Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

у листопаді 2022 р. до Святошинського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач та відповідач деякий час проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. [INFO] у них народився син [PERSON] , батьківство щодо дитини відповідач визнав. Через деякий час вони розійшлися, син залишився проживати з позивачем. Наразі позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком, син любить нинішнього чоловіка, називає його батьком. Свого біологічного батька хлопчик не знає, оскільки вони розійшлися після народження дитини через декілька місяців. Відповідач взагалі не цікавиться життям свого сина, не забезпечує його, не цікавиться його здоров`ям. Дитина зростає з мамою, вітчимом та молодшою сестрою, яка народилася у позивачу у другому шлюбі. Відповідач повністю відсутній у житті сина, а тому для повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини відповідача доцільно позбавити батьківських прав. Ухвалою суду від 25.11.2022 у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням без виклику сторін (а.с. 22-23). Ухвалою суду від 07.02.2023 постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін за клопотання адвоката позивача Підрези І.В. (а.с. 39). 22.02.2023 на електронну адресу суду надійшла заява адвоката позивача [PERSON] про розгляд справи без участі позивача та представника на підставі наявних доказів у справі, позовні вимоги просили задовольнити. У судове засідання відповідач не з`явився, 09.02.2023 надіслав заяву про визнання позовних вимог, не заперечував про позбавлення батьківських прав відносно сина [PERSON] . Представники третіх осіб у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не відомі. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Судом встановлено, що у сторін [INFO] народився син [PERSON] , згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с. 7). Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] вбачається, що позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання дитини вбачається, що він зареєстрований за адресою: [ADDRESS] разом з матір`ю, вітчимом та сестрою (а.с. 8-9). Згідно довідки з навчального закладу, де навчається малолітній [PERSON] №6.5/319 від 07.11.2022 вбачається, що батько дитини шкільним життям не цікавиться, до школи не приходить (а.с. 10). В матеріалах справи є заява відповідача [PERSON] №1141 від 03.11.2022 засвідчену приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Мізірної Я.В., він визнає позовні вимоги про позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до статті 121 СК України права і обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому в установленому законом порядку. Саме на батьків покладається відповідальність за виховання дітей, захист їх прав та інтересів, турботу про здоров`я, фізичний, психічний, духовний і моральний розвиток дитини. Згідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до Пленуму Верховного Суду України, Постанови від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, тому питання для його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В пункті 16 цієї постанови йде мова про те, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Отже, з аналізу правових норм, які регулюють вказані правовідносини, вбачається, що для позбавлення батьківських прав необхідним фактом є те, що особа має реальну можливість виконати свої батьківські обов`язки, але не вчиняє для цього відповідних дій, не проявляє щонайменшої батьківської турботи. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Отже, підсумовуючи наведене, оцінюючи з`ясовані обставини справи, що перевірені представленими доказами у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення вказаного позову, оскільки відповідач не виконує покладені на нього батьківські обов`язки щодо своєї неповнолітньої дитини та просить позбавити його батьківських прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved