Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

У вересні 2022 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що від шлюбу з відповідачем [INFO] в них народилася дочка [PERSON] . Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 23.03.2017 року шлюб між ними розірвано та, починаючи з кінця 2015 року відповідач фактично усунувся від виховання та спілкування з дитиною, жодного разу не поцікавився долею дитини, її здоров`ям та захопленнями, не бере участі в її вихованні, не забезпечує її матеріально, не піклується про неї. Відповідач виїхав на проживання в Болгарію та лише кілька разів зустрічався з дочкою, інколи спілкується з дочкою за допомогою менеджера Viber. Позивач в судове засідання не з`явилися, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, вказавши про підтримання позову та відсутність заперечень проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за останнім відомим позивачу місцем проживання та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причин неявки до суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не направив. Представник третьої особи, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою з проханням проводити розгляд справи за його відсутності, надавши висновок виконавчого комітету Житомирської міської ради, затверджений рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради № 55 від 18.01.2023 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача відносно його дочки [PERSON] , [INFO] . Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи згідно статей 280-282 ЦПК України та на підставі наявних у суду матеріалів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що від шлюбу між сторонами, який було розірвано рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 23.03.2017 року в справі № 295/1657/17, вони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , підтвердженням чому є копія рішення суду та копія свідоцтва про народження дитини. За інформацією з довідки про реєстрацію місця проживання особи Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради від 09.09.2019 року № 10-14/21823 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , де також зареєстроване місце проживання позивача згідно її паспорту. Відповідно до довідки Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 28 м. Житомира ім.. гетьмана І. Виговського від 12.09.2022 року [PERSON] дійсно наачається в 5Б класі. Мати дитини [PERSON] займається вихованням дочки, спілкується з вчителями, відвідує батьківські збори. Висновком виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування Житомирської міської ради, затвердженим рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради № 55 від 18.01.2023 року, визначено доцільним позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] з урахуванням того, що [PERSON] одноосібно забезпечує дитину всім необхідним, витрати на утримання дитини взяла на себе, з батька дитини аліменти на утримання дочки не стягувала. [PERSON] не бере участі в утриманні дитини, будь-якої допомоги дитині не надає, участі в життті дочки не бере, жодним чином не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не цікавиться її вихованням, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, втратив з дочкою родинний зв`язок. Підстави позбавлення батьківських прав визначені статтею 164 СК України, до яких віднесено, зокрема, ухилення батьками від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тобто, таке ухилення має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. У пункті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері. Згідно з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 року в справі № 631/2406/15-ц зроблено висновок щодо застосування п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України і вказано, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Із досліджених судом доказів встановлено, що відповідач свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків з виховання дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, матеріально її не забезпечує. Тому, враховуючи інтереси малолітньої дитини, суд дійшов висновку про наявність підстав відповідно до ст. 164 СК України для позбавлення батьківських прав відповідача. При вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами суд керується ч. 2 ст. 141 ЦПК України та покладає на відповідача судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем, що підтверджено документально.

Outcome: approved