Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

[PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ) звернулася до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області із позовною заявою до [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: виконавчий комітет Отинійської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області в особі служби у справах дітей Отинійської селищної ради про позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківський прав щодо його дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Підставою позову вказує невиконання [PERSON] батьківських обов`язків. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 30 грудня 2022 року, провадження у справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання на 13 лютого 2023 року, яке було проведено і закрито, а розгляд справи по суті призначено на 07 березня 2023 року. В судове засідання для розгляду справи по суті, сторони не з`явились, причини неявки суду не повідомили. І позивач, і представник третьої особи просили суд розглянути справу без їх участі. За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався, будь-які докази суду не надав; був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився без повідомлення причин; позивач не заперечує проти розгляду справи та вирішення справи у заочному порядку. Тому суд, на підставі частини 1 статті 280 ЦПК України, здійснював розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати. Аргументи учасників справи. Позиція позивачки полягала в тому, що 15 листопада 2007 року відповідач зареєстрував шлюб з позивачкою, яка народила йому двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 17 лютого 2014 року рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області шлюб між сторонами було розірвано, а вказаних дітей було залишено проживати з позивачкою. Також рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.08.2018 року були стягнені з відповідача аліменти на утримання зазначених дітей у розмірі по одній тисячі п`ятсот гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 23.04.2018 року і до повноліття дітей. Однак дане рішення суду відповідачем не виконується, аліменти відповідачем не сплачуються. Відповідач не цікавиться життям, здоров`ям, матеріальними благополуччям та майбутнім своїх дітей, постійно вживав алкоголь та вчиняв бійки, ображав дітей та фактично умисно самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, що свідчить про свідоме нехтування їх виконанням. Позиція відповідача суду не відома. Правом на подачу відзиву на позов не скористався, і будь-які докази суду не надав. Позиція третьої особи. Орган опіки та піклування вважає, що відповідача слід позбавити батьківських прав щодо вищевказаних дітей, тобто позов задовольнити. Оцінка суду щодо фактів. [PERSON] та [PERSON] дійсно є батьками [PERSON] та [PERSON] (а.с.8,9 свідоцтво про їх народження). Згідно рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17.02.2014 року, шлюб між сторонами розірвано, а вказаних дітей було залишено проживати із матір`ю (а.с. 10-11). Згідно рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.08.2018 року, вирішено стягувати аліменти з відповідача на утримання зазначених дітей у розмірі по одній тисячі п`ятсот гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 23.04.2018 року і до повноліття дітей (а.с. 11). Відповідно до характеристики на [PERSON] від 06.12.2022 року: батько дитини за три роки навчання жодного разу не з`являвся, він не цікавиться навчанням та справами свого сина ніколи не приходив і не телефонував (а.с. 17). Відповідно до характеристики на [PERSON] від 06.12.2022 року вбачається що за період класного керівництва [PERSON] , батько не цікавився навчанням дитини (а.с. 19). Згідно висновком експерта № 429 від 18 жовтня 2013 року вбачається, що у [PERSON] , виявлено тілесні ушкодження: синці лобної ділянки, в ділянках правого та лівого передпліч, правого та лівого стегон, правої гомілки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с.67). Висновком органу опіки та піклування «Про доцільність позбавлення батьківських прав» від 31.10.2022 року за № 152/2022: доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.63-64, 73-74). Оцінка судом правовідносин сторін спору. Отже, із встановлених обставин вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] , виник цивільно-правовий спір з приводу права її дітей на отримання належного піклування про них обома батьками, якому кореспондує обов`язок обох батьків забезпечувати таке піклування. Оцінка суду щодо права дитини. Відповідно до положень частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. При цьому, виходячи з положень частини першої статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року), батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з положеннями пункту шостого частини першої статті 92 Конституції України основи охорони дитинства, виховання визначаються виключно законами України. Так, статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ передбачено, що кожна дитина має право на піклування батьків. Предметом основної турботи і основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. При цьому, статтею 12 цього ж закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток і навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Таким чином, право дитини на належне батьківське піклування та виховання кореспондує певне коло обов`язків, невиконання яких свідчить про порушення вказаного права дитини, за що батьки можуть нести відповідальність встановлену законом. В силу положень частини першої статті 164 Сімейного кодексу України, мірою відповідальності для батьків може бути позбавлення їх батьківських прав, на підставі рішення суду, за наявності будь-якої підстави, що передбачена пунктами 1-6 частини першої статті 164 цього кодексу. Виходячи з положень пункту другого частини першої статті 164 Сімейного кодексу України, підставою для позбавлення батьківських прав, є ухилення матері та/або батька від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Основні обов`язки, що беззаперечно входять до кола обов`язків з виховання дитини як складової частини батьківського піклування, передбачені статтею 150 Сімейного кодексу України та статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ. Зокрема, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей. Батьки зобов`язані поважати дитину. Проте із встановлених судом обставин вбачається, що [PERSON] жодного з цих обов`язків щодо своїх дітей не виконує, оскільки всі ці обов`язки виконує мати дитини: [PERSON] , позивач. Саме вона забезпечує отримання дітьми загальної середньої освіти, дбає про здоров`я дітей та отримання ними належної медичної допомоги, створює усі умови для їх проживання та фінансово забезпечує реалізацію потреб дітей. Більш того, батько дитини взагалі не цікавиться їх життям, залишив їх, втратив контакт із дітьми та не вчиняє жодних дій, спрямованих на його відновлення. Тому суд вважає, що [PERSON] , як батько, дійсно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки жодних батьківських обов`язків не виконує, при відсутності об`єктивних причин, які б перешкоджали їй їх виконувати. Зважаючи на це, суд вважає, що право [PERSON] та [PERSON] , на належне батьківське піклування та виховання батьком, дійсно порушується і порушується саме відповідачем. І тому, вважаючи встановлене достатньою підставою для застосування до відповідача такого крайнього заходу впливу, як позбавлення батьківських прав відносно його дітей, позов слід задовольнити у повному обсязі. При цьому приймаючи таке рішення суд виходить із того, що невиконання батьківських обов`язків відповідачем має системний, триваючий і безперервний у часі характер. Таким чином,

Outcome: approved