Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 11.11.2014 у розмірі 11329,27 грн. На обґрунтування позову зазначає, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних картвід 11.11.2014 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 11329.27 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом.Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими АТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком кредитний договір, підтверджується підписом у заяві. Копії Умов та правил додаються до позовної заяви. При укладенні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. Однак, відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, отже свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, внаслідок цього у нього перед банком виникла заборгованість. Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 11.11.2014 року у розмірі 48138,64 грн. станом на 05.08.2019, яка складається з наступного: 10237.59 грн. - заборгованість за кредитом; 4.78 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 22113.00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 15783.27 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 15.10.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження та призначено судове засідання. У зв`язку із припиненням суддею Карпин І.М. здійснення повноважень, справу було передано на розгляд судді Колтун Ю.М. та ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 17.01.2023 справу було прийнято до свого провадження. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 02.03.2023 вирішено проводити заочний розгляд справи. У судове засідання представник позивача АТ КБ «Приватбанк» не прибув, однак до позову долучено клопотання про розгляд справи за відсутності представника Банку, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Також, у поданій заяві Банк вказує, що проти заочного розгляду справи не заперечує. У судове засідання відповідач не прибув, про розгляд справи повідомлений належним чином, поштовий конверт із вмістом судової повістки повернувся до суду із зазначенням причин: «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Тому, відповідач, в силу п.4 ч.8 ст.128, ч.9 ст.130 ЦПК України, вважається належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення заперечень та відзиву на позов відповідач не подав. Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Оскільки у судове засідання 02.03.2023 року не з`явились всі учасники справи, датою ухвалення рішення, у відповідності до положень ч.5ст.268 ЦПК України, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк», з метою отримати банківські послуги. Для реалізації зазначеної мети відповідач підписав заяву від 07.02.2006 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві від 07.02.2006 року. 11.11.2014 [PERSON] підписав Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 11329.27 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до Розрахунку заборгованості за договором б/н від 11.11.2014, укладеного між Приватбанком та клієнтом, заборгованість відповідача по кредитному договору станом на 14.11.2021 складає заборгованість за кредитним договором у розмірі 16079 грн 24 коп, з яких: 10237.59 грн. - заборгованість за кредитом; 4.78 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;22113.00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 15783.27 грн. - штраф відповідно до Генеральної угоди. На підставі п.2.1.1.5.5. договору клієнт зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту, відсотків за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Частиною першою статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. ст. 526, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 530 ЦК України встановлено якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На підставі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Крім цього, суд зазначає, що, з урахуванням приписів ч.6 ст.81 ЦПК України, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За таких обставин судом встановлено та, як описано вище, [PERSON] був ознайомлений з конкретними запропонованими позивачем умовами та правилами банківських послуг, тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем позивач дотримався вимог, передбачених законом вимог щодо повідомлення відповідача про умови кредитування та узгодження з ним таких. Оцінивши в сукупності описані обставини і надані докази, суд дійшов висновку, що позивачем доведено, що відповідач отримав кредитні кошти, користувалася ними, однак не виконав грошового зобов`язання щодо їх повернення за умовами кредитного договору, у зв`язку з чим утворилась заборгованість по кредитному договору в розмірі 48138,64 грн, що підтверджується наданим позивачем розрахунком і суд погоджується з його правильністю та обґрунтованістю. На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що у даному випадку має місце порушення прав позивача, яке полягає у неналежному виконанні [PERSON] своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, а тому відповідач зобов`язаний сплатити позивачу суму боргу. Дані обставини справи підтверджуються доказами, наявними в матеріалах справи, та не спростовані відповідачем. Зазначені обставини, які описано вище, на думку суду, є достатньою підставою для задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позовної заяви АТ КБ "Приватбанк" сплатило судовий збір в розмірі 1921,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №IHB94B2L3W. Судовий збір сплачено в розмірі, встановленому ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Оскільки суд ухвалив рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з [PERSON] слід стягнути на користь АТ КБ "Приватбанк" судові витрати із сплати судового збору в розмірі 1921 гривень 00 копійок.

Outcome: approved