Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

У вересні 2019 року АТ «Універсал Банк», як правонаступник Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» та Відкритого акціонерного товариства «Універсал Банк», звернулось до суду з позовом до [PERSON] , у якому, із урахуванням збільшених позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 003-2008-959 від 31.03.2008 в сумі 108 580,85 доларів США. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідач з метою отримання банківських послуг звернулася до ВАТ «Універсал Банк», яке в подальшому на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 22.06.2009 змінило своє найменування на ПАТ «Універсал Банк», а 31.10.2018 - на АТ «Універсал Банк», та 31.03.2008 між нею та банком було укладеного кредитний договір №003-2008-959, відповідно до умов якого остання отримала кредит в сумі 280 000,00 доларів США, строком користування до 10.03.2028, зі сплатою 12,45 % річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 003-2008-959 від 31.03.2008 між [PERSON] та ВАТ «Універсал Банк» також був укладений договір іпотеки/нерухомого майна - квартири/ від 31.03.2008, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чігріною Г.В. та зареєстрований в реєстрі за № 747, у відповідності до умов якого відповідачем в іпотеку банку було передано квартиру [ADDRESS] , що складається з трьох жилих кімнат, загальною площею 90,40 кв.м., житловою площею 46,70 кв.м., що належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чігріною Г.В. 31.03.2008 за реєстровим № 746. Позивач виконав свої зобов`язання, передбачені договором, та видав відповідачу кредитні кошти шляхом банківського переказу на відповідний рахунок. В свою чергу, позичальник, зобов`язалася своєчасно сплачувати проценти за користування, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші зобов`язання згідно кредитного договору. Однак відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконувала, внаслідок чого станом на 28.08.2019 у неї утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 84 545,75 доларів США, із яких: 5 537,52 доларів США - прострочена заборгованість по кредиту; 71 295,17 доларів США - сума дострокового стягнення кредиту; 6 881,39 доларів США - заборгованість за відсотками; 831,67 доларів США - заборгованість за підвищеними відсотками. З метою врегулювання досудового спору позивач звертався до відповідача з вимогою від 23.04.2019 за № 7222 про погашення заборгованості за кредитним договором № 003-2008-959 від 31.03.2008, яка станом на дату звернення складала 80 571,36 доларів США, однак відповідач жодним чином не відреагувала на таку вимогу позивача. Таким чином, оскільки відповідачем заборгованість за кредитним договором не погашена, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Разом із позовною заявою позивачем було подано до суду заяву про забезпечення позову. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2019 справу було передано у провадження судді [PERSON] Ухвалою судді від 15.01.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, встановлено відповідачу строк для подання відзиву, а позивачу - для подання відповіді на відзив. Крім того, ухвалою судді від 15.01.2020 задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову та накладено арешт на однокімнатну квартиру [ADDRESS] (реєстраційний номер нерухомого майна 106712048000), що належить [PERSON] на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 19.05.2005, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Краковецькою А.М. 19.05.2005 за реєстровим номером № 2548, до вирішення спору в суді. 30.01.2020 відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що кредитний договір №003-2008-959 від 31.03.2008 укладений нею внаслідок введення її в оману та з грубими порушеннями Закону України «Про захист справ споживачів». Крім того, вона стверджує, що позивач вводить суд в оману, вказуючи, що ним вживались заходи досудового врегулювання спору, оскільки будь якої вимоги про дострокове погашення кредиту вона від позивача не отримувала. Також відповідач посилається на те, що станом на квітень 2019 року нею було сплачено позивачу 404 781,38 доларів США в рахунок погашення кредиту, крім того, вона неодноразово зверталася по банку з пропозицією перегляду умов кредитного договору, зокрема, востаннє 23.12.2019, однак позивач проігнорував всі її звернення. 13.02.2020 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача стверджує про безпідставність та необґрунтованість доводів відповідача, наведених в заперечення позовних вимог, вказуючи на те, що перед укладенням кредитного договору відповідач ознайомилася із запропонованими банком умовами кредитування та підтвердила свою згоду з ними, поставивши свій підпис на «Інформації для Клієнта», попередньому орієнтовному графіку погашення кредиту та додатку № 5 до паспорту продукту. Під час укладання кредитного договору банком було надано позичальнику всю необхідну інформацію про форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними (із зазначенням переваг та недоліків пропонованих схем кредитування), розміру орієнтованої сукупної вартості кредиту, (із зазначенням усіх витрат, пов`язаних з укладанням кредитного договору) та варіантів погашення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги). З огляду на вказане, твердження відповідача щодо порушення банком вимог Закону України «Про захист прав споживачів» під час укладання кредитного договору не відповідають дійсності. Крім того, представник просить врахувати, що факт отримання відповідачем досудової вимоги підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення, наявним в матеріалах справи, а тому її заперечення щодо факт отримання такої вимоги не відповідають дійсності. На підставі розпорядження керівника апарату Подільського районного суду міста Києва від 16.04.2021 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, оскільки згідно Рішення Вищої ради правосуддя №798/0/15-21 від 08.04.2021 суддю Подільського районного суду міста Києва [PERSON] звільнено із займаної посади у зв`язку з поданням заяви про відставку. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.04.2021 головуючим суддею у справі визначено Ковбасюк О.О. Ухвалою судді від 28.04.2021 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 05.08.2022 позивачем подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій зазначено, що за час розгляду справи заборгованість відповідача за кредитним договором №003-2008-959 від 31.03.2008 значно збільшилася, оскільки відповідач з 19.09.2019 не здійснювала платежі на виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 20.07.2022 її заборгованість як позичальника за вказаним кредитним договором становить 108 580,85 доларів США, із яких: 29 764,17 доларів США - прострочена заборгованість по кредиту; 47 068,52 доларів США - сума дострокового стягнення кредиту; 29 338,44 доларів США - відсотки; 2 409,72 долари США - підвищені відсотки. В обґрунтування таких вимог позивач також послався на рішення Другого сенату Конституційного суду України від 22.06.2022 № 6-р(ІІ)/2022 (справа № 3-188/220(455/20)) за скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» щодо відповідності Конституції України припису першого речення частини першої статті 1050 Цивільного кодексу України, де суд дійшов висновку, що застосування припису першого речення частини першої статті 1050 Кодексу як такого, що його скеровано на надання кредитодавцеві права на отримання трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних втрат як заходів цивільної відповідальності за неналежне виконання позичальником грошових зобов`язань, не може впливати на право кредитодавця на отримання процентів як плати за користування кредитом, тобто на право вимагати від боржника виконання зобов`язань за кредитним договором у натурі. Таким чином, вказаним Рішенням Конституційного Суду України установлено, що в аспекті порушених у конституційній скарзі питань припис першого речення частини першої статті 1050 Кодексу не обмежує права банку на отримання процентів як плати за користування кредитом, не спричиняє негативних наслідків для права банку на ведення підприємницької діяльності, а тому є таким, що відповідає Конституції України (є конституційним). Ухвалою судді від 09.12.2022 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якому він позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася. При цьому 28.02.2023 на електронну адресу суду від відповідача надійшло клопотання, у якому вона просила перенести розгляд справи на іншу дату, вказуючи на те, що протягом 11 місяців вона проживає на території Німеччини. Вирішуючи таке клопотання відповідача, суд виходить із того, що відповідачем неодноразово подавалися аналогічні клопотання, які судом були задоволені та у зв`язку з цим розгляд справи неодноразово відкладався. З огляду на наведене, враховуючи те, що дана справа перебуває у провадженні Подільського районного суду м. Києва з вересня 2019 року, а також приймаючи до уваги наявність в матеріалах справи відзиву та заперечень відповідача, суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті четвертої ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] з метою отримання банківських послуг звернулася до ВАТ «Універсал Банк» з метою отримання іпотечного кредиту та 31.03.2008 між ними було укладено кредитний договір №003-2008-959, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в сумі 280 000,00 доларів США, строком користування до 10.03.2028, зі сплатою за користування кредитом 12,45 % річних, цільове призначення кредиту - на придбання майна, а саме: трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 003-2008-959 31.03.2008 між [PERSON] та ВАТ «Універсал Банк» був укладений договір іпотеки/нерухомого майна - квартири від 31.03.2008, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чігріною Г.В. та зареєстрований в реєстрі за № 747, у відповідності до умов якого в іпотеку банку було передано квартиру [ADDRESS] , що складається з трьох жилих кімнат, загальною площею 90,40 кв.м., житловою площею 46,70 кв.м., що належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чігріною Г.В. 31.03.2008 за реєстровим № 746. Як вбачається із матеріалів справи, перед підписанням договору кредитором було надано позичальнику для ознайомлення та підписання «Інформацію для Клієнта», в якій відображено параметри кредиту, а саме: вартість нерухомості - 330 048; авансовий платіж - 50048; сума кредиту - 280 000; валюта кредиту - долар США; строк кредитування - 240 місяців; відсоткова ставка - 12,45 %; графік погашення - аннуїтет; щомісячний платіж по кредиту - 3171; загальна сума витрат по кредиту - 761 119; процент подорожчання кредиту -272%; приблизні витрати при оформленні кредиту - 10 655 доларів США; необхідна сума коштів (першого платежу) - 10655 доларів США; загальні витрати при оформленні купівлі - 60 703. Відповідач [PERSON] підписала анкету-заяву позичальника на отримання іпотечного кредиту у ВАТ «Універсал Банк», ознайомилася із запропонованими банком умовами кредитування та підтвердила свою згоду з ними, поставивши свій підпис на «Інформації для Клієнта», попередньому орієнтовному графіку погашення кредиту та додатку № 5 до паспорту продукту. При цьому судом також враховується, що у травні 2020 року [PERSON] звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до АТ «Універсал Банк» прав захист прав споживача та визнання недійсним кредитного договору №003-2008-959 від 31.03.2008. Рішенням суду у справі №756/6038/20 від 15.03.2021 у задоволенні позову було відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 27.10.2021 вказане рішення суду скасовано та ухвалено нове, яким позов [PERSON] задоволено частково, визнано недійсним абзац 2 підпункту 4.1.1. пункту 4 та пункт 9.8. кредитного договору №003-2008-959 від 31.03.2008, який укладено 31.03.2008 між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк», та [PERSON] . В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Постановою Верховного Суду від 12.02.2022 постанову Київського апеляційного суду від 27.10.2021 скасовано, рішення Оболонського районного суду м. Києва від 15.03.2021 залишено в силі. Як вбачається зі змісту постанови суду касаційної інстанції, при розгляді справи №756/6038/20 судами були встановлені наступні обставини справи. Відповідно до анкети-заяви [PERSON] звернулася до ВАТ «Універсал Банк» щодо отримання іпотечного кредиту, а саме на придбання нерухомості у м. Києві. Інформаційною довідкою для клієнта ВАТ «Універсал Банк» повідомив [PERSON] про параметри кредиту щодо вартості нерухомості, авансового платежу, суми кредиту, валюти кредиту, строку кредитування, відсоткової ставки, графіку погашення, щомісячного платежу по кредиту, загальної суми виплат по кредиту, проценту подорожчання кредиту, приблизних витрат при оформленні покупки у доларах США, необхідної суми коштів у доларах США при першому платежі; додаткові витрати щодо комісії банку, страхування нерухомості, оформлення договору іпотеки у нотаріуса, включаючи державне мито (від оціночної вартості предмету іпотеки), платежів у Пенсійний форд, державне мито, з якою [PERSON] ознайомилася, про що свідчить її підпис. Додатком №5 до паспорту продукту «Кредит на придбання нерухомості на вторинному ринку» надано [PERSON] вичерпну інформацію про цільове використання кредиту та види забезпечення, переваги та недоліки продукту, умови кредитування. 31.03.2008 між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір (на придбання майна), відповідно до пункту 1.1 якого кредитор зобов`язується надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти у сумі 280 тис. доларів США, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом у порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором; сторонами погоджено, що розмір базової процентної ставки може змінюватися згідно з умовами цього договору; вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 1 414 000 грн. за курсом Національного банку України на день укладення цього договору, при цьому сторони обумовили, що такий гривневий еквівалент має визначитись у цьому договорі лише у разі, якщо сума кредиту виражена в іноземній валюті. Пунктом 3.3 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язується забезпечити страхування на користь кредитора в акредитований кредитором страховій компанії предмет іпотеки, переданий у забезпечення виконання зобов`язань позичальника за цим договором на наступних умовах: страхова сума повинна бути не меншою оціночної вартості предмету іпотеки згідно іпотечного договору, строк страхування на весь строк кредитування з обов`язковою щорічною сплатою страхових внесків або страхування строком на календарний рік з умовою обов`язкової пролонгації на наступний рік, що підтверджується відповідними договорами та платіжними документами, виплата страхового відшкодування відповідно до договору страхування на користь кредитора. Позичальник зобов`язується забезпечити страхування предмету іпотеки на випадок настання таких страхових подій: пожежі, задимлення (у результаті пожежі), затоплення, вибуху газу (пари використанні газу), удару блискавки, стихійних явищ (урагану, вихру, бурі, смерчу, граду, зливи, тиску снігового покриву), протиправних дій третіх осіб (навмисного ушкодження або знищення застрахованого майна, актів вандалізму при здійсненні в застрахованому приміщенні крадіжки зі зломом або пограбування), падіння на застраховане майно пілотованих літаючих об`єктів та їх уламків або вантажу, наїзду наземних транспортних засобів. Відповідно до пункту 4.1.1 договору достроковим повним погашенням вважається повернення позичальником суми кредиту та нарахованих процентів за його користування в повному обсязі на дату погашення до настання кінцевого терміну погашення за цим договором. Позичальник може здійснювати дострокове повне погашення в будь-який час, але за умови письмового попередження кредитора про намір здійснити таке дострокове повне погашення не менше, ніж за три робочих дня до дати погашення. При цьому, якщо дострокове повне погашення кредиту здійснюється протягом перших 24 місяців строку до цього договору, позичальник сплачує кредитору комерційну винагороду у розмірі трьох процентів від суми, вказаної у пункті 1.1 цього договору, при цьому така комісія має бути сплачена у гривні. У разі, якщо кредит надано в іноземній валюті, така комісія розраховується як гривневий еквівалент за курсом Національного банку України на дату сплати цієї комісії кредитору. Строк сплати такої винагороди одночасно з достроковим погашенням кредиту. Пунктом 9.8 договору визначено, що позичальник у день надання йому кредиту за договором сплачує кредитору плату за ініціювання кредиту в розмірі 2 900 доларів США. Укладенням цього договору позичальник доручає кредитору в порядку договірного списання здійснити списання суми такої плати з поточного рахунку позичальника, відкритого у кредитора, у відповідній валюті та наступне її перерахування на відповідний рахунок кредитора. Відповідно до пункту 8.5 договору позичальник підтвердив, що погоджується отримувати від кредитора (його уповноважених осіб) інформацію про факти невиконання позичальником свої зобов`язань за цим договором, про розмір існуючої заборгованості за цим договором, про строки та умови погашення такої заборгованості, про зміну умов обслуговування клієнтів кредитора та нові послуги кредитора тощо, розуміє наслідки настання валютних ризиків за кредитом в іноземній валюті, до укладення цього договору був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування та орієнтовану вартість кредиту у кредитора. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З огляду на наведене, суд вважає доведеними твердження позивача про те, що під час укладання кредитного договору банком було надано позичальнику всю необхідну інформацію, зокрема, про форми кредитування, розмір орієнтованої сукупної вартості кредиту, варіанти його погашення, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги. Водночас, доводи відповідача щодо невідповідності укладеного договору положенням Закону України «Про захист справ споживачів», а також введення її банком в оману при укладенні такого договору суд визнає недоведеними, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження таких своїх доводів відповідачем до суду не подано. Із наявного в матеріалах справи кредитного договору №003-2008-959 від 31.03.2008 вбачається, що відповідно до умов такого договору позичальник зобов`язалася своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені даним договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідно даного договору. Сплата позичальником заборгованості по кредиту здійснюється відповідно до графіку погашення заборгованості (Додаток № 5), який є невід`ємною частиною договору. Судом також з`ясовано, що банк виконав зобов`язання, передбачені кредитним договором, та надав відповідачці [PERSON] кредитні кошти, шляхом банківського переказу на її рахунок № [NUMBER] , що підтверджується меморіальним ордером та випискою по рахунку. Проте відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором не виконувала, у зв`язку з чим станом 28.08.2019 у неї утворилася заборгованість у загальному розмірі 84 545,75 доларів США, із яких: 5 537,52 доларів США - прострочена заборгованість по кредиту; 71 295,17 доларів США - сума дострокового стягнення кредиту; 6 881,39 доларів США - заборгованість за відсотками; 831,67 доларів США - заборгованість за підвищеними відсотками. Вказаний розмір заборгованості наведений у розрахунку позивача та приймається судом до уваги як такий, що не спростований відповідачем. Матеріалами справи також підтверджується, що з метою врегулювання досудового спору позивач звертався до відповідача з вимогою від 23.04.2019 за №7222 про погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 80 571,36 доларів США. Факт направлення позивачем вказаної досудової вимоги відповідачу підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення, із якого вбачається, що така вимога була особисто отримана відповідачем [PERSON] 10.05.2019. З огляду на наведене, суд відхиляє наведені відповідачем доводи про те, що будь якої вимоги про дострокове погашення кредиту від позивача вона не отримувала, а також приймає до уваги доводи позивача у цій частині. Надаючи правову оцінку установленим обставинам справи, суд виходить з такого. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Аналізуючи вищенаведені положення законодавства, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та вбачає наявність достатніх підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором №003-2008-959 від 31.03.2008. Встановлюючи розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд також керується наступним. В ході судового розгляду даної справи позивачем було подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, яка утворилася станом на 20.07.2022 та складає 108 580,85 доларів США, у тому числі: 29 764,17 доларів США - прострочена заборгованість по кредиту; 47 068,52 доларів США - сума дострокового стягнення кредиту; 29 338,44 доларів США - заборгованість за відсотками; 2 409,72 доларів США - заборгованість за підвищеними відсотками. Вирішуючи обґрунтованість таких позовних вимог, суд враховує, що з дати звернення позивача до суду із даним позовом пройшло вже більше трьох років, жодних платежів на виконання своїх зобов`язань за кредитним договором №003-2008-959 від 31.03.2008 відповідач за цей час не здійснювала, у зв`язку з чим її заборгованість перед позивачем значно збільшилася. Сумнівів щодо правильності розрахунків позивача у суду немає. При цьому, суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду щодо виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, викладений у постанові від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц, згідно з яким як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046, частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме в тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Крім того, суд бере до уваги рішення Другого сенату Конституційного суду України від 22.06.2022 № 6-р(ІІ)/2022 (справа № 3-188/220(455/20)) за скаргою АТ «Державний ощадний банк України» щодо відповідності Конституції України припису першого речення частини першої статті 1050 Цивільного кодексу України, де суд дійшов висновку, що застосування припису першого речення частини першої статті 1050 Кодексу як такого, що його скеровано на надання кредитодавцеві права на отримання трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних втрат як заходів цивільної відповідальності за неналежне виконання позичальником грошових зобов`язань, не може впливати на право кредитодавця на отримання процентів як плати за користування кредитом, тобто на право вимагати від боржника виконання зобов`язань за кредитним договором у натурі. Таким чином, у підсумку Рішенням Конституційного Суду України установлено, що в аспекті порушених у конституційній скарзі питань припис першого речення частини першої статті 1050 Кодексу не обмежує права банку на отримання процентів як плати за користування кредитом, не спричиняє негативних наслідків для права банку на ведення підприємницької діяльності, а тому є таким, що відповідає Конституції України (є конституційним). Також суд приймає до уваги висновок Верховного Суду, наведений у постанові від 18.04.2018 у справі №541/2257/15-ц, відповідно до якого істотна зміна становища щодо виконання боргових зобов`язань за кредитним договором унаслідок підвищення курсу іноземної валюти не є підставою вважати умови кредитного договору несправедливими у розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та для визнання спірного договору недійсним, оскільки зазначене стосується обох сторін договору й позичальник мав можливість, виходячи з динаміки зміни курсу валют з часу введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні до іноземної валюти, а також - отримати кредит у національній валюті. Як вбачається із умов кредитного договору №003-2008-959 від 31.03.2008, в пункті 1.1.1 сторони погодили, що за користування кредитними коштами понад встановлений строк (або термін погашення) нараховується процентна ставка в розмірі 37,35 % річних (підвищена процентна ставка). Таким чином, із урахуванням вказаних умов кредитного договору та змісту зазначених правових норм, суд дійшов висновку про те, що укладаючи 31.03.2008 кредитний договір в іноземній валюті та беручи на себе певні зобов`язання, сторони чітко усвідомлювали, що курс національної валюти відносно долара США не є незмінним та існує підвищений валютний ризик за таким кредитом. При цьому суд також виходить із того, що відповідач не надала до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження її доводів, наведених в заперечення позову про те, що кредитний договір нею був укладений під впливом обману. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з приписами статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Підсумовуючи вищенаведене, враховуючи принципи змагальності та диспозитивності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог у повному обсязі та наявність підстав для стягнення з відповідача [PERSON] , як позичальника за кредитним договором №033-2008-959 від 31.03.2008, на користь АТ «Універсал Банк» заборгованості у загальному розмірі 108 580,85 доларів США, у тому числі: простроченої заборгованості по кредиту у розмірі 29 764,17 доларів США; суми дострокового стягнення кредиту у розмірі 47 068,52 доларів США; відсотків за договором у розмірі 29 338,44 доларів США; підвищених відсотків у розмірі 2 409,72 долари США. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у загальному розмірі 45 700,04 грн., що включають суми судового збору, сплаченого за подання позовної зави та заяви про забезпечення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved