Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

Орган опіки і піклування Ясінянської селищної ради, діючи в інтересах дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що батьками дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Мати дітей [PERSON] до дня своєї смерті, [INFO] , проживала у незареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON] який після її смерті, залишивши дітей, виїхав з місця своєї реєстрації. Таким чином, з 2018 року дітьми опікується [PERSON] , яка є бабусею дітей. Оскільки відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків, зокрема обов`язку виховувати та утримувати дітей до досягнення повноліття, позивач просить задовольнити позовну заяву та позбавити відповідача батьківських прав стосовно дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , стягнути з відповідача на користь дітей аліменти у розмірі половини усіх видів заробітку, а також залишити дітей на виховання бабусі до вирішення питання щодо встановлення опіки. Позивач, орган опіки і піклування Ясінянської селищної ради, у судове засідання не з`явився. Натомість від начальника Служби у справах дітей Ясінянської селищної ради Гринюк М.В. надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-ресурсі судової влади. Клопотань про відкладення розгляду справи чи про свою обов`язкову участь також не подав. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно повторних свідоцтв про народження серій [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , виданих 21.03.2017 року Рахівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, батьками дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26 березня 2018 року, виданого виконавчим комітетом Лазещинської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 15.08.2022 року, складеного депутатом Ясінянської селищної ради Ярославою Рещук, громадянка [PERSON] виховує дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Дочка [PERSON] - [PERSON] , яка є мамою дітей, померла у 2018 році. Батько дітей [PERSON] зареєстрований у житловому будинку [PERSON] , проте більше трьох років за цією адресою не проживає, вихованням дітей не займається, фінансової підтримки не надає. [PERSON] виїхав за межі району, останнє відоме місце його проживання - смт. Солотвино Тячівського району. Дітьми опікується бабуся [PERSON] та два старші брати дітей по мамі. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 01.08.2022 року, складеного комісією Служби у справах дітей Ясінянської селищної ради, у житловому будинку за місцем проживання [PERSON] є всі необхідні умови для проживання і виховання дітей. Сім`я малозабезпечена. Мати дітей померла у 2018 році, а батько залишив їх після смерті матері. Діти проживають разом з бабусею та перебувають на її повному утриманні. Батько жодної допомоги дітям не надає та не бажає їх забрати до себе. Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав від 28.07.2022 року, з метою забезпечення прав та законних інтересів дитини [PERSON] , виконавчий комітет Солотвинської селищної ради Тячівського району рекомендує позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] , [INFO] , стосовно дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до висновку про доцільність призначення опіки від 24.10.2022 року, виданого виконавчим комітетом Ясінянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно його дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а також протягом шести місяців не виявили відносно дитини батьківського піклування. Відповідно до ч.3 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Згідно ч.4 ст.164 СК України під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В судовому засіданні встановлено та ні ким не оспорюється, що [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] , є батьками [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Також встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання дітей, не цікавиться станом їх здоров`я, не забезпечує необхідного утримання, відповідач не виявляє інтересу до інтелектуального розвитку та навчання дітей. Після смерті матері дітей, відповідач покинув їх та виїхав за межі району. Тому, суд приймаючи до уваги встановлені сукупністю доказів обставини у ході повного, всебічного й об`єктивного їх з`ясування, характер ставлення відповідача до своїх дітей, який ухиляється від належного виховання сина, усвідомлюючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов`язки, діючи в інтересах дітей, вважає за необхідне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання дітей суд керується наступним. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.1 ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.2 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Так, позивач просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у розмірі частини усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує положення ч.2 ст.182, ч.ч.1, 2, 5 ст.183 СК України, та приймає до уваги майновий стан відповідача, який, як вбачається з матеріалів позовної заяви є працездатною особою, що не має жодних перешкод для працевлаштування та отримання грошових коштів для утримання своїх дітей, тому суд приходить до висновку про можливість стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 25 жовтня 2022 року, і до досягнення дітьми повноліття. Вирішуючи позов у частині залишення дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на вихованні бабусі [PERSON] , до вирішення питання щодо встановлення над дітьми опіки, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Так, даним рішенням, суд вирішив позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно його дітей, які на даний час перебувають на повному утриманні їх бабусі [PERSON] , а також проживають разом з нею. При цьому, питання щодо встановлення опіки та піклування над дітьми [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які фактично з 2018 року позбавлені батьківського піклування на даний час не вирішене. З огляду на викладене, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дітей, суд вважає можливе до вирішення питання щодо встановлення над ними опіки та піклування залишити їх вихованні бабусі [PERSON] . Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.14 ч.2 ст.3 та п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», Орган опіки та піклування Ясінянської селищної ради, при зверненні з даним позовом до суду,був звільнений від сплати судового збору. Згідно ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Отже, приймаючи до уваги, що суд дійшов висновку про доцільність задоволення вимог позову щодо позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, що складає три окремі вимоги немайнового характеру, суд вважає необхідним, на виконання вимог ч.6 ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави в особі Державної судової адміністрації України витрати зі сплати судового збору у розмірі 4964 гривні. Суд також вважає за необхідне роз`яснити [PERSON] , що у відповідності до ч.1 ст.169 Сімейного кодексу України, він має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного,

Outcome: approved