Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

30.08.2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.04.2019 року між [PERSON] як покупцем, та [PERSON] , укладено нотаріально посвідчений попередній договір про укладання договору купівлі-продажу квартири. На виконання вимог п. 1 Договору у строк до 31.03.2020 року [PERSON] зобов`язався передати у власність [PERSON] , з укладанням договору купівлі-продажу, а [PERSON] , зобов`явався прийняти та оплатити квартиру [ADDRESS] , загальною площею 44,9 кв.м. в багатоквартирному житловому будинку, збудованому на земельній ділянці площею 0,1005 га, кадастровий номер 3222486200:03:006:0031, що знаходиться у [ADDRESS] та підключеному до центральних комунікацій (водопостачання та водовідведення, електроенергії), у порядку та на умовах, передбачених відповідно цим та основним договором. Договором передбачено, що на підтвердження намірів сторін покупець передав, а продавець прийняв грошову суму в розмірі 538700 (п`ятсот тридцять вісім тисяч сімсот гривень 00 копійок, що еквівалентно 19 856 доларів США. Ціна продажу квартири складає 5388800 гривень що еквівалентно 19 860 доларів США. На теперішній час [PERSON] багатоповерховий будинок в [ADDRESS] не побудував, підключення до центральних комунікацій (водопостачання та водовідведення, електроенергії) не здійснив. Таким чином [PERSON] не виконав і не міг виконати взяті на себе зобов`язання, що визначені у попередньому договору від 20.04.2019 року. Відтак на переконання [PERSON] повинен повернути йому кошти, сплачені ним за попереднім договором від 20.04.2019 року, в розмірі 538700 (п`ятсот тридцять вісім тисяч сімсот гривень 00 копійок, що еквівалентно 19 856 доларів США основного боргу та відсотки за безпідставне користування його грошима. Також у строк, визначений п. 5 договору, [PERSON] не повернув позивачу суму авансу. Крім того позивач відзначає, що [PERSON] , не уклавши у визначений попереднім договором строк основний договір та не направивши жодних пропозицій щодо його укладення, порушив вимоги ст. 530 ЦК України, тобто згідно ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до умов договору [PERSON] повинен був повернути позивачу кошти протягом одного місяця у випадку не укладення основного договору. Основний договір, відповідно до умов попереднього договору, повинен був бути укладений не пізніше 31.03.2020 року. Враховуючи те, що відповідно до п. 3 попереднього договору сторони зобов`язалися укласти основний договір не пізніше 31.03.2020 року, а у випадку не укладення договору [PERSON] повинен повернути кошти протягом одного місяця. Після закінчення строку виконання договору і по теперішній час [PERSON] безпідставно користується грошима позивача. На підставі вище наведеного, позивач просив суд, стягнути з [PERSON] 538700 гривень боргу за Попереднім договором; стягнути з [PERSON] три проценти річних за боргом, які обчислюються з дня його виникнення до дня прийняття рішення у справі, і які станом на день подання цієї заяви складають 37703,61 гривень; стягнути з [PERSON] інфляційні витрати за боргом, які обчислюються з дня його виникнення до дня прийняття рішення у справі, і які станом на день подання цієї заяви складають 175077,50 гривень; стягнути з [PERSON] моральну шкоду у розмірі 20000 гривень, стягнути з [PERSON] судові витрати, пов`язані зі сплатою судових зборів, у розмірі 8211,01 гривень, що і є розрахунком суми судових витрат, які позивач поніс чи планує понести. 02.09.2022 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області постановлено відкрити провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Києво - Святошинського суду Київської області від 14.02.2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. У судове засідання 14.02.2023 учасники справи не з`явилися. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду невідомі. \~ \~ \~ \~Позивач у поданій позовній заяві просив суд провести розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За письмовою згодою позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.04.2019 року між [PERSON] як покупцем, та [PERSON] , укладено нотаріально посвідчений попередній договір про укладання договору купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Михальченко М.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1278. На виконання вимог п. 1 Договору у строк до 31.03.2020 року [PERSON] зобов`язався передати у власність [PERSON] , з укладанням договору купівлі-продажу, а [PERSON] , зобов`явався прийняти та оплатити квартиру [ADDRESS] , загальною площею 44,9 кв.м. в багатоквартирному житловому будинку, збудованому на земельній ділянці площею 0,1005 га, кадастровий номер 3222486200:03:006:0031, що знаходиться у [ADDRESS] та підключеному до центральних комунікацій (водопостачання та водовідведення, електроенергії), у порядку та на умовах, передбачених відповідно цим та основним договором. Договором передбачено, що на підтвердження намірів сторін покупець передав, а продавець прийняв грошову суму в розмірі 538700 (п`ятсот тридцять вісім тисяч сімсот гривень 00 копійок, що еквівалентно 19 856 доларів США. Ціна продажу квартири складає 5388800 гривень що еквівалентно 19 860 доларів США. На теперішній час [PERSON] багатоповерховий будинок в [ADDRESS] не побудував, підключення до центральних комунікацій (водопостачання та водовідведення, електроенергії) не здійснив. Сторони домовились, що у випадку відмови (ухилення) продавця від продажу квартири у строк, передбачений цим договором, продавець повинен повернути покупцю одержану від нього суму авансу в розмірі 538700 гривень, що еквівалентно 19856 доларів США, на протязі одного місяця. В строк, визначений попереднім договором, відповідач не виконав свої зобов`язання щодо передання квартири у власність позивача, з укладанням договору купівлі-продажу квартири. Також у строк, визначений п. 5 договору, [PERSON] не повернув позивачу суму авансу, що підтверджується наявними матеріалами справи та не спростовано відповідачем. Згідно вимог ст.\~526\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно вимог ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 2 ст.\~625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на викладене правовідносини, які виникли між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з повернення грошових коштів кредитору. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625\~ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. На підставі належним чином оцінених доказів поданих позивачем, встановивши наявність у відповідача [PERSON] перед позивачем боргу у розмірі 538 700 (п`ятсот тридцять вісім тисяч сімсот) гривень 00 копійок. Щодо стягнення індексу інфляції та 3% річних, суд зазначає, що суму заборгованості з урахуванням інфляції розраховано станом на останній день останнього місяця, за який опубліковано індекс інфляції, тобто станом на січень 2023. Розрахунок здійснюється за формулою ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ) ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ...... ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Останній період IIc (100,30 : 100) x (100,20 : 100) x (99,40 : 100) x (99,80 : 100) x (100,50 : 100) x (101,00 : 100) x (101,30 : 100) x (100,90 : 100) x (101,30 : 100) x (101,00 : 100) x (101,70 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,20 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) x (104,50 : 100) x (103,10 : 100) x (102,70 : 100) x (103,10 : 100) x (100,70 : 100) x (101,10 : 100) x (101,90 : 100) x (102,50 : 100) x (100,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,80 : 100) = 1.45221933 Інфляційне збільшення: 538 700,00 x 1.45221933 - 538 700,00 = 243 610,55 грн. Розраховується за формулою: [Проценти] = [Сума боргу] ? [Процентна ставка (%)] / 100% ? [Кількість днів] / [Кількість днів у році] Де: [Сума боргу] сума простроченого боргу; [Процентна ставка (%)] проценти річних; [Кількість днів] кількість днів прострочення зобов`язання; [Кількість днів у році] кількість днів у календарному році. Період розрахунку \~ \~ \~ \~ Кількість днів \~ \~ \~ \~Сума боргу \~ \~ \~ \~Процентна ставка \~ \~ \~ \~Проценти 01.05.2020 - 31.12.2020 \~ \~ \~ \~245 \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~538 700,00 \~ \~ \~ \~3,000% \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~10 818,16 01.01.2021 - 31.12.2021 \~ \~ \~ \~365 \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~538 700,00 \~ \~ \~ \~3,000% \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~16 161,00 01.01.2022 - 31.12.2022 \~ \~ \~ \~365 \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~538 700,00 \~ \~ \~ \~3,000% \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~16 161,00 01.01.2023 - 07.03.2023 \~ \~ \~ \~66 \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~538 700,00 \~ \~ \~ \~3,000% \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~2 922,26 Разом \~ \~ \~ \~1041 день, 3% річних складають 46 062,42 грн. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, в установлених частиною другою цієї статті. Згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При вирішенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди суд враховує, що позивачем не було надано доказів на підтвердження заподіяння їй душевних страждань неправомірними діями відповідача, не зазначено у чому саме вони полягали, не підтверджено їх обсяг та тривалість. По суті позивач обмежився наведеннями лише загальними фразами, без їх конкретизації, без зазначення в чому саме полягало порушення життєвого ритму, зазначення дій. Посилання на неможливість користуванням своїм майном протягом тривалого часу суд також оцінює критично, оскільки основний договір мав бути укладений до 31 березня 2020 року, а позов до суду надійшов 30 серпня 2022 року. Сам по собі факт не укладення основного договору не може ототожнюватись з моральними стражданнями. Тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 року). У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial