Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надання послуг опалення та гарячого водопостачання за період з 01 червня 2013 року по 16 грудня 2021 року в сумі 57665 грн. 61 коп., які отримані за адресою: [ADDRESS] . Крім заборгованості за спожиту теплову енергію позивач також просив суд стягнути з відповідача нарахований індекс інфляції в розмірі 2695 грн. 51 коп. та 3 % річних в сумі 1061 грн. 96 коп. Всього просив стягнути 61423 грн. 08 коп. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2022 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Розпорядженням Голови Верховного Суду від 14 березня 2022 року №7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», відповідно до частини сьомої\~статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ окремих судів Донецької, Запорізької та Харківської областей. Відповідно до даного Розпорядження справи, які перебували в провадженні Ленінського районного суду м. Харкова та Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, підсудні Київському районному суду м. Полтави. Справа № 644/684/22 також передана на розгляд до Київського районного суду м. Полтави. В порядку,\~передбаченому ч.\~3\~ст.\~14\~ЦПК України,\~справу передано на розгляд судді Самсоновій О.А. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 05 серпня 2022 року справу прийнято до свого провадження. Відповідач [PERSON] надала суду відзив на позов, у якому проти позовних вимог заперечила. У відзиві зазначила, що за період з 01 червня 2013 року по 16 грудня 2021 року, за який виникла заборгованість в сумі 57665 грн. 61 коп. за послуги опалення та гарячого водопостачання, за адресою: [ADDRESS] вона не проживала, а тому вказані послуги не споживала. З 2000 року разом з чоловіком вона проживала за адресою: [ADDRESS] . Договору про надання послуг між КП «Харківські теплові мережі» та [PERSON] укладено не було. Тому вона не є належним відповідачем за даним позовом. Позовні вимоги заявлені з пропуском строку позовної давності. Крім того, під час воєнного стану заборонено нарахування неустойки (штрафу, пені) за порушення строків оплати житлово-комунальних послуг. Тому в задоволенні позовних вимог просила відмовити в повному обсязі. У разі встановлення судом обґрунтованості позовних вимог просила застосувати до них наслідки пропуску строку позовної давності (а.с. 55-61). Позивач надав відповідь на відзив, у якій не погодився з доводами відповідача. Зазначив, що хоча сторонами не укладався договір про надання послуг, відповідач є споживачем послуг централізованого теплопостачання. Відповідач не повідомляла позивачу про не проживання у квартирі за адресою: [ADDRESS] , до 16 грудня 2021 року вона була зареєстрована за даною адресою. В разі застосування судом позовної давності за період з 01 лютого 2019 року по 16 грудня 2021 року заборгованість за надані послуги складатиме 25357,31 грн., інфляційні втрати підприємства 2695,51 грн., 3% річних 1061,96 грн. (а.с. 77-78). Представник відповідача звернувся до суду з заявою про застосування строків позовної давності. У даній заяві просив у разі встановлення судом обґрунтованості позовних вимог КП «Харківські теплові мережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, інфляційних втрат та 3% річних застосувати до всіх позовних вимог загальну позовну давність строком у три роки та відмовити в задоволенні позовних вимог у цій частині. Інші заяви по суті справи та клопотання сторонами до матеріалів справи не подавались. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. У заяві також зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 93). Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] в період до 16 грудня 2021 року була споживачем послуг з теплопостачання, які надаються позивачем за адресою: [ADDRESS] . Вказана обставина підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 27 січня 2022 року № f7a942b7-71ab-4b4a-cbcdab1ccd8d, наданої з Реєстру територіальної громади м. Харкова (а.с. 3). Згідно вказаної довідки за даною адресою [PERSON] зареєстрована з 16 жовтня 1997 року по 16 грудня 2021 року. Як встановлено судом, одна сторона - Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" надавала другій стороні [PERSON] як споживачу послуг за адресою: [ADDRESS] послуги з теплопостачання, а відповідач такі послуги прийняла та від їх отримання не відмовлялась. Таким чином судом встановлено, що між сторонами склались правовідносини з надання послуг теплопостачання, в яких одна сторона зобов`язана надавати другій стороні послуги теплопостачання, а друга зобов`язана своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами. Суд відхиляє доводи відповідача щодо не отримання нею послуг за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з тим, що вона з 2000 року фактично проживає за іншою адресою: [ADDRESS] . Згідно ч.3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. У зв`язку з тим, що місце проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] було зареєстровано з 1997 року по 16 грудня 2021 року, на підставі ч.3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вона несе відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Житловим кодексом України та іншими нормативними актами. Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. За нормами ст. 68 ЖК України споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як передбачено п.5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч.1 та 5 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу спожитої споживачем теплової енергії визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Відповідно до ч.1 та 5 ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу спожитої споживачем гарячої води визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Тарифи на комунальну послугу з постачання гарячої води, що виробляється за допомогою систем автономного опалення та/або індивідуального теплового пункту, формуються та встановлюються окремо для кожного багатоквартирного будинку з урахуванням собівартості виробництва надання такої послуги, а також рентабельності суб`єкта господарювання, що провадить таку діяльність. Діючи в правовідносинах належним чином, відповідач мала оплачувати одержані нею послуги згідно затверджених тарифів. Як встановлено судом, відповідач за період з 01 червня 2013 року по 16 грудня 2021 року отримані послуги в повному обсязі не оплачувала. У зв`язку з цим за період з 01 червня 2013 року по 16 грудня 2021 року виникла заборгованість в сумі 57665 грн. 61 коп. Дана сума заборгованості нарахована позивачем відповідно до затверджених тарифів. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зобов`язання, що виникло між сторонами, є грошовим. Тому на вимогу позивача відповідач зобов`язана сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми. Станом на 16 грудня 2021 року борг відповідача за послуги опалення становить 57665 грн. 61 коп., інфляційні втрати підприємства у зв`язку з порушенням строків оплати послуг - 2695 грн. 51 коп., 3% річних - 1061 грн. 96 коп. (а.с. 4 - 6). Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 3 та ч. 4 ст. 267 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідач звернувся до суду з заявою про застосування позовної давності при вирішенні спору. Вирішуючи вказану заяву, суд встановив, що позивач з позовом до відповідача звернувся до суду 01 лютого 2022 року. Тому в межах строку позовної давності за період з 01 лютого 2019 року по 16 грудня 2021 року заборгованість відповідача [PERSON] за послуги теплопостачання становить 25357 грн.31 коп. Згідно ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). В межах строку позовної давності за період з 01 лютого 2019 року по 16 грудня 2021 року інфляційні втрати позивача за порушення зобов`язання відповідачем становлять 2695 грн. 51 коп., 3% річних за цей період 1061 грн. 96 коп. Тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за послуги теплопостачання, отримані за адресою: [ADDRESS] за період з 01 лютого 2019 року по 16 грудня 2021 року, у розмірі 25357 грн. 31 коп., компенсацію інфляційних втрат підприємства у розмірі 2695 грн. 51 коп. та 3% річних в розмірі 1061 грн. 96 коп., а всього заборгованість у розмірі 29114 грн. 78 коп. Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2481,00 грн. та заявлено позовні вимоги про стягнення 61423,08 грн., які задоволені частково на суму 29114,78 грн., тобто на 47%. Пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача відповідно до ст.141 ЦПК України\~ підлягає стягненню на відшкодування понесених судових витрат 1166,07 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial