Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

31.10.2022 представник позивача, за довіреністю у\~ справі - Миц Ірина Володимирівна, звернулася до суду з даним позовом, шляхом направлення позовної заяви через підсистему «Електронний суд», мотивуючи тим, що ПрАТ «СГ «ТАС» було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО 6062481 (Поліс), забезпеченим ТЗ за Полісом є Mercedes-Benz Vito, д.н.з. [NUMBER] . 12.10.2019 о 08 год. 55 хв. по б-р Олександрійському в м. Біла Церква, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого ТЗ Mercedes-Benz Vito, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та ТЗ ВАЗ, д.н.з. [NUMBER] . В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено ТЗ Mercedes-Benz Vito, д.н.з. [NUMBER] . Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.12.2019 року (справа № 357/12226/19) відповідача було визнано винним у вчиненні зазначеного ДТП. Враховуючи наявність Полісу, представник власника пошкодженого ТЗ Mercedes Benz Vito, д.н.з. [NUMBER] звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» з повідомленням про ДТП. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ Mercedes Benz Vito, д.н.з. [NUMBER] було проведено його огляд, про що складено акт огляду ТЗ (дефектна відомість) та ремонтну калькуляцію №20831_40, відповідно до якої вартість ремонту пошкодженого ТЗ складає 39 667,08 грн. Внаслідок цього позивачем, на підставі заяви представника власника пошкодженого ТЗ, про страхове відшкодування та зібраних документів, було складено Страховий акт № 04254/40/919 на суму 27492,00 грн., та яку виплачено в якості страхового відшкодування. Відповідно до абзацу «в» пп.38.1.1. п.38.1. ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» «Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він, зокрема, після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.12.2019 року (справа № 357/12226/19), встановлено, що відповідач залишив місце ДТП, а тому, він зобов`язаний відшкодувати позивачу шкоду в порядку регресу в розмірі 27492,00 грн. Також, повідомляє, що досудове врегулювання проводилося шляхом направлення претензії простим листом, але залишилося без виконання. Тому, просила стягнути з відповідача на користь ПрАТ «Страхова група «ТАС» 27492,00 грн. матеріальної шкоди в порядку регресу та судові витрати на оплату судового збору у розмірі 2481,00 грн. 02.12.2022, після усунення позивачем недоліків позову, судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 02.02.2023 судом постановлено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», за довіреністю у справі Миц Ірина Володимирівна, в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, 13.02.20.23 подала до суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити у відсутності представника позивача за наявними у справі доказами, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяви з процесуальних питань до суду не подав. На підставі ст. 280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може\~ ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Судом\~ встановлено, що 12 жовтня 2019 року о 08 год. 50 хв., по бульвару Олександрійському в м. Біла Церква [PERSON] керуючи автомобілем Mercedes-Benz, д.н.з. [NUMBER] , в залежності від швидкості руху, не вірно вибрав безпечну дистанцію, що призвело до зіткнення з автомобілем ВАЗ д.н.з. [NUMBER] , який зупинився попереду. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки. Своїми діями [PERSON] порушив п.п. 2.3б; 12.1; 13.1 Правил дорожнього руху України, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Також, встановлено, що 12 жовтня 2019 року о 08 год. 55 хв. по бульвару Олександрійському в м. Біла Церква [PERSON] , керуючи автомобілем Mercedes-Benz, д.н.з. [NUMBER] , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце пригоди. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 2.10а Правил дорожнього руху України. Зазначена дорожньо-транспортна пригода відбулась за участю автомобіля маркиВАЗ 21112, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля марки Mercedes-Benz, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що також підтверджується довідкою НПУ№3019286617248756 про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 6-12). 09.12.2019 постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, яка набрала законної сили 19.12.2019 (а.с. 30-32), відповідача - [PERSON] визнано винуватим у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 122-4 КУпАП та ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді громадських робіт на строк 40 (сорок) годин, що підтверджується постановою від 09.12.2019 справа №357/12226/19, 3/357/4860/19. Відповідно до ч. ч. 4 - 6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З матеріалів справи вбачається, що ДТП сталася з вини відповідача, постанова про визнання [PERSON] винним у вчиненні правопорушення, передбачених ст. 122-4 КУпАП та ст. 124 КУпАП набрала законної сили, а отже відповідач, відповідно до положень ст.1188 ЦК України, зобов`язаний відшкодувати збитки спричинені внаслідок пошкодження автомобіля ВАЗ 21112, державний номер [NUMBER] . 22.08.2019 між ПрАТ «Страхова група «ТАС» та [PERSON] (власником ТЗ) було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс №АО/6062481 (а.с. 29), згідно якого 22.08.2019 було застраховано автомобіль Mercedes-Benz, д.н.з. [NUMBER] , страхова сума визначена в розмірі 100 000,00 гривень, франшиза 0,00 гривень. Судом встановлено, що автомобіль ВАЗ 21112, державний номерний знак [NUMBER] , належить [PERSON] , переданий у володіння, користування та розпорядження [PERSON] , згідно довіреності від 29.10.2019, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, копією довіреності (а.с. 15-16, 27, 28), та даним автомобілем 12 жовтня 2019 року керував [PERSON] . 25.10.2019 представник потерпілого повідомив страхову компанію ПрАТ «Страхова група «ТАС» про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 12.10.2019 побульвару Олександрійському в м. Біла Церква, під час якої автомобіль ВАЗ 21112, державний номер [NUMBER] , під його керуванням отримав механічні пошкодження (а.с. 17-18) та 30.10.2019 подав заяву про виплату страхового відшкодування згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс №АО/6062481, чинного на дату ДТП (а.с. 13). Згідно умов договору страхування, матеріальний збиток, визначений на підставі актів огляду транспортного засобу, ремонтної калькуляції, заяви-погодження з розміром матеріального збитку (а.с. 20-21, 22-26), та завданий власнику транспортного засобу ВАЗ 21112, державний номер [NUMBER] матеріальний збиток, в результаті його пошкодження при ДТП, складає -27492,00 грн. Також, відповідно до умов договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, враховуючи ремонтну калькуляцію та заяву-погодження з розміром матеріального збитку від 30.10.2019, розмір франшизи (0,00 грн.) та на підставі страхового акту №04254/40/9/9 від 31.10.2019, розрахунку суми страхового відшкодування від 31.10.2019 (а.с. 14, 33, 34) ПрАТ «Страхова група «ТАС» здійснила виплату страхового відшкодування [PERSON] ( [NUMBER] ) на к/р [NUMBER] в розмірі 27492,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №58167 від 04.11.2019 (а.с.19). Відповідно до ст.36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Тобто, враховуючи вищезазначене, ПрАТ «Страхова група «ТАС» визнало зазначене ДТП страховим випадком, виплатило кошти власнику пошкодженого автомобіля та звернулось до суду з вказаним позовом з вимогами щодо відшкодування за рахунок відповідача в порядку регресу виплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 27492,00 грн. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору, оренди, довіреності тощо). Згідно із ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Як передбаченоп. 38.1, п.п (в) 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Оскільки, відповідач, будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце пригоди, що підтверджується постановою (а.с. 30-32), а позивач виплативши на користь [PERSON] спричинену пошкодженням належного йому автомобілю шкоду, згідно платіжного доручення №58167 від 04.11.2019, останній набув право регресу до відповідача, з вини якого сталася вищевказана ДТП. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги /регресу/ до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Аналізуючи зазначені норми, суд приходить до висновку про стягнення спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 27492,00 грн в порядку регресу з відповідача, який на момент ДТП керував автомобілем, залишив місце пригоди та своїми діями завдав матеріальних збитків власнику транспортного засобу ВАЗ 21112, державний номер [NUMBER] . Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення в повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» за рахунок відповідача підлягають відшкодуванню на користь позивача, понесені ним судові витрати, а саме сплачений\~ судовий збір в сумі 2481,00 грн. згідно платіжного доручення №4800 від 19.10.2022 (а.с. 37).

Outcome: approved