Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги наступним. 14 лютого 2003 року між сторонами був укладений шлюб, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів громадянського стану Долинського районного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис № 05. Від спільного проживання у шлюбі позивачка та відповідач мають дитину [PERSON] , [INFO] , який проживає з відповідачем за його адресою. Спільне сімейне життя у сторін не склалося із-за складності характерів, звичками та уподобаннями. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу не має сенсу, спір про поділ майна, що є спільною власністю відсутній. Сторона позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Сторона відповідача в судовому засіданні не заперечувала стосовно розірвання шлюбу, позов визнала. Справа розглядається в порядку спрощеного провадження на підставі ст.274 ЦПК України. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Враховуючи викладене, суд проводить розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази по справі, свідоцтво про шлюб, копію свідоцтва про народження дитини (а.с. 7), суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки між подружжям склалися стосунки при яких подальше спільне життя та збереження сім`ї стало неможливим. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За змістом ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач [PERSON] у цій справі понесла судові витрати, що складаються із судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн, що підлягають залишенню за нею згідно з її вимогами у розмірі 536,80 грн, а інша частина підлягає поверненню у зв`язку із визнанням відповідачем позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved