Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

Вінницький обласний центр зайнятості (далі-позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі-відповідач) про стягнення нарахованої допомоги по безробіттю розмірі 66864,29гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач була зареєстрована в Чернівецькій районній філії Вінницького обласного центру зайнятості, як особа, що шукає роботу з 04.10.2021 по 29.06.2022. На підставі поданих документів відповідачу 04.10.2021 надано статус безробітної та призначено виплату по безробіттю як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу, а з 29.06.2022 припинено виплату у зв`язку із дворазовою відмовою від пропонування підходящої роботи відповідно до п.14 ч.1 ст.31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування на випадок безробіття». За період перебування на обліку в службі зайнятості з 04.10.2021 по 29.06.22 відповідач отримала 66864,29гривень. 01.09.2022 до позивача надійшов лист від ГУ ПФУ у Вінницькій області, яким повідомлено, що відповідач перебуває в них на обліку та отримує пенсію за вислугу років з 26.12.2014 по 05.01.2015 та поновлена з 07.09.2021 року. Таким чином, неповідомлення відповідачем службу зайнятості про факт призначення пенсії за вислугу років з 26.12.2014 призвело до безпідставного отримання допомоги по безробіттю в період з 04.10.2021 року по 29.06.2022 рік. Відповідно до ст.ст. 34, 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування на випадок безробіття» позивачем видано наказ від 23.09.2022 року №09 «Про повернення незаконно виплачених коштів за результатами розслідування обґрунтованості виплат матеріального забезпечення». Позивач наголошує, що саме факт призначення, а не отримання пенсії впливає на надання статусу безробітного, а особа має право отримати статус безробітного лише, якщо вона є особою працездатного віку до призначення пенсії, зокрема на пільгових умовах. Відповідач подаючи заяву про надання статусу безробітної підтверджувала, що пенсію їй не призначено, а також, що вона ознайомлена з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю. Однак, станом на день подання позовної заяви відповідач кошти в добровільному порядку не повернула. Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою Чернівецького районного суду Вінницької області від 19.12.2022 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін; запропоновано відповідачу протягом п"ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позов з доказами, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.41). Розгляд справи неодноразово відкладався на підставі клопотань представника відповідача (а.с.45, 49, 54). 21.02.2023 року представником відповідача Гримайло К.Л., яка діє на підставі ордера серія АВ№1060537 від 23.01.2023, подано заяву/клопотання у якій вказує про необґрунтованість позову та просить у такому відмовити. Також до вказаної заяви/клопотання долучено додаткові докази (а.с. 64-74). 01.03.2023 року директором Чернівецької районної філії Вінницького обласного центру зайнятості, яка діє на підставі довіреності від 02.01.2023 №15-13/41-23, подано уточнення до позовної заяви в частині зміни банківських реквізитів Вінницького обласного центру зайнятості. Ухвалою суду від 22.02.2023 розгляд справи відкладено та задоволено клопотання представника відповідача - адвоката Гримайло К.Л. про її участь в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв"язку з Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області. Представник позивача Лунгу Олександр Миколайович, який діє на підставі довіреності від 10.01.2023 №15-08/164-23, в судовому засіданні 02.03.2023 позовні вимоги підтримав, просив суд позов задоволити з підстав, зазначених в позовній заяві. Представник відповідача - адвокат Гримайло Катерина Леонідівна, яка діє на підставі ордеру від 23.01.2023 серія АВ №1060537, в судовому засіданні позовні вимоги заперечила з підстав, що станом на момент звернення із заявою про надання статусу безробітньої та в період перебування на обліку в центрі зайнятості як безробітня, відповідач надала правдиві відомості, оскільки за вказаний період їй пенсія не виплачувалась, із заявою до Пенсійного фонду про виплату пенсії відповідач звернулась лише 04.07.2022 року, тобто після припинення їй соціальних виплат як безробітній особі. Також зазначила, що при поданні заяви від 04.10.2021 року відповідачем було надано трудову книжку, відповідно до якої в записі під №3 міститься інформація «25.12.2014 року звільнена за власним бажанням у зв"язку із виходом на пенсію за вислугою років», відтак, при наданні [PERSON] статусу безробітної, органам центру зайнятості було відомо про факт призначення їй пенсії за вислугу років. Відтак, з посиланням на ст.1215 ЦК України та правові висновки Верховного Суду у постановах від 03.09.2018 у справі №127/3669/17 та від 22.05.2019 у справі №127/3659/17, в позові просить відмовити, оскільки матеріалами справи не доведено недобросовісності з боку відповідача. При цьому, представник позивача просила суд взяти до уваги докази, долучені до заяви/клопотання від 21.02.2023 року. Представник позивача заперечив щодо доручення таких доказів до матеріалів справи, зазначивши, що представником відповідача такі докази на адресу позивача не надіслані, позивачем не отримані, тобто долучені до матеріалів справи з порушенням порядку, встановленим ЦПК України. Суд протокольною ухвалою від 02.03.2023 не прийняв до уваги докази, долучені представником відповідача до заяви від 21.02.2023 року (а.с.64-74), оскільки такі докази подані з порушенням строків, встановлених ухвалою суду від 19.12.2022 року (15 днів з моменту отримання ухвали суду) та вимог ч.7 ст.178 ЦПК України, без зазначення поважності неподання таких доказів у встановлений судом строк з причин, що не залежали від особи, яка їх подала. При цьому судом встановлено, що ухвала суду від 19.12.2022 отримана відповідачем 29.12.2022 року (а.с.43). Окрім того, матеріали справи не містять доказів направлення таких доказів позивачу і позивач заперечує факт надіслання відповідачем та отримання позивачем таких доказів, відтак, суд прийшов до висновку, що такі докази подані суду з порушенням ст.ст.83, 178, 180 ЦПК України, якими регламентується строк та порядок подання відзиву та заперечення з доказами. Суд, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши зібрані докази, встановив наступне. 04.10.2021 [PERSON] подала Чернівецької районної філії Вінницького обласного центру зайнятості заяви: про надання статусу безробітного та про призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю, у яких просить надати їй статус безробітного та призначити їй виплату допомоги по безробіттю в розмірі передбаченого Законом України «Про загальнообов`язкове державне страхування на випадок безробіття» (а.с.8, 10). У заяві про надання статусу безробітного від 04.10.2021 відповідач поінформувала, що, зокрема, пенсію на пільгових умовах та за вислугу років їй не призначено. У Пам"ятці від 04.10.2021 року [PERSON] зобов"язалась інформувати центр зайнятості про всі умови та обставини, що впливають на порядок виплати допомоги по безробіттю, зокрема, про призначення пенсії на пільгових умовах та за вислугу років (а.с.9). 12.10.2021 [PERSON] підписала Індивідуальний план працевлаштування безробітного № 022421101200001 та була ознайомлена з Правами та обов`язками зареєстрованих безробітніх. Пунктом п.4.2.7 Плану працевлаштування безробітного та п.п.3 п.2 Прав та обов"язків встановлено її обов"язок інформувати центр зайнятості про обставини, що впливають на припинення реєстрації безробітного, у разі необхідності та відповідно до законодавства повертати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг, що передбачено ч.3 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування на випадок безробіття» (а.с. 11-12). Згідно персональної картки №022421100400010 [PERSON] надано статус безробітного 04.10.2021 року та припинено такий статус 29.06.2022 (а.с.7). Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 26.08.2022 року, який отримано Чернівецькою районною філією Вінницького обласного центру зайнятості 01.09.2022 року, повідомлено центр зайнятості про факт перебування [PERSON] на обліку і отримання пенсії за вислугу років. Пенсія [PERSON] була призначена згідно ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 26.12.2014 року по 05.01.2015 рік та поновлена з 07.09.2021 року (а.с. 18). Згідно акту №11 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування на випадок безробіття» від 20.09.2022 року, проведеного Чернівецькою районною філією Вінницького обласного центру зайнятості, виявлено порушення ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування на випадок безробіття», а саме отримання пенсії за вислугу років відповідачем в період статусу безробітного; зобов"язано [PERSON] повернути всю виплачену суму допомоги по безробіттю, яка нарахована за період з 04.10.2021 по 29.06.2022 (а.с.13-15). Вінницьким обласним центром листом від 22.09.2022 №07-50/3032-22 поінформовано Чернівецьку філію, що сума допомоги по безробіттю [PERSON] , що підлягають поверненню за період з 04.10.2021 по 29.06.2022 роки становить 66864,29 грн., в тому числі за 2021 рік - 30098,79 грн., та за 2022 рік - 36765,50 гривень (а.с. 16). Наказом Чернівецької районної філії Вінницького обласного центру зайнятості від 23.09.2022 №9 «Про повернення незаконно виплачених коштів за результатами розслідування обґрунтованості виплати матеріального забезпечення» зобов`язано вжити заходів щодо повернення [PERSON] коштів у сумі 66864,29грн. із зазначенням відповідних реквізитів (а.с. 17). Окрім того, матеріали справи містять витяг із наказів про прийняті Чернівецькою районною філією Вінницького обласного центру зайнятості рішення по [PERSON] : про надання статусу безробітного від 04.10.2021, про призначення допомоги по безробіттю та про початок виплати допомоги по безробіттю від 04.10.2021, про припинення виплати допомоги по безробіттю та про припинення реєстрації безробітних від 29.06.2022, про повернення коштів у встановленому порядку від 23.09.2022 року (а.с.19). Направлені на адресу [PERSON] до виконання копія наказу №9 від 23.09.2022 року та копія акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення №11 від 20.09.2022 року, які отримані [PERSON] 29.09.2022 року (а.с.20-21), залишені без відповіді та задоволення, що стало підставою для звернення із позовом про стягнення суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг в розмірі 66864,29грн. в судовому порядку. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до з п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Статтею 1 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що безробітним є особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи; загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Як визначено в п.1 ч.1 ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» статус безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема за віком, на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначені правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття. Згідно з ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Судом було встановлено, що відповідач була зареєстрована в Чернівецькій районній філії Вінницького обласного центру зайнятості, як особа, що шукає роботу з 04.10.2021 по 29.06.2022 року. Зокрема, 04.10.2021 на підставі поданих [PERSON] документів, відповідачу надано статус безробітної та призначено виплату по безробіттю як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу. Окрім того, матеріалами справи підтверджується, що заявою від 04.10.21 року про надання їй статусу безробітного відповідач підтвердила обставину, що їй не призначалась пенсія на пільгових умовах та за вислугу років (а.с.8). Також відповідач була ознайомлена з пам"яткою від 04.10.2021, відповідно до якої вона зобов"язалась у встановлені строки подавати інформацію про призначення їй пенсії на пільгових умовах чи за вислугу років (а.с.9). Індивідуальним планом працевлаштування безробітного від 12.10.2021 та Правами та обов`язками зареєстрованого безробітного від 12.10.2021, проставивши свій підпис на зазначених документах, відповідач зобов"язалась інформувати центр зайнятості про обставини, що впливають на виплату матеріального забезпечення, надання соціальних послуг та припинення реєстрації, а також у разі необхідності та відповідно до законодавства повертати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг, що передбачено ч.3 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування на випадок безробіття» (а.с.11-12). Разом з тим, як вбачається з листа ГУ ПФУ у Вінницькій області від 26.08.2022, [PERSON] перебувала на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області та отримувала пенсію за вислугу років, зокрема, пенсія відповідачу призначена з 26.12.2014 по 05.01.2015 та поновлена 07.09.2021 року (а.с.18). Вказаним листом додатково повідомлено, що згідно п.4 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія за вислугу років призначається та виплачується при звільненні з роботи, яка дає право на таку пенсію. Відповідно до ч.3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення», відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Тобто, на момент звернення відповідача із заявами про надання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю 04.10.2021 року відповідач подала недостовірні відомості та не повідомила про факт призначення їй пенсії за вислугу років. При цьому суд зазначає, що саме факт призначення пенсії за вислугу років впливає на надання статусу безробітного, а тому факт призначення особі пенсії, зокрема, за вислугу років, позбавляє її вподальшому права на отримання статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю. Така правова позиції я міститься у постанові Верховного Суду від 26.09.2018 у справі №545/164/17-ц. Таким чином, неповідомлення відповідачем службу зайнятості про факт призначення пенсії за вислугу років з 26.12.2014 та поновлення з 07.09.2021 призвело до безпідставного отримання допомоги по безробіттю в період з 04.10.2021 по 29.06.2022 роки. З огляду на викладене судом не беруться до уваги доводи представника відповідача про те, що на момент отримання статусу безробітного та перебування на обліку як безробітня відповідач до Пенсійного фонду із відповідними заявами про виплату їй пенсії за вислугу років не зверталась, і за період з 04.10.2021 по 29.06.2022 року пенсії за вислугу років не отримувала, а отримала таку пенсію вже після припинення статусу безробітного. Разом з цим, представник відповідача не заперечила той факт, що виплата пенсії за вислугу років відповідачу проведена Пенсійним фондом за період з 07.09.2021 року по 30.06.2022 року, тобто за період, який вона отримувала допомогу по безробіттю. Твердження представника відповідача про те, що при поданні заяви від 04.10.2021 року відповідачем було надано трудову книжку, відповідно до якої в записі під №3 міститься інформація «25.12.2014 року звільнена за власним бажанням у зв"язку із виходом на пенсію за вислугою років», відтак, при наданні [PERSON] статусу безробітної, органам центру зайнятості було відомо про факт призначення їй пенсії за вислугу років, не заслуговують на увагу, оскільки запис в трудовій книжці про звільнення у зв"язку із виходом на пенсію підтверджує лише факт звільнення та причину такого звільнення, однак, не підтверджує самого факту призначення пенсії, оскільки призначення пенсії відбувається вже після звільнення особи на підставі рішення відповідного компетентного органу. Посилання представника відповідача на правові висновки Верховного Суду у постановах від 03.09.2018 у справі №127/3669/17 та від 22.05.2019 у справі №127/3659/17 суд вважає безпідставним, оскільки згідно вказаних постанов органами Пенсійного фонду було відмовлено особам у призначенні пенсії, зокрема, пільгової, відтак, особи отримували допомогу по безробіттю не перебуваючи на обліку в Пенсійному фонді, а лише за рішеннями судів набули статусу пенсіонера, відтак, на момент призначення та отримання допомоги по безробіттю діяли добросовісно. Разом з цим, під час розгляду даної справи не встановлено факту відмови Пенсійного фонду у виплаті пенсії за вислугу років [PERSON] , а поясненнями представника відповідача підтверджено, що відповідач до Пенсійного фонду після звільнення у 2021 році не зверталась, відтак, відмови у виплаті пенсії не отримувала, натомість підтвердила факт виплати відповідачу пенсії за період з 07.09.2021 по 30.06.2022роки. За відомостями позивача, сума допомоги по безробіттю [PERSON] , що підлягають поверненню за період з 04.10.2021 по 29.06.2022 роки становить 66864,29 грн., в тому числі за 2021 рік - 30098,79 грн., та за 2022 рік - 36765,50 гривень (а.с. 16). Доказів повернення відповідачем виплачених позивачем коштів матеріали справи не містять. Відповідно ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач, а на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи. Інших належних та допустимих доказів на противагу вищезазначених висновків суду відповідачем не надано та в ході судового розгляду не встановлено. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення з відповідача нараховану позивачем допомогу по безробіттю в сумі 66864,29 грн. на рахунки позивача, ґрунтується на нормах законодавства, а тому підлягає задоволенню. Суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору керується ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно з якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого платіжним дорученням №7851 від 01.12.2022 в сумі 2481гривень.

Outcome: approved