Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

ТОВ «Вердикт Капітал» звернулось до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 04.10.2020 між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] був укладений договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0665120818/1 шляхом підписання оферти. Відповідно до умов цього договору відповідач отримав кошти на умовах фінансового кредиту для власних потреб згідно з Правилами надання грошових коштів у позику у тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM Loyal». Договір позики укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) на укладання електронного договору позики від 04.10.2020 №0665120818/1. Пропозиію (оферту) на отримання кредиту згідно заявки - анкети від 04.10.2020 № 3282530 в рамках договору про надання позики від 04.10.2020 №0665120818 підписано відповідачем 04.10.2020 електронним цифровим підписом. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті із зазначенням реквізитів банківської карти, на рахунок якої в подальшому кредитодавцем було перераховано 5000 грн. 16.12.2021 між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт капітал» був укладений договір факторингу №16-12/21, відповідно до якого останнє отримало право грошової вимоги до боржників за договорами позики, в тому числі за договором від 04.10.2020 №0665120818. Загальний розмір заборгованості відповідача станом на 08.11.2022 становить 81300 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 5000 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 76300 грн. Враховуючи вищенаведене позивач просить: стягнути на його користь з відповідача заборгованість за договором про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 04.10.2020 №0665120818 в сумі 81300 грн., стягнути судові витрати, які складають з витрат по оплаті судового збору у сумі 2481 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 9000 грн., розглянути справу без участі представника та не заперечив проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Відповідач [PERSON] про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Своїм правом на подачу відзиву не скористався. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. 04.10.2020 [PERSON] склав і підписав заявку-анкету на отримання кредиту №3282530 на таких умовах: сума кредиту 5000 грн., термін кредиту 5 днів, ціль кредиту - споживчі цілі, спосіб отримання - на платіжну картку. 04.10.2020 [PERSON] акцептував оферту від 04.10.2020 ТОВ «Інфінанс» на укладання договору про надання позики, в у тому числі і на умовах фінансового кредиту від 04.10.2020 №0665120818/1 та отримання кредиту згідно заявки-анкети від 04.10.2020 №3282530 на таких умовах: розмір кредиту 5000 грн., строк користування кредитом 5 днів, строк дії договору 3 роки, відсоткова ставка - 1,75% за 1 день користування кредитом (застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації), річна відсоткова ставка - 638,75% (застосовується за умови належного виконання договору та відсутності пролонгації). 04.10.2020 ТОВ «Інфінанс» перерахувало на карту відповідача 5000 грн. 16.12.2021 між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт капітал» був укладений договір факторингу №16-12/21, відповідно до якого останнє отримало право грошової вимоги до боржників, зазначених в реєстрі боржників (додаток №1). Згідно з п. 630 додатку №1 до договору факторингу №16-12/21 від 16.12.2021 ТОВ «Вердикт капітал» набуло право вимоги до [PERSON] за договором №0665120818 від 04.10.2020, заборгованість за тілом кредиту 5000 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом 76300 грн. Частиною 1 ст. 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з положеннями ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). В силу ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015, який набрав чинності 30.09.2015, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, 04.10.2020 між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] було укладено договір позики шляхом підписання анкети-заяви, відповідно до умов якого, ТОВ «Інфінанс» надало відповідачу кредит шляхом перерахування 04.10.2020 коштів на картковий рахунок відповідача в розмірі 5000 грн. на таких умовах погоджених сторонами: строк користування кредитом 5 днів, строк дії договору 3 роки, відсоткова ставка - 1,75% за 1 день користування кредитом (застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації), річна відсоткова ставка - 638,75% (застосовується за умови належного виконання договору та відсутності пролонгації), ціль кредиту - споживчі цілі, спосіб отримання - на платіжну картку. Таким чином, відповідач повинен був сплатити ТОВ «Інфінанс» відсотки за користування грошима в розмірі 437,5 грн. (5000 грн. х 1,75% х 5 днів = 437,5 грн.) та повернути тіло кредиту в розмірі 5000 грн. не пізніше 09.10.2020., що загалом становить 5437,5 грн. Нарахування відсотків відповідачу за користування грошима після спливу 5 денного строку, на який надавався кредит, є безпідставним та необґрунтованим. У випадку прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, в цьому випадку після спливу 5 днів користування кредитом, у кредитора ТОВ «Інфінанс» виникло право вимагати сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Суд вважає, що Правила надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM Loyal», не є частиною договору від 04.10.2020, оскільки вони не були підписані відповідачем. Доказів на підтвердження протилежного суду надано не було. Також в судовому засіданні не було встановлено, що саме з доданими до позовної заяви Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM Loyal» ознайомився відповідач [PERSON] і погодився з ними, підписуючи заявку-анкету на отримання кредиту від 04.10.2020 №3282530. Таким чином, позивач ТОВ «Вердикт капітал» набуло за договором факторингу 16.12.2021 №16-12/21 право вимоги до [PERSON] щодо сплати відсотки за користування грошима в розмірі 437,5 грн. (5000 грн. х 1,75% х 5 днів = 437,5 грн.) та повернення тіла кредиту в розмірі 5000 грн., що загалом становить 5437,5 грн. Оскільки відповідач [PERSON] не виконав належним чином зобов`язання за договором про надання позики, в у тому числі і на умовах фінансового кредиту від 04.10.2020 №0665120818, право вимоги за яким набув позивач, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 5437,5 грн., яка складається з тіла кредиту в сумі 5000 грн. та відсотків за користування кредитом в розмірі 437,5 грн. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог (6.69%) у сумі 165,98 грн. Вимоги про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 9000 грн. задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Між ТОВ «Вердикт капітал» та АО «Лігал ассістанс» був укладений договір про надання правової допомоги від 07.10.2022 №07-10/2022, за умовами якого останнє зобов`язалось надавати клієнту юридичну допомогу на умовах, визначених цим договором. Пунктом 4.1. договору про надання правової допомоги від 07.10.2022 №07-10/2022 встановлено, що розмір винагороди адвокатського об`єднання за надану правову допомогу, визначену у п.2.1. цього договору та порядок її оплати клієнтом, а також компенсація клієнтом фактичних витрат адвокатського об`єднання, пов`язаних з виконанням доручень клієнта, визначається в додаткових угодах. Суду не було надано додаткових угод, укладених відповідно до п.4.1. договору про надання правової допомоги від 07.10.2022 №07-10/2022, в яких би сторони визначили розмір винагороди за надану правову допомогу по цій справі. Решта документів, наданих позивачем, не приймається судом як доказ розміру понесених витрат на правову допомогу, оскільки вони не відповідають умовам договору про надання правової допомоги від 07.10.2022 №07-10/2022

Outcome: partial