надання послуг за платіжними картками та надано платіжну карту. Відповідно до Заяви-Договору №2020/1_С/426-000299 від 08.10.2020 року банк уклав з відповідачем кредитний договір №2020/ОВР/426-000101 та встановив на картковому рахунку клієнта ліміт дозволеного овердрафту в сумі 300 000 (триста тисяч) гривень 00 копійок, процентна ставка за користування дозволеним овердрафтом в межах ліміту встановлена на рівні 42,00% річних. Процентна ставка на прострочену заборгованість встановлена на рівні 48,00% річних. Строк кредитування становить 12 (дванадцять) місяців. Станом на 11.04.2022 року сума заборгованості відповідача перед банком за договором №2020/1_С/426-000299 08.10.2020 року становить: заборгованість по кредиту прострочена - 6036,08 грн. заборгованість по платежах згідно ч.2 ст. 625 ЦК України - 2081,53 грн., а всього 8 117,61 гривень. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування трьох відсотків річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц. Крім того, позивач ставить питання про стягнення з відповідача понесених судових витрат в сумі 2481,00 гривні сплаченого судового збору. Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Сплата судового збору позивачем підтверджена платіжним дорученням № 9835-73 від 23.11.2022 року. Зважаючи на вказане, суд знаходить, що відповідач [PERSON] повинна нести перед позивачем відповідальність за невиконання умов укладеного договору. Враховуючи обставини справи, на підставі ст.ст. 526, 530, 546, 625, 1054, 1055 ЦК України, та

Outcome: approved