Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

В квітні 2022 року позивачка звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , в якому просила суд винести рішення яким стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по утриманню дружини за період з 18 лютого 2021 року по 15 травень 2021 року в розмірі 2\~857,10 дол. США; за період з 15 червня 2021 року по 31 грудня 2021 року в розмірі 32\~500 дол. США, а всього 35\~357,10 дол. США, що за курсом НБУ станом на 26 березня 2022 року становить 1\~034\~195 грн. 17 коп.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] за період з 18 лютого 2021 року по 31 грудня 2021 року в розмірі 103\~571,40 дол. США, що за курсом НБУ станом на 26 березня 2022 становить 3\~029\~463 грн. 45 коп.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] за період з 18 лютого 2021 року по 31 грудня 2021 року в розмірі 103\~571,40 дол. США, що за курсом НБУ станом на 26 березня 2022 року становить 3\~029\~463 грн. 45 коп. Представник позивачки [PERSON] за ордером на надання правової допомоги [PERSON] (а.с.21)надав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав(а.с.70). Відповідач [PERSON] про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення(а.с.33), оголошенням про виклик особи(а.с.68,72), поштовим поверненням за закінченням терміну зберігання(а.с.69) та трекінгом потового відправлення(а.с.75-76), однак у судове засідання не з`явився причини неявки у судове засідання суду не повідомив. 10 жовтня 2022 року надійшла заява адвоката Заєць П.Л. про розірвання договору про надання правової допомоги від 28 березня 2022 року(а.с.62). Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як вбачається зі змісту ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 травня 2016 року по 18 січня 2021 року, що підтверджується рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2021 року(а.с.9-10). За час перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] (а.с.7) та [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Під час перебування у шлюбі, 06 січня 2021 року між сторонами було укладено Шлюбний договір, який посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Стаднік І.Л.(а.с.11-18). Згідно п.4.1. зазначеного договору передбачено, що діти проживають з матір`ю за її фактичним місцем проживання. Відповідно до п.4.4. цього ж договору зазначено, що [PERSON] зобов`язується сплачувати на утримання [PERSON] грошові кошти у сумі, що еквівалентна 1 000 дол. США за курсом НБУ на день сплати, щомісячно до 15 числа кожного поточного місяця, з моменту набрання законної сили рішення про розірвання шлюбу до 15 травня 2021 року, та з 15 червня 2021 року у сумі, що еквівалентна 5 000 дол. США за курсом НБУ на день сплати, щомісячно до 15 числа кожного поточного місяця до виповнення молодшому сину повноліття. Сторони домовилися, що вказані в даному підпункті договору кошти можуть сплачуватися Чоловіком шляхом перерахування відповідної суми на банківський рахунок Дружини або шляхом передачі останній таких коштів у готівковій формі під розписку. Також, п.4.4. шлюбного договору передбачено, що [PERSON] зобов`язується сплачувати аліменти на дитину [PERSON] , у сумі, що еквівалентна 5 000 дол. США за курсом НБУ на день сплати, щомісячно до 15 числа кожного поточного місяця, з моменту набрання законної сили рішення про розірвання шлюбу, до виповнення молодшому сину повноліття. Сторони домовилися, що вказані в даному підпункті договору кошти можуть сплачуватися Чоловіком шляхом перерахування відповідної суми на банківський рахунок Дружини або шляхом передачі останній таких коштів у готівковій формі під розписку. [PERSON] зобов`язується сплачувати аліменти на дитину [PERSON] , у сумі, що еквівалентна 5 000 дол. США за курсом НБУ на день сплати, щомісячно до 15 числа кожного поточного місяця, з моменту набрання законної сили рішення про розірвання шлюбу, до виповнення молодшому сину повноліття. Сторони домовилися, що вказані в даному підпункті договору кошти можуть сплачуватися Чоловіком шляхом перерахування відповідної суми на банківський рахунок Дружини або шляхом передачі останній таких коштів у готівковій формі під розписку. Відповідно до ст. 509 ЦК України Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 611 ЦК України У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.2, ст.75 СК України Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.78 СК України Подружжя має право укласти договір про надання утримання одному з них, у якому визначити умови, розмір та строки виплати аліментів. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. Відповідно до ч.1, ст.99 СК України Сторони можуть домовитися про надання утримання одному з подружжя незалежно від непрацездатності та потреби у матеріальній допомозі на умовах, визначених шлюбним договором. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А відповідно до ст. 27 цієї Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року (далі Постанова) роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей; непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.189 СК України Батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. Відповідно до ч.4, ст.194 СК України Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Відповідно до ст. 549 ЦК України Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.1, ст.196 СК України У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Такий правовий висновок, викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду у справі № 572/1762/15-ц від 25 квітня 2018 року та у справі № 333/6020/16-ц від 03 квітня 2019 року. Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Як роз`яснив Пленум ВСУ в п.22 постанови №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась із вини інших осіб, зокрема, у зв`язку із несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою чи неправильним перерахування виплати аліментів. Крім того, як зазначено у ч.1 ст.196 СК України, неустойка може бути стягнена за наявності вини особи, що допустила прострочення сплати аліментів. За аналогією з цивільним законодавством, слід виходити із презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання. У зв`язку з чим, саме на цю особу покладено тягар доказування протилежного. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі, також суд приймає наданий позивачем розрахунок неустойки(пені), як такий, що відповідає вимогам чинного законодавства та відповідає дійсній заборгованості відповідача. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України\~якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач\~звільнена від\~сплати судового\~збору при\~подачі позову\~і позовні\~вимоги позивачки\~задоволено,\~суд вважає\~необхідним стягнути\~з відповідача\~на користь\~держави судовий\~збір у\~розмірі 13\~420 грн.

Outcome: approved