Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про стягнення безпідставно набутих коштів, в якому просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь [PERSON] безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 41 481,79 грн, інфляційні втрати за період жовтень 2021 - жовтень 2022 року в розмірі 11 508,11 грн, 3% річних за період з 16.09.2021 року по 21.11.2022 року в розмірі 1 472,89 грн, завдані збитки в розмірі 4 364,53 грн грн, а всього - 58 827,32 грн та судові витрати. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 04.09.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І. вчинено виконавчий напис № 590 про звернення стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в сумі 41 481, 79 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кошарського Олександра Володимировича про відкриття виконавчого провадження від 12.10.2020 року відкрито виконавче провадження ВП [NUMBER] з примусового виконання Виконавчого напису. Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 16.08.2021 року у справі № 761/34487/20 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Секістової Тетяни Іванівни, від 04 вересня 2020 року, під реєстровим №590, про звернення стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» 41 481,79 грн. За вищевказаних фактичних обставин, Позивач вважає, що з дати набуття рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 16.08.2021 року у справі № 761/34487/20 законної сили, у Відповідача виник обов`язок із повернення безпідставно набутих грошових коштів, примусово стягнутих з Позивача на підставі Виконавчого напису, який в подальшому було визнано таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 вересня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 07 березня 2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Позивач в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за наявними в ній матеріалами, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач, свого представника в судове засідання не направив, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, поважність причин неявки не повідомляли, відзив не надсилали. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). За таких обставин, з урахуванням положень ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд ухвалює проводити розгляд у заочному порядку за відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Щодо вимоги про стягнення безпідставно набутих коштів та стягнення процентів за користування коштами, судом встановлено наступне. Відповідно до матеріалів справи вбачається, що 04.09.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І. вчинено виконавчий напис № 590 про звернення стягнення з [PERSON] (далі - Позивач) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - Відповідач) заборгованості в сумі 41 481, 79 грн. (далі - Виконавчий напис). Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кошарського Олександра Володимировича про відкриття виконавчого провадження від 12.10.2020 року відкрито виконавче провадження ВП № [NUMBER] з примусового виконання Виконавчого напису про стягнення з Позивача 41 481 грн. 79 коп. 09 листопада 2020 року з банківського рахунку Позивача у АТ КБ «ПриватБанк» на рахунок приватного виконавця Кошарського О.В. було примусово стягнуто грошові кошти в сумі 45 846,32 грн., що підтверджується Меморіальним ордером № K110992158 від 09 листопада 2020 року, виданим АТ КБ «ПриватБанк». Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кошарського Олександра Володимировича про закінчення виконавчого провадження від 11.11.2020 року закінчено виконавче провадження [NUMBER] з виконання Виконавчого напису, у зв`язку із надходженням на рахунок приватного виконавця коштів, достатніх для погашення заборгованості у повному обсязі за виконавчим документом, а також для погашення витрат виконавчого провадження та основної винагороди приватного виконавця. Згідно Розпорядження приватного виконавця Кошарського О.В. № [NUMBER] від 11 листопада 2020 року, стягнуті з Позивача грошові кошти в сумі 45 846,32 грн. розподілені наступним чином: - 4 148,18 грн. - основна винагорода приватного виконавця; - 41 481,79 грн. - стягнуто на користь Відповідача; - 69 грн. - витрати за відкриття виконавчого провадження; - 147,35 грн. - витрати виконавчого провадження. Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 16.08.2021 року у справі № 761/34487/20 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Секістової Тетяни Іванівни, від 04 вересня 2020 року, під реєстровим № 590, про звернення стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» 41 481,79 грн. Вказане судове рішення набрало законної сили 16.09.2021 року. Крім того, частиною 2 статті 1214 ЦК України встановлено, що у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Тобто, якщо без достатньої правової підстави набуваються або зберігаються гроші (як готівкові, так і безготівкові), на них нараховується відсотки згідно зі статтею 536 ЦК України з того часу, коли набувач дізнався або повинен був дізнатися про безпідставність набуття та збереження грошових коштів. У разі стягнення безпідставно- набутих чи одержаних грошей нараховуються відсотки відповідно до ст. 536 ЦК України, що унеможливлює стягнення 3% річних від простроченої суми відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України (правова позиція, висловлена Верховним Судом України в постанові від 2 березня 2016 року у справі № 6-2491 цсі 5). Позивач вважає, що з Відповідача також підлягає стягненню понесенні Позивачем витрати виконавчого провадження [NUMBER] з примусового виконання Виконавчого напису в розмірі 4148,18 грн. основної винагороди приватного виконавця та 216,35 грн. витрат виконавчого провадження (69 грн. витрат за відкриття виконавчого провадження + 147,35 грн. витрат виконавчого провадження), як збитки, що завдані Позивачу, а також інфляційні витрати та 3% річних нараховані на неповернуту Відповідачем суму грошових коштів в розмірі 41 481,79 грн., починаючи з дня набрання рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 16.08.2021 року у справі № 761/34487/20 законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Суд зауважує, що загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2016 у справі №6-2978цс15 та від 03.06.2016 у справі №6-100цс15. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 21 січня 1999р. в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007р. в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011р. в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010р. в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994р. в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01 липня 2003р. в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008р. в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Mesrop Movsesyan проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес. В даному випадку, правовою підставою набуття ТОВ «Вердикт Капітал» коштів в розмірі 41 481,79 грн., став оспорюваний виконавчий напис нотаріуса № 590 від 04.09.2020 року. Тому вважається, що правова підстава для отримання TОВ «Вердикт Капітал» коштів в розмірі 41 481,79 грн. від позивача відпала і вказані кошти підлягають поверненню відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, як безпідставно одержані відповідачем. Загальна сума коштів в розмірі 4 364,53 грн., що складається з основної винагороди приватного виконавця в розмірі 4148,18 грн. та витрат виконавчого провадження в розмірі 216,35 грн., які були стягнуті з Позивача при примусовому виконанні Виконавчого напису, який був визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, за своєю суттю є збитками, яких зазнав Позивач. Ці збитки, які поніс Позивач, знаходяться в безпосередньому причинному зв?язку з діями Відповідача щодо примусового виконання Виконавчого напису, визнаного судом таким, що не підлягає виконанню, тому, підлягають відшкодуванню Позивачу за рахунок Відповідача. Починаючи з 16.09.2021 у Відповідача виник обов?язок повернути безпідставно набуті грошові кошти, а у Позивача виникло право нарахувати 3% річних та інфляційні втрати на суму отриманих та не повернутих Відповідачем коштів у сумі 41 481,79 грн. Всього сума 3% річних за період з 16.09.2021 року по 02.09.2022 року складає 1 200,13 грн. Всього сума інфляційних втрат за період жовтень 2021 - липень 2022 року складає 8 699,74 грн. З урахуванням вищенаведеного, а також того, що вказані розрахунки не було спростовано відповідачем, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню, а саме: з відповідача TOB «Вердикт Капітал» підлягають стягненню на користь позивача безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 41 481,79 грн, інфляційні втрати за період жовтень 2021 - жовтень 2022 року в розмірі 11 508,11 грн, 3% річних за період з 16.09.2021 року по 21.11.2022 року в розмірі 1 472,89 грн, завдані збитки в розмірі 4 364,53 грн грн, а всього - 58 827,32 грн. Щодо розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved