Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

[PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за договором позики, в якому вказав, що 28.04.2021 року між [PERSON] (далі - позивач, Позикодавець) та [PERSON] (далі - відповідачка, Позичальник), було укладено договір позики №К280421-3 (далі - Договір), згідно умов якого Позикодавець передає у власність Позичальнику, а Позичальник приймає у власність від Позикодавця грошові кошти в сумі 71703 грн. 00 коп., а Позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим з договором строк, не пізніше ніж через 6 місяців з моменту укладення Договору, тобто до 28.10.2021 року. 20.11.2021 року між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду до договору позики №К280421-3 від 28.04.2021 року (далі - Додаткова угода), згідно умов якої було внесено зміни в п.1, 5, 6 та зазначено, що Позикодавець передає у власність Позичальнику, а Позичальник приймає у власність від Позикодавця грошові кошти в сумі 62141 грн. 10 коп., а Позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим з договором строк, не пізніше ніж через 3 місяці, тобто до 28.01.2022 року. Згідно п. 5 Додаткової угоди Позичальник зобов`язаний повернути Позикодавцеві суму позики, визначену в п. 1 Додаткової угоди, а саме: 2933,70 грн. до 28.11.2021 року; 2933,70 грн. до 28.12.2021 року; 56273,70 грн. до 28.01.2022 року Також 20.11.2021 року відповідач власноруч написав розписку, в якій зазначив, що кошти в сумі 62141,10 грн. отримав у повному обсязі та зобов`язується повернути цю суму до 28.01.2022 року включно. Відповідно п. 11 Договору у разі прострочення виконання зобов`язання (несвоєчасне повернення позики або її чергової частини за графіком) Позичальником за даним Договором, Позичальник зобов`язаний сплатити Позикодавцю неустойку у розмірі 1% від загальної суми заборгованості, за кожний календарний день існування простроченої заборгованості. 28.11.2021 року відповідач не здійснив платіж відповідно до Договору. Станом на 27.09.2022 року Позичальник свої зобов`язання не виконує належним чином, а його заборгованість складає 108504,95 грн., з яких: 55 685,10 грн. - залишок боргу за Договором; 52819,85 грн. - неустойка за кожний календарний день існування простроченої заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Також позивач просить стягнути з відповідача на відшкодування понесених позивачем судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 1085,05 грн. Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 11.11.2022 року позов [PERSON] , прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. Копію ухвали суду від 11.11.2022 року та позовну заяву з додатками було надіслано відповідачці за адресою реєстрації (а.с.17, 20), проте поштове відправлення №0800100102630 (а.с.21) повернулось до суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», а тому згідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України та з урахуванням вимог п. 99-1 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270, особа вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, тобто 08.12.2022 року. Відповідно у встановлений судом строк відповідачка на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надала, у зв`язку із чим суд відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. 28.04.2021 року між [PERSON] , [INFO] , (далі - позивач, Позикодавець) та [PERSON] , [INFO] , (далі - відповідачка, Позичальник), було укладено договір позики №К280421-3 (далі - Договір), згідно умов якого Позикодавець передає у власність Позичальнику, а Позичальник приймає у власність від Позикодавця грошові кошти в сумі 71703,00 грн., що за курсом продажів доларів США в АТ «КБ «ПриватБанк» (1 долар США=27,90 грн.) на день укладення цього Договору еквівалентно 2570,00 доларів США, в свою чергу Позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим з договором строк, не пізніше ніж через 6 місяців з моменту укладення Договору, тобто до 28.10.2021 року (а.с.4). Відповідно п. 11 Договору у разі прострочення виконання зобов`язання (несвоєчасне повернення позики або її чергової частини за графіком) Позичальником за даним Договором, Позичальник зобов`язаний сплатити Позикодавцю неустойку у розмірі 1% від загальної суми заборгованості, за кожний календарний день існування простроченої заборгованості. 20.11.2021 року між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду до договору позики №К280421-3 від 28.04.2021 року (далі - Додаткова угода, а.с.5), згідно п.1 умов якої погодились про наступне: на виконання п. 7 Договору позики від 28.04.2021 року №К280421-3 (далі - Договір), за взаємною згодою Сторони домовились внести зміни в п. 1, 5, 6 Договору виклавши їх в наступній редакції: 1) п.1 - Позикодавець передає у власність Позичальнику, а Позичальник приймає у власність від Позикодавця грошові кошти в сумі 62141,10 грн., що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПриватБанк» (1 долар США = 26,67 грн.) на день укладення цього Договору еквівалентно 2330,00 доларів США, в свою чергу, Позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк, та згідно з визначеними цим договором умовами. Сторони домовились, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядку передбаченому цим Договором буде відповідати еквіваленту 2330,00 доларів США, за курсом АТ КБ «ПриватБанк» на дату здійснення платежу, не пізніше ніж через 3 (три) місяці з моменту укладення даного договору, тобто до 28.01.2022 року. За домовленістю Сторін позика є безпроцентною. 2) п.5. - Позичальник зобов`язаний повернути Позикодавцеві суму позики, визначену в п. 1 даного договору відповідно до Графіка повернення Позичальником грошових коштів, а саме: 2933,70 грн., що еквівалентно 110,00 доларів США, - до 28.112021 року включно; 2933,70 грн., що еквівалентно 110,00 доларів США, - до 28.12.2021 року включно; 56273,70 грн., що еквівалентно 2110,00 доларів США, - до 28.01.2022 року включно. Згідно п.3. та п.4. Додаткової угоди, сторони погодили, що будь-які грошові розрахунки, які відбувалися до моменту підписання даної Угоди, не будуть враховуватися при майбутньому поверненні позики, а грошові кошти були передані Позикодавцем Позичальнику в день підписання даної Угоди, на підтвердження чого, відповідно до ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України, Позичальник надав Позикодавцю власноруч написану їм розписку. Ця угода набирає чинності з 19.11.2021 року та діє до 28.01.2022 року. Так, згідно розписки від 20.11.2021 року (а.с.6), [PERSON] , [INFO] , отримала позику 20.11.2021 року, від [PERSON] , [INFO] , у сумі 62141,10 грн., що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПриватБанк» (1 долар США = 26,67 грн.) на день укладення цього Договору еквівалентно 2330,00 доларів США, згідно Додаткової угоди від 20.11.2021 року до договору позики №К280421-3 від 28.04.2021 року, і зобов`язується повернути цю суму [PERSON] в строк до 28.01.2022 року включно. Згідно розрахунку, наданого позивачем (а.с.7), за період з 28.04.2021 року по 27.09.2022 позичальником було сплачено 28228,00 грн., що еквівалентно 1001,00 доларів США, а саме: 30.06.2021 року 110 доларів США, що еквівалентно 2970 грн. за курсом - 26.95; 01.08.2021 року 110 доларів США, що еквівалентно 2970 грн. за курсом - 26,95; 21.09.2021 року 112 доларів США, що еквівалентно 3000 грн. за курсом - 26.80; 29.09.2021 року 108 доларів США, що еквівалентно 2889 грн. за курсом - 26,75; 29.10.2021 року 112 доларів США, що еквівалентно 2970 грн. за курсом - 26,60; 07.12.2021 року 110 доларів США, що еквівалентно 3030 грн. за курсом - 27,55; 31.12.2021 року 112 доларів США, що еквівалентно 3025 грн. за курсом - 27,50; 31.01.2022 року110 доларів США, що еквівалентно 3174 грн. за курсом - 28,85; 14.06.2022 року 117 доларів США, що еквівалентно 4200 грн. за курсом - 35,80. В розрахунку позивач зазначає, що Позичальник, не здійснив повернення частини суми заборгованості, яке мав здійснити 28.11.2021 року, тим самим не виконав свого зобов`язання щодо повернення суми позики. З 29.11.2021 року позивачем нарахована неустойка згідно п. 11 Договору позики №К280421-3 від 28.04.2021 року, у розмірі 1% від загальної суми заборгованості, 1% за кожний календарний день існування простроченої заборгованості (за 85 днів з 29.11.2021 року по 24.02.2022 року) - 62 141,10х 85х1% = 52819,85 грн. Залишок боргу за договором, що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПриватБанк» (1 долар США = 41,90 грн.) на день розрахунку заборгованості цього Договору еквівалентно 1329 доларів США - 55685,10 (п`ятдесят п`ять тисяч шістсот вісімдесят п`ять) грн., 10 коп. Загальна сума боргу з нарахованою неустойки складає 55685,10 грн + 52819,85 грн = 108504,95 грн (сто вісім тисяч п`ятсот чотири) грн. 95 коп. Вирішуючи вимоги за даним позовом, суд керується наступним. Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною першою статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовим ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, які встановлені договором. Відповідно до вимог ч.1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом України у постановах від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13 та від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказувався факт укладення договору позики і його умови. Такі правові висновки щодо застосування статей 1046, 1047 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17. У постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на такі особливості виконання грошового зобов`язання: "Грошовою одиницею України є гривня (частина перша статті 99 Конституції України). Але Основний Закон не встановлює заборони використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України). Тобто гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на території України за номінальною вартістю (частина перша статті 192 ЦК України), тоді як обіг іноземної валюти регламентований законами України. Приписи чинного законодавства, хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, у якому має бути виражене та виконане зобов`язання (частина перша статті 192, частина перша статті 524, частина перша статті 533 ЦК України), однак не забороняють вираження у договорі грошового зобов`язання в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті, а також на перерахунок грошового зобов`язання у випадку зміни НБУ курсу національної валюти України щодо іноземної валюти. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті (частина друга статі 524 ЦК України). Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (частина друга статті 533 ЦК України). Як укладення, так і виконання договірних зобов`язань, зокрема позики, виражених через іноземну валюту, не суперечить законодавству України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошей (суму позики), тобто таку ж суму грошових коштів в іноземній валюті, яку він отримав у позику (частина перша статті 1046, частина перша статті 1049 ЦК України; див. також постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16)". Так, судом встановлено, що відповідно до договору позики №К280421-3 від 28.04.2021 року, укладеного між позивачем та відповідачем, а також відповідно до Додаткової угоди від 20.11.2021 року до договору позики №К280421-3 від 28.04.2021 року, відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 62141,10 грн., що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПриватБанк» (1 долар США = 26,67 грн.) на день укладення цього Договору еквівалентно 2330,00 доларів США, в свою чергу, відповідач зобов`язувався повернути позику у визначений цим з договором строк, не пізніше ніж через 3 місяці, тобто до 28.01.2022 року. Пунктом 5 Додаткової угоди визначено, що відповідач зобов`язаний повернути позивачу суму позики, визначену в п. 1 Додаткової угоди, відповідно до Графіка, а саме: 2933,70 грн., що еквівалентно 110 доларів США, до 28.11.2021 року; 2933,70 грн., що еквівалентно 110 доларів США, до 28.12.2021 року; 56273,70 грн., що еквівалентно 2110 доларів США, до 28.01.2022 року. Таким чином, відповідно до умов укладеного між сторонами договору позики суму позики визначено в еквіваленті за обмінним курсом до долара США, розмір періодичних платежів також визначено в еквіваленті за обмінним курсом до долара США. Зазначені положення договору позики відповідають положенням статті 533 ЦК України. Із розписки, підписаної 20.11.2021 року вбачається, що [PERSON] взяла на себе зобов`язання повернути [PERSON] грошові кошти у розмірі в сумі 62141,10 грн., що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПриватБанк» (1 долар США = 26,67 грн.) на день укладення цього Договору еквівалентно 2330,00 доларів США до 28.01.2021 року. Таким чином, зобов`язання з повернення коштів позивачу [PERSON] , відповідач [PERSON] підтвердила своїм підписом. Так, судом встановлено, що позивач умови договору виконав, передав відповідачці кошти у розмірі 62141,10 грн. Вказані обставини підтверджуються розпискою від 20.11.2021 року, яка за своєю суттю є документом про отримання в борг грошових коштів, який видається боржником кредитору за договором позики. В свою чергу відповідачка порушила умови договору, в обумовлений договором строк позику повернула лише частково у сумі 28228,00 грн., про що зазначає позивач. Доказів повернення позики відповідачем в повному обсязі суду не надано. Поряд з тим, суд не погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості та вважає його необґрунтованим, а позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з на ступного. Щодо стягнення основного боргу в розмірі 55685,10 грн. Згідно наданого позивачем розрахунку боргу, відповідачем за період з 28.04.2021 року по 27.09.2022 року в рахунок погашення боргу було сплачено 28 228,00 грн., що еквівалентно 1001 доларів США; таким чином залишок боргу за договором, що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПриватБанк» (1 долар США = 41,90 грн.) на день розрахунку заборгованості цього Договору еквівалентно 1329 доларів США становить 55685,10 грн. З таким розрахунком основного боргу суд не погоджується, та вважає, що він суперечить умовам самого договору. Так, відповідно до Додаткової угоди від 20.11.2021 року до договору позики №К280421-3 від 28.04.2021 року, відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 62141,10 грн., що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПриватБанк» (1 долар США = 26,67 грн.) на день укладення цього Договору еквівалентно 2330,00 доларів США, в свою чергу, відповідач зобов`язувався повернути позику у визначений цим з договором строк, не пізніше ніж через 3 місяці, тобто до 28.01.2022 року. Згідно Графіку повернення грошових коштів, визначеного Додатковою угодою, відповідач зобов`язаний повернути позивачу суму позики, визначену в п. 1 Додаткової угоди, відповідно до Графіка, а саме: 2933,70 грн., що еквівалентно 110 доларів США, до 28.11.2021 року; 2933,70 грн., що еквівалентно 110 доларів США, до 28.12.2021 року; 56273,70 грн., що еквівалентно 2110 доларів США, до 28.01.2022 року. Таким чином, згідно вказаного вище Графіку, чітко визначено як строк так і суми грошових коштів, які підлягають поверненню, при цьому вказані суми платежів у гривнях з визначенням їх у доларовому еквіваленті відповідають курсу продажу долара США в АТ КБ «ПриватБанк» (1 долар США = 26,67 грн.), що також відповідає умовам (курсу валют) п.1 Додаткової угоди від 20.11.2021 року до договору позики №К280421-3 від 28.04.2021 року. Крім того, відповідно до розписки підписаної 20.11.2021 року вбачається, що [PERSON] отримала позику від [PERSON] у сумі 62141,10 грн., що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПриватБанк» (1 долар США = 26,67 грн.) на день укладення цього Договору еквівалентно 2330,00 доларів США, і зобов`язалась повернути цю суму [PERSON] до 28.01.2022 року. З наведеного слідує, що зобов`язання відповідача згідно вказаних вище Додаткової угоди та розписки виражене у грошовій одиниці України - гривні в сумі 62141,10 грн., з визначенням грошового еквіваленту зобов`язання в іноземній валюті, а саме 2330 доларів США, і саме цю суму відповідач зобов`язалась повернути до 28.01.2022 року. При цьому і в Додатковій угоді, і в розписці визначено суму позики в гривнях 62141,10 грн., яка еквівалентна 2330 доларів США за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПриватБанк» (1 долар США = 26,67 грн.). Таким чином, суд приходить до висновку, що посилання позивача на курс ПриватБанку 41,90 грн. за один долар станом на час пред`явлення позову є таким, що суперечить умовам договору. Тож суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення основного боргу в розмірі 55685,10 грн. підлягають частковому задоволенню в сумі 33913,10 грн. Так, як вказав позивач (а.с.7), відповідачем за період з 28.04.2021 року по 27.09.2022 року в рахунок погашення боргу було сплачено 28 228,00 грн., що за курсом 1 долар США=26,67 грн. еквівалентно 1058,42 доларів США; таким чином залишок боргу за договором, становить 33913,10 грн. (62141,10-28228), що за курсом 1 долар США=26,67 грн. еквівалентно 1271,58 доларів США. Щодо позовних вимог про стягнення пені у розмірі 52819,85 грн., суд вважає, що і ці позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до п.11 Договору позики №К280421-3 від 28.04.2021 року, у разі прострочення виконання зобов`язання (несвоєчасне повернення позики або її чергової частини за графіком) Позичальником за даним договором, Позичальник зобов`язаний сплатити Позикодавцю неустойку у розмірі 1% від поточної суми заборгованості, за кожний календарний день існування простроченої заборгованості. Так, згідно наданого позивачем розрахунку боргу (а.с.7), позивач вказує, що Позичальник, не здійснив повернення частини суми заборгованості, яке мав здійснити 28.11.2021 року, тим самим не виконав свого зобов`язання щодо повернення суми позики, тому з 29.11.2021 року відповідачу нарахована неустойка згідно п.11 договору позики №К280421-3 від 28.04.2021 року, у розмірі 1% від загальної суми заборгованості (1% за кожний календарний день існування простроченої заборгованості), а саме за 85 днів за період з 29.11.2021 року по 24.02.2022 року - 62 141,10* 85*1% = 52 819,85 грн. Суд не погоджується з таким розрахунком позивача, оскільки по-перше пеня нарахована на всю суму позики 62 141,10 грн., а не на суму простроченої заборгованості, без врахування вже сплаченої суми боргу в розмірі 28228,00 грн. Крім того, при розрахунку суми пені позивачем не було враховано вимоги Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань». Так, відповідно до статті 1 цього Закону платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. При цьому відповідно до ст. 3 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Таким чином, максимальний розмір пені пов`язаний із розміром облікової ставки Національного банку України, що позивачем при розрахунку пені не було враховано. Також, суд не погоджується з твердженням позивача про те, що пеня нараховується, починаючи з 29.11.2021 року, оскільки відповідач не здійснив повернення частини суми заборгованості, яке мав здійснити 28.11.2021 року, тим самим не виконав свого зобов`язання щодо повернення суми позики у вказаний строк, що не відповідає дійсності, тобто встановленим судом обставинам справи. Так, згідно Графіку повернення грошових коштів, визначеного Додатковою угодою, відповідач зобов`язаний повернути позивачу суму позики, визначену в п. 1 Додаткової угоди, відповідно до Графіка, а саме трьома платежами: 1)2933,70 грн., що еквівалентно 110 доларів США, до 28.11.2021 року включно; 2)2933,70 грн., що еквівалентно 110 доларів США, до 28.12.2021 року включно; 3)56273,70 грн., що еквівалентно 2110 доларів США, до 28.01.2022 року включно. При цьому, позивач у розрахунку заборгованості вказує, що відповідачем в рахунок погашення позики було здійснено наступні платежі: 30.06.2021 року - 2970 грн.; 01.08.2021 року - 2970 грн.; 21.09.2021 року - 3000 грн.; 29.09.2021 року - 2889 грн.; 29.10.2021 року - 2970 грн.; 07.12.2021 року - 3030 грн.; 31.12.2021 року - 3025 грн.; 31.01.2022 року - 3174 грн.; 14.06.2022 року - 4200 грн. Таким чином станом на 28.11.2021 року відповідачем в рахунок погашення боргу було сплачену суму 14799,00 грн., що свідчить про своєчасність сплати відповідачем першого обов`язкового платежу згідно Графіку. Станом на 28.12.2021 року відповідачем в рахунок погашення боргу 07.12.2021 року було сплачену суму 3030,00 грн., що свідчить про своєчасність сплати відповідачем другого обов`язкового платежу згідно Графіку. Поряд з тим в період з 07.12.2021 року по 28.01.2022 року включно (дата останнього обов`язкового платежу в розмірі 56273,70 грн.), відповідачем було сплачено 31.12.2021 року кошти в сумі 3025 грн., що не відповідає розміру останнього обов`язкового платежу в розмірі 56273,70 грн. Таким чином, строк прострочення чергового платежу слід рахувати з 29.01.2022 року і відповідно нарахування пені відповідно до п.11 Договору позики слід здійснити саме з цієї дати. При цьому період обрахунку пені обмежується 24.02.2022 року. Так, відповідно до п.18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, суд приходить до висновку, що розрахунок пені в даному випадку слід здійснити за період з 29.01.2022 року по 23.02.2022 року. Крім того, такий розрахунок здійснюється з врахуванням, що станом на 30.01.2022 року сума заборгованості відповідача (з врахуванням сплачених ним грошових коштів, зазначених вище) становить 41287,10 грн., а станом на 31.01.2022 року - 38113,10 грн. Таким чином сума пені за період з 29.01.2022 року по 30.01.2022 року становить 45,24 грн., а за період з 31.01.2022 року по 23.02.2022 року - 501,17 грн., а всього 546,41 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Розрахунок пені здійснено судом за формулою [Пеня] = [Сума боргу] х [Розрахункова ставка (%)] / 100% х [Кількість днів], де: [Сума боргу] - сума простроченого боргу; [Розрахункова ставка (%)] - розрахункова ставка пені в процентах в день [Кількість днів] - кількість днів прострочення зобов`язання. Ставка пені: 1% в день, але не перевищує подвійну облікову ставку НБУ. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог у розмірі 34459,51 грн., з яких: 33913,10 грн., що еквівалентно 1271,58 доларів США - заборгованість за основною сумою боргу; 546,41 грн., - пеня. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тож, сплачені позивачем кошти у розмірі 1085,05 грн. як судовий збір (а.с.3) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам (31,76 %) у розмірі 344,61 грн. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial