Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

АТ «Банк Кредит Дніпро» звернулось до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивовано тим, що 16.09.2019 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 22032000167714, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби у розмірі 291 200,00 грн, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним договором в повному обсязі, зі сплатою (відсотків) річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим строком повернення та сплати всіх платежів 16.09.2024 року, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів. Позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, проте відповідач належним чином не виконує умови договору, перестав сплачувати заборгованість за кредитним договором. Станом на 05.09.2022 року загальна заборгованість відповідача перед банком за договором № 22032000167714 від 16.09.2019 року становить 324 111,22 грн, яка складається із: залишку строкового кредиту 213 934,12 грн., залишку нарахованих строкових відсотків 0,10 коп., залишку простроченого кредиту 20\~266,35 грн., залишку прострочених відсотків 1,99 грн., залишку прострочених комісій 89\~908,66 грн. Позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 324 111,22 грн, яка складається із: залишку строкового кредиту 213 934,12 грн., залишку нарахованих строкових відсотків 0,10 коп., залишку простроченого кредиту 20\~266,35 грн., залишку прострочених відсотків 1,99 грн., залишку прострочених комісій 89\~908,66 грн. Стягнути з\~ [PERSON] судовий збір у розмірі 4\~861,67 грн. Ухвалою Магдалинівського районного\~суду Дніпропетровської\~області від 05.12.2022 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін, відповідачу запропоновано подати відзив на позов. Представник позивача АТ «Банк Кредит Дніпро» у судове засідання не з`явився, представником надано заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог процесуального закону. Заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутність суду не надав. Відзив на позовну заяву не надав. Оскільки відповідачем не було надано відзиву на позов, тому суд приймає до уваги лише надані докази позивачем. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України,\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:\~ 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; \~2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; \~3) відповідач не подав відзив; \~4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши письмові докази, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно із ч. 1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що 19.09.2019 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 22032000167714, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби у розмірі 291\~200 грн, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним договором в повному обсязі, зі сплатою (відсотків) річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим строком повернення та сплати всіх платежів - 16.09.2024 року. (а.с. 11-12) Кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта, відкритий в АТ «Банк Кредит Дніпро». Пунктом 1.1 кредитного договору передбачено, що банк надає клієнту кредит на споживчі потреби у сумі 291 200 грн, строком на 60 місяців, кінцева дата повернення 16 вересня 2024 року. Щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 16 вересня 2019 року по 15 січня 2021 року 3% від суми кредиту, з 16.01.2021 року по 15.04.2022 року 2,5% від суми кредиту, з 16.04.2022 року по 15.07.2023 року 1,5 % від суми кредиту, з 16.07.2023 року по 16.09.2024 року 0,925% від суми кредиту. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою: на строкову заборгованість за кредитом - 0,001% річних та 56 % річних на прострочену заборгованість. Пунктом 2.1 кредитного договору, платежі за погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюються у вигляді щомісячних ануїтетних (рівномірних) платежів. За пунктом 4 вищевказаного договору, сторони визначили графік платежів і розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річної процентної ставки за цим договором. Зокрема, колонкою 4 вищевказаного графіку пункту 4 кредитного договору визначено щомісячну сплату позичальником 10\~657,92 грн. \~Перед підписанням заяви-згоди на укладання кредитного договору відповідач був ознайомлений з умовами кредитування, на підтвердження чого [PERSON] підписав паспорт споживчого кредиту від 05.09.2019 року. У згаданому паспорті обумовлено, що метою отримання кредиту є споживчі потреби (а.с.10). 16.09.2019 року відповідач підписав заяву згоду № 1136531 на укладання універсального договору банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб, згідно якої відповідач підтверджує що до моменту підписання цієї заяви згоди, він ознайомлений та згодний з умовами, викладеними в Універсальному договорі банківського обслуговування, що розміщені на сайті банку, тарифами, проектом цієї заяви договору та підтверджує, що має можливість та зобов`язується самостійно відстежувати всі зміни та доповнення, які будуть внесені до УДБО (а.с. 17а) У відповідності з п. 2.51 Універсального договору банківського обслуговування, договір вважається укладеним, а умови Публічної пропозиції Банку прийняті (акцептовані) Клієнтом з моменту оформлення заяви-згоди. За умовами п. 4.7.2 УДБО передбачено, що нарахування та сплата процентів на залишки коштів, що знаходяться на рахунку, здійснюється не рідше одного разу на місяць, при цьому при розрахунку процентів приймається фактична кількість днів у місяці та року (факт/факт). Згідно п. 6.3 Універсального договору банківського обслуговування (УДБО) клієнтів - фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро» для отримання кредиту клієнт, який прийняв пропозицію Банку про укладання УДБО, укладає з Банком Кредитний договір, а в окремих випадках, якщо це передбачено умовами надання відповідного виду Кредиту, відкриває рахунок, операції за якими можуть здійснюватись з платіжною карткою, або договір страхування, або інші угоди, які визначені умовами кредитування Банку. 16.09.2019 року між відповідачем та ПрАТ СК «Уніка життя» було укладено договір добровільного страхування життя клієнтів, де страховиком та страховим агентом є АТ «Банк Кредит Дніпро». (а.с. 12-13) Відповідно до п. 3.6. цього договору розмір страхового платежу (підлягає оплаті одноразово) складає 31\~200 грн. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачці кредит. Відповідач скориставшись кредитними коштами, не виконує належним чином умови договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Станом на 05.09.2022 року загальна заборгованість відповідача перед банком за договором № 22032000167714 від 16.09.2019 року становить 324 111,22 грн, яка складається із: залишку строкового кредиту 213 934,12 грн., залишку нарахованих строкових відсотків 0,10 коп., залишку простроченого кредиту 20\~266,35 грн., залишку прострочених відсотків 1,99 грн., залишку прострочених комісій 89\~908,66 грн, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с. 42 45) Наявність та складові заборгованості підтверджуються розрахунками заборгованості відповідача та виписками по особовому рахунку (а. с. 42-93). У добровільному порядку на час звернення позивача до суду із цим позовом відповідачем вказана заборгованість не погашена. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків згідно із ч. 2\~ст. 11 ЦК України\~є договори та інші правочини, як узгоджене волевиявлення всіх його учасників (сторін договору). Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). З урахуванням того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка ним добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, з відповідача на користь позивача належить стягнути за кредитним договором залишок строкового кредиту 213 934,12 грн., залишок нарахованих строкових відсотків 0,10 коп., залишок простроченого кредиту 20\~266,35 грн., залишок прострочених відсотків 1,99 грн., у зв`язку з чим вимоги в цій частині підлягають задоволенню. При цьому, суд зазначає, що встановлені вище обставини під час розгляду справи відповідачем не спростовані жодним належним та допустимим доказом, зокрема останній не скористався своїм правом надати суду відзив на позов, а також не надав доказів повернення ним частково або в повному обсязі грошових коштів позивачу, крім того не спростував розрахунок позивача. Щодо вимог про стягнення комісії, суд зазначає наступне. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою\~статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Виходячи з мети законодавчого захисту прав споживача як більш вразливої та незахищеної сторони у договорі (в якому одна сторона є фахівець, а інша - ні), закон має на меті захистити право споживача бути обізнаним з умовами договору, що укладається, на зрозумілій для нього мові, коротко і прозоро, без прихованих невигідних для нього наслідків та умов, з метою уникнення ситуації, коли для належного розуміння договору та його умов споживач мав би детально аналізувати об`ємний матеріал, і з метою уникнення викривлення дійсного волевиявлення позичальника-споживача. Дані вимоги закону не мали на меті надати споживачу формальні підстави для подальшого визнання укладеного договору недійсним. Споживач (позичальник) не звільнений від обов`язку бути добросовісним при укладенні договору, що означає повне з`ясування позичальником умов договору (тобто умов, на яких йому кредитор видасть кредитні кошти, і які наслідки він матиме для себе) до підписання договору і відповідно до отримання позичальником на підставі підписаного договору кредитних коштів, а не навпаки. Відповідно до\~статті 47 Закону України від 07 грудня 2000 року «Про банки і банківську діяльність»\~банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначає\~Закон України від 15 листопада 2016 року «Про споживче кредитування». Стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~станом на дату укладення кредитного договору містить положення про те, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить\~Закону України «Про споживче кредитування». У\~статті 1 Закону України «Про споживче кредитування»\~наведено визначення термінів, які вживаються в цьому Законі, зокрема: договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальна вартість кредиту для споживача - сума загального розміру кредиту (це сума коштів, які надані та/або можуть бути надані споживачу за договором про споживчий кредит) та загальних витрат за споживчим кредитом (це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту); споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом, що врегульовано в частині другій\~статті 8 Закону України «Про споживче кредитування». До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). У разі якщо витрати на додаткові чи супутні послуги кредитодавця, отримання яких є обов`язковим для укладення договору про споживчий кредит, або кредитного посередника (за наявності) не були включені до загальних витрат за споживчим кредитом, платежі за ці послуги не підлягають сплаті споживачем. Платежі за додаткові та супутні послуги третіх осіб, пов`язані з договором про споживчий кредит, не включаються до загальних витрат за споживчим кредитом. Якщо укладення договору про надання додаткових чи супутніх послуг третіми особами є обов`язковим для отримання кредиту або для отримання кредиту на умовах, що пропонуються кредитодавцем, споживач має бути прямо проінформований про це у письмовій формі. До загальних витрат за споживчим кредитом не включаються: 1) платежі, що підлягають сплаті споживачем у разі невиконання його обов`язків, передбачених договором про споживчий кредит; 2) платежі з оплати товарів (робіт, послуг), які споживач зобов`язаний здійснити незалежно від того, чи правочин укладено з оплатою за рахунок власних коштів споживача чи за рахунок споживчого кредиту. Таким чином,\~Закон України «Про споживче кредитування»\~не забороняє встановлення у договорі про споживчий кредит комісій та інших обов`язкових платежів за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) (крім тих, які згідно із законом надаються безоплатно) для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Розмір процентів та щомісячної комісії за розрахунково-касове обслуговування кредиту (як платіж за додаткові та супутні послуги) був чітко визначений умовами п. 4 кредитного Договору та Графіку платежів. Суд бере до уваги, що відповідач був ознайомлений зі змістом кредитних договорів та погодився з запропонованими умовами, про що свідчить його підпис на кредитних договорах. Відповідно до\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.\~\~\~\~ На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості за кредитними договорами у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до\~ст. 617 ЦК України. На підставі вказаних норм закону, враховуючи, що відповідач не виконував свої зобов`язання за кредитним договором, укладеним між сторонами, суд дійшов до висновку, що право позивача порушене і підлягає захисту, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням всього вищевказаного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 4 861 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved