Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

25..01.2023 представник позивача звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просить стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття; допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Позов мотивує тим, що 22.06.2008 між сторонами було зареєстровано шлюб. У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачкою. Шлюб між сторонами 16.11.2022 розірвано, що підтверджується рішенням Івано-Франківського міського суду від 16.11.2022 року. Позивач зазначає, що протягом останнього року сама виховує та матеріально забезпечує неповнолітніх дітей. Відповідач достатньо коштів на утримання неповнолітніх дітей не надає, хоча як батько зобов`язаний брати участь в матеріальному утриманні дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач є фізично здоровим та працездатним, працює за кордоном та щомісячно отримує заробітну плату, а отже має стабільний дохід. Позивачу відомо, що стягнення за виконавчими документам з відповідача не проводяться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків на утриманні не має. А тому, відповідач зможе сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дітьми повноліття (а.с.1-2). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Кіндратишин Л.Р. (а.с.11) Ухвалою суду від 25.01.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.14). Позивач у судове засідання не з`явилася. Представник позивача [PERSON] - адвокат Васютин Я.В. подав заяву, відповідно до якої просив проводити розгляду справи за відсутності позивача [PERSON] та її представника. Поданий позов підтримують в повному обсязі, не заперечують проти заочного розгляду справи у разі відсутності відповідача. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився. 02.03.2023 на електронну адресу суду надійшла заява від [PERSON] про визнання позову відповідачем, відповідно до якої просив судовий розгляд вказаної цивільної справи проводити за його відсутності, не заперечував проти ухвалення судом рішення про задоволення позову в повному обсязі. Наслідки визнання позову йому відомі та зрозумілі. Однак суд її не приймає до уваги через неналежність. Заява [PERSON] подана 01.03.2023 18:37 на електронну адресу суду іншою особою [PERSON] ( [PERSON] ). А також відсутні відомості про використання електроннно цифрового підпису. За таких обставин, з урахуванням положень статтей 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 02.03.2023 не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 6 ст. 259 ЦПК України і ч. 5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст. 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Відповідно до рішення Івано-Франківського міського суду від 16.11.2022 у справі №344/14725/21, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 22 листопада 2008 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про що складено відповідний актовий запис №1851 - розірвано (а.с.5-6). Згідно із свідоцтвом про народження, видане повторно Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області від 22.05.2018 серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №742 Батьками вказані, батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.3). Відповідно до свідоцтва про народження, виданого повторно Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області від 22.05.2018 серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №355 Батьками вказані, батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.4). Сторони довідок про свої доходи суду не надали. Положеннями ст.180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини третьою\~статті 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з частинами першою та другою статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2833 гривень. Аналізуючи зазначені норми закону, суд дійшов висновку, що батьки дитини повинні забезпечити її утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму, встановленого для певного віку дитини, як мінімальної гарантії для збереження її здоров`я та розвитку. При цьому кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно, оскільки обов`язок щодо утримання дітей покладений на обох батьків. Враховуючи, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на дітей в розмірі 1/3\~частини від\~всіх видів\~доходів щомісячно,\~але не\~менше 50\~відсотків встановленого\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку,\~до досягнення\~дітьми повноліття,\~ що в свою чергу відповідає конкретним обставинам справи. Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня коли позивач звернулась із позовом до суду, з 25 січня 2023 року. У разі зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, сторони не позбавлені можливості звернутися до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відтак, з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі та

Outcome: approved