Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду із указаною позовною заявою та просить суд визнати недійсним Договір про надання правової допомоги № 19-01-18 від 18.01.2019р., укладений між адвокатом Прилепою Русланом Анатолійовичем та ОСББ «Затишна оселя 17/31А», вирішити питання про розподіл судових витрат. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що рішенням Господарського суду м. Києва у справі № 910/1758/21 за позовом [PERSON] до ОСББ «Затишна оселя 17/31А» визнано недійсним та скасовано Рішення загальних зборів ОСББ «Затишна оселя 17/31А», що відбулись 30 вересня 2018 року та оформлене Протоколом загальних зборів ОСББ «Затишна оселя 17/31А» № б/н від 15 жовтня 2018, зокрема, але не виключно, за наступним пунктом: пункт № 3: Про обрання членів правління ОСББ «Затишна оселя 17/31А», щодо обрання членами правління [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Із зазначеного слідує, що укладений договір про надання правової допомоги № 19-01-18 від 18.01.2019 р. підписаний неуповноваженою особою зі сторони ОСББ. На думку позивача, за таких обставин, укладений договір не може стати підставою для наділення повноваженнями адвоката Прилепу Р.А., а тому подана від його імені та в інтересах ОСББ «Затишна оселя 17/31А» позовна заява про стягнення заборгованості із [PERSON] за наданні ОСББ «Затишна оселя 17/31А» комунальні послуги порушує її законні права. Ухвалою суду від 16 вересня 2022 року за згаданою позовною заяво відкрито провадження та вирішено подальший розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у судове засідання. Відповідачі про відкриття провадження у справі повідомлені належним чином, однак відзивів на позовну заяву у встановлений ухвалою про відкриття провадження строк на адресу суду не направили. Згідно з частиною першою статті 174 Цивільного процесуального кодексу України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною четвертою статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 18 січня 2019 року між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Затишна оселя 17/31А» та Прилепою Русланом Анатолійовичем було укладено договір про надання правової допомоги № 19-01-18, відповідно до умов якого виконавець зобов`язується за завданням (дорученням) замовника надавати йому правову допомогу, а замовник зобов`язується оплатити таку правову допомогу в порядку та строки, які встановлені цим договором. Від імені ОСББ «Затишна оселя 17/31А» договір був підписаний [PERSON] , як Головою правління, що діяв на підставі Статуту. Рішенням Господарського суду м. Києва від 27.08.2021 р. у справі № 910/1758/21 позов [PERSON] до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Затишна оселя 17/31А» про зобов`язання вчинити дії задоволено в повному обсязі. Зокрема, зазначеним рішення вирішено визнати недійсним і скасувати Рішення загальних зборів ОСББ «ЗАТИШНА ОСЕЛЯ 17/31А, ЄДРПОУ 39662526, за місцезнаходженням: м. Київ пров. Коломийський 17/31А, що відбулись 30 вересня 2018 року та оформлені Протоколом загальних зборів ОСББ «ЗАТИШНА ОСЕЛЯ 17/31А № б/н від 15 жовтня 2018 року за наступними пунктами: Пункту №3: Про обрання членів правління ОСББ «ЗАТИШНА ОСЕЛЯ 17/31А щодо обрання членами правління ОСББ «ЗАТИШНА ОСЕЛЯ 17/31А [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Пункту № 13: Про зобов`язання правління завершити оформлення земельної ділянки в постійне користування ОСББ «ЗАТИШНА ОСЕЛЯ 17/31 А, та надати правлінню повноваження, згідно процедури прийняття рішень правління, викладеної у Статуті ОСББ, на подання та підписання клопотання/заяви на затвердження проекту землеустрою щодо надання ОСББ «ЗАТИШНА ОСЕЛЯ 17/31А земельної ділянки в постійне користування. Зазначене рішення набрало законної сили 24 листопада 2021 року на підставі постанови Північного апеляційного господарського суду, якою рішення першої інстанції залишено без змін. Мотивуючи необхідність визнання договору про надання правової допомоги недійсним, позивач зазначає, що 13 жовтня 2021 року Шевченківським районним судом м. Києва постановлено рішення, яким стягнуто з [PERSON] на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Затишна оселя 17/31» заборгованість у розмірі 114 382 грн. 80 коп., 3% річних у розмірі 3 265 грн. 38 коп., інфляційні втрати в розмірі 8 929 грн. 42 коп., оскільки представник позивача, адвокат Прилепа Р.А., звертаючись із указаним позовом, фактично не набув повноважень на підставі оспорюваного договору про надання правової допомоги, а тому постановлене Шевченківським районним судом м. Києва рішення відносно позивача порушує її право. Згідно ст. 13 ч. 1, 3 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання договору про надання правової допомоги, укладеного між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Затишна оселя 17/31А» та Прилепою Русланом Анатолійовичем , недійсним, оскільки з боку ОСББ «Затишна оселя 17/31А» договір укладала неуповноважена особа. Цивільний кодекс України визначає правочин як дію особи, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; шляхом укладання правочинів суб`єкти цивільних відносин реалізують свої правомочності, суб`єктивні цивільні права за допомогою передачі цих прав іншим учасникам. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України). Згідно зі статтею 628 зазначеного Кодексу зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У відповідності до статті 26 ч.1, 2 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера. Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За приписами частини 3 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Перш за все, варто зазначити, що [PERSON] не є стороною договору, укладеного між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Затишна оселя 17/31А» та Прилепою Русланом Анатолійовичем . Відповідно до статті 215 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено. Реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, стороною якого не є, позивач зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд, у свою чергу, - перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує такі свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову в задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 16.10.2020 р. у справі № 910/12787/17). Як неодноразово наголошував Верховний Суд України (постанови від 01.06.2016 у справі № 920/1771/14, від 30.11.2016 у справі № 910/31110/15), під час вирішення спору про визнання недійсним оспорюваного правочину необхідно застосовувати загальні положення статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Між тим, [PERSON] , звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним договору про надання правової допомоги, не надала доказів на підтвердження наявності в діях чи рішеннях відповідачів при укладенні оспорюваного правочину порушень її прав, оскільки сам факт укладання договору про надання правової допомоги її цивільні права або інтереси не порушує. Тобто доказів, які б підтверджували факт того, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2021 року з позивача стягнуто заборгованість за надані ОСББ «Затишна оселя 17/31А» житлово комунальні послуги саме внаслідок укладення договору про надання правової допомоги від 18 січня 2019 року № 19-01-18 не надано, що свідчить про відсутність підстав для правового захисту позивача. Крім цього, щодо підстави, на яку посилається позивач для визнання оспорюваного правочину недійсним, варто зазначити, що рішення Господарського суду м. Києва, яким визнано недійсним та скасовано пункт Рішення загальних зборів ОСББ «Затишна оселя 17/31А» щодо обрання членом правління [PERSON] постановлено 27.08.2021 р. та набрало законної сили 24.11.2021 р., а оспорюваний позивачем договір про надання правової допомоги укладений між сторонами, раніше, а саме 18.01.2019 р., тобто відсутні докази, які б спростовували обсяг повноважень голови правління ОСББ під час укладання договору про надання правової допомоги. Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи викладене вище, а також те, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами в розумінні ЦПК України обставин, на які вона посилається, підстав для задоволення позовних вимог про визнання недійсним договору про надання правової допомоги № 19-01-18 від 18.01.2019 р., укладеного між адвокатом Прилепою Русланом Анатолійовичем та ОСББ «Затишна оселя 17/31А», суд не вбачає. Згідно положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, то витрати зі сплати судового збору з відповідача стягненню не підлягають.

Outcome: dismissed