Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-08 00:00:00

У грудні 2022 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить визнати її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] , оскільки відповідач не проживає у ньому з липня 2002 року без поважних причин. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 січня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подала. Позивач у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи по суті сповіщалась завчасно і належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Треті особи у судове засідання не з`явились, надіслали до суду письмові пояснення, в яких просили справу розглянути без їх участі та задовольнити позовні вимоги. У своїх письмових поясненнях треті особи зазначили, що [PERSON] , яка є племінницею позивача, зареєстрована у квартирі [ADDRESS] , але не проживає і не проживала в ній більше 20 останніх років. Жодних її речей у квартирі не має і ніколи не було. У 2002 році [PERSON] виїхала на заробітки до російської федерації, точна адреса її місця проживання невідома, зв`язку з нею вони не підтримують. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що позивач є наймачем квартири [ADDRESS] . Як вбачається з копії довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради № 10043 від 30.08.2022, у даній квартирі, крім позивача, зареєстровані також [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). У позовній заяві вказано, що відповідач, яка є племінницею позивача, не проживає за місцем своєї реєстрації з липня 2002 року після того, як виїхала на заробітки до російської федерації. Крім того, [PERSON] участі у витратах на утримання житла не приймає, її особистих речей у квартирі немає, перешкод у користуванні жилим приміщенням ані позивач, ані члени її сім`ї не вчиняють, зв`язку з відповідачем вони не підтримують. Згідно акту від 27 вересня 2022 року, складеного та підписаного майстром дільниці по благоустрою та експлуатації житлового фонду Комунального підприємства «ЖЕК-13» Чернігівської міської ради Охріменко Н.О. та мешканцями будинку [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не проживає за місцем своєї реєстрації за адресою: [ADDRESS] з липня 2002 року (а.с. 8). Відповідно до інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 23.01.2023, відомостей щодо перетинання державного кордону України [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , в період з 23.01.2018 по 23.01.2022 в базі не виявлено (а.с. 38). Статтею 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності без поважних причин наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. За таких обставин, вимоги позивача про визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням з підстав, передбачених ст. 71, 72 Житлового кодексу Української РСР, підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved