Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-09 00:00:00

Стислий виклад\~позиції сторін. 27.12.2017 до суду звернулась [PERSON] з позовом, згідно якого, враховуючи заяву про зміну предмета позову, просить визнати за нею, право власності на земельну ділянку, площею 0,25 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку із набуттям права власності на житловий будинок з погосподарськими будівлями, що знаходиться вказаною за адресою. Припинити право власності [PERSON] на земельну ділянку, яка знаходиться на території с. Зелений Гай Дубенського району Рівненської області, загальною площею 0, 25 га, кадастровий номер: 5621680800:03:001:0058. Припинити право власності [PERSON] на земельну ділянку, яка знаходиться на території с. Зелений Гай Дубенського району Рівненської області, загальною площею 0, 6 га, кадастровий номер: 5621680800:03:001:0059. Виділити їй в натурі земельну ділянку, площею 0, 25 га цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку з погосподарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що їй на праві власності належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 24072255 від 10.07.2014 року. Право власності на зазначений житловий будинок вона отримала на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10 липня 2014 року, після смерті мами [PERSON] . Домоволодіння розташоване на земельній ділянці в [ADDRESS] , що перебувала у користуванні її батьків з моменту побудови. Вказане підтверджується архівною довідкою Державного архіву Рівненської області від 08 вересня 2014 року № 226/06-27, де зазначено, що в архівному фонді колгоспу імені Паризької комуни с. Варковичі Дубенського району в земельно-шнуровій книзі за 1953- 1955 роки є відомості, що [PERSON] в с. Хомут (нині с. Зелений Гай) користувався земельною ділянкою площею 0.50 га. з них 0.10 га під будовами, станом на 22 лютого 1954 року. Потім вказана земельна ділянка перейшла у користування [PERSON] , як останньому члену колгоспного двору та власнику домоволодіння, розташованого у [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданим 15 грудня 1986 року Виконавчим комітетом Дубнівської районної Ради народних депутатів. У зв`язку із набуттям права власності на жилий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , до неї перейшло право користування і земельною ділянкою під будинком, тобто вона є законним землекористувачем земельної ділянки (присадибної), що знаходиться за вказаною адресою. Разом з тим, отримати свідоцтво про право на спадщину на вказану вище земельну ділянку, їй не вдалося, оскільки звернувшись до Варковицької сільської ради Дубенського району Рівненської області про передачу у власність земельної ділянки для обслуговування вищевказаного житлового будинку, 12 січня 2016 року вона отримала лист про відмову. У вказаному листі Варковицька сільська рада Дубенського району Рівненської області повідомила її, що передати у власність земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] не можливо, через те, що починаючи з 01.10.1999 року така ділянка перебуває у приватній власності [PERSON] . Водночас, згідно ч. 2 ст. 1225 Цивільного кодексу України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Аналогічні правові норми з цього приводу містяться і в ч. 1 ст. 377 Цивільного кодексу України та ст. 120 Земельного кодексу України. Отже, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 Земельного кодексу України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником або землекористувачем земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику. Водночас, всупереч наведеному, рішенням № 34 від 18.06.1999 року Варковицька сільська рада передала у приватну власність гр. [PERSON] земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0.25 га та для ведення особистого підсобного господарства площею 0.60 га в [ADDRESS] , чим було порушено її права та охоронювані законом інтереси, як спадкоємця оскільки передана у власність Відповідачу земельна ділянка включає в себе земельну ділянку, яка постійно перебувала у користуванні її батьків та необхідна для обслуговування будинку, речове право на яке зареєстроване на разі за нею. Представником відповідача за первісним позовом [PERSON] адвокатом Іваницькою Н.О. подано відзив, відповідно до якого просить відмовити [PERSON] у задоволенні позову, оскільки вважає його необгрунтованим та безпідставним, таким що суперечить не лише процесуальним нормам чинного законодавства, але і передбаченним законодавчими актами нормам щодо користування, володіння, розпорядження земельним ділянками, зокрема їх надання (виділення) у власність, чи будь-яке інше право користування. Зазначає, що підстави та обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги ідентичні тим, що і в попередній справі, яка розглядалася вже усіма судовими інстанціям нашої держави за період 2013-2015 роки за позовом [PERSON] , в задоволенні якого їй було повністю відмовлено. Зміна лише самих позовних вимог, не тягне за собою повної заміни предмета спору, адже визнання неправомірним та скасування рішення Варковицької сільської ради № 34 від 18.06.1999 року в частині передачі у приватну власність земельної ділянки [PERSON] розміром 0.25 га, на якій розташоване домоволодіння по [ADDRESS] , визнання незаконним та скасування відповідного державного акту на право приватної власності на землю від 01.10.1999 р. згідно якого [PERSON] була надана вище вказана ділянка, як наслідок зобов`язання останньою повернути її у власність Варковицької сільської ради, потягло б за собою автоматичне припинення права власності [PERSON] на дану земельну ділянку. Що стосується вимог позивачки, щодо визнання за нею право власності на земельну ділянку площею 0.25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташований за вищевказаною адресою та виділення їй в натурі даної земельної ділянки, не є можливим (не передбаченим жодним нормативно-правовим актом нашої держави), тому що згідно вимог ст. 122 Земельного кодексу України, такими повноваженнями наділені лише органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, але не органи судової влади. Окрім того, [PERSON] з 1989 року вільно та відкрито володів та користувався спірною земельною ділянкою, а житловий будинок за адресою: [ADDRESS] з 90-х років по сільській раді не обліковувався і використовувся як господарська будівля. 23.07.2018 представником [PERSON] адвокатом Іваницькою Н.О. подано зустрічний позов до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог: Варковицька сільська рада, про припинення права власності на житловий будинок, у якому просить припинити право власності [PERSON] на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з його знищенням. В обґрунтування своїх позовний вимог зазначає, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно, зокрема на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . При житті, [INFO] , померла [PERSON] заповіла вказаний будинок на [PERSON] та її сестру [PERSON] (тітка позивача). Батько позивача [PERSON] помер [INFO] . В 1996 році [PERSON] , як одна із спадкоємиць по заповіту після смерті [PERSON] особисто написала заяву на ім`я голови Варковицької сільської ради [PERSON] , в якій просила частину спадщини у вигляді вказаного вище житлового будинку, переписати на свого племінника [PERSON] . [PERSON] після смерті мами вирішила спадщину не приймати, адже вказаний житловий будинок був вже дуже старий, більше схожий на сарай, ніж на повноцінний об`єкт нерухомості. В 1998 році вона отримала віл [PERSON] грошові кошти в сумі 800 гривень за вказаний будинок, так як не мала наміру його успадковувати. [PERSON] з 1989 року вільно та відкрито володів та користувався спірною земельною ділянкою, а житловий будинок за адресою: [ADDRESS] з 90-х років по сільській раді не обліковувався і використовувся як господарська будівля. [PERSON] збудував свій житловий будинок з господарськими будівлями (буд. [ADDRESS] ), приватизував належним чином для його обслуговування земельні ділянки. [PERSON] свідомо та заплановано не припиняла право власності на свій житловий будинок, що знаходиться за вищевказаною адресою, хоча ніколи там не проживала, ніколи ним не користувалась і не володіла. Фактично усі 30 років після смерті мами, вона знала, що цим будинком, як господарською будівлею користувався і володів [PERSON] , проте ніколи навіть не цікавилась цим об`єктом нерухомості, його технічним станом, та й претензій аж до 2013 року по відношенню до [PERSON] не мала. Враховуючи заяву про зміну предмета позову, просить зобов`язати [PERSON] знести належний їй на праві особистої власності житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під реєстраційним номером 111513256216. Представником позивача [PERSON] адвокатом Пашкевич І.А. подано відзив на зустрічну позовну заяву, згідно якого позовні вимоги не визнають та просять відмовити у їх задоволенні. Зазначають, що [PERSON] чинить перешкоди у користуванні належним [PERSON] житловим будинком,\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~на який\~у 2013\~році зроблено\~техпаспорт та\~зареєстровано право\~власності,\~оскільки приватизував\~земельну ділянку,\~на якій\~знаходиться вказаний\~будинок та\~звів паркан,\~що фізично\~унеможливлює прохід\~до нього.\~ Заяви (клопотання)\~сторін та\~процесуальні дії\~суду у\~справі Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 28 січня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (в провадженні судді Жуковської О.Ю.). Ухвалою суду від 01 серпня 2018 року прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третьої особи: Варковицької сільської ради про припинення права власності на житловий будинок та об`єднано в одне провадження з позовом [PERSON] до Варковицької сільської ради, [PERSON] про визнання неправомірним та скасування в частині рішення, визнання недійсним в частині державного акту, витребування земельної ділянки (в провадженні судді Жуковської О.Ю.). Ухвалою суду від 10 вересня 2018 року призначено по справі комплексну судову інженерно-технічну експертизу із земельно-технічних і будівельно-технічних питань. Провадження у справі зупинено (в провадженні судді Жуковської О.Ю.). Згідно з протоколом повторного розподілу судової справи між суддями від 17.01.2019 справу передано до розгляду головуючому судді Ралець Р.В. Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 23 січня 2019 року справу прийнято до провадження суддею Ралець Р.В. Ухвалою суду від 13 лютого 2019 року поновлено підготовче провадження у справі. Згідно ухвали суду від 13 червня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою суду від 15 березня 2022 року зупинено провадження у справі\~до залучення до участі правонаступника спадкоємця [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду\~від 10\~січня 2023\~рокупровадження у справі поновлено. Залучено до участі у справі за позовом [PERSON] до Варковицької сільської ради, [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку, припинення права власності на вказану земельну ділянку, виділення земельної ділянки в натурі та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог: Варковицька сільська рада, про припинення права власності на житловий будинок, правонаступника спадкоємця [PERSON] , яка померла [INFO] - [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) [PERSON] адвокат Пашкевич І.А. підтримала позовні вимоги з підстав зазначених у первісній позовній заяві, яку просила задовольнити в повному обсязі. Вимоги зустрічної позовної зави не визнала та просила відмовити у їх задоволенні. У судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) [PERSON] адвокат Вишковська В.І. позовні вимоги за первісним позовом не визнала та просила відмовити у його задоволенні з підстав зазначених у запереченнях. Підтримала позовні вимоги за зустрічним позовом та просила їх задовольнити, враховуючи наведені у ньому підстави. Представник відповідача за первісним позовом та третя особа за зустрічним Варковицька сільська рада Дубенського району Рівненської області подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника Варковицької сільської ради (а.с. 203 т.1). Фактичні обставини встановлені судом Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази, дійшов такого висновку. З матеріалів\~справи вбачається,\~що усвідоцтві про народження [PERSON] , яка після одруження змінила прізвище на « [PERSON] », батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7, 8 т.1). Згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 10 липня 2014 року державним нотаріусом Другої Дубенської державної нотаріальної контори Хомич О.С., [PERSON] є спадкоємцем майна матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадщина на яку видано це свідоцтво складається з: житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11 т.1). Про це ж свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №37844565 від 10.07.2-14 (а.с. 12 т.1). У технічному паспорті на індивідуальний житловий будинок на [ADDRESS] власником зазначена [PERSON] (а.с. 13-16 т.1). Як свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №24072255 від 10.07.2014, [PERSON] зазначена власником житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10 т.1). В архівній довідці №226/06-27 виданій Державним архівом Рівненської області 08.09.2014 [PERSON] зазначено, що в архівному фонді колгоспу імені Паризької комуни с.Варковичі Дубенського району в земельно-шнуровій книзі за 1953- 1955 роки є відомості, що [PERSON] в с. Хомут (нині с. Зелений Гай) користувався земельною ділянкою площею 0.50 га, станом на 22 лютого 1954 року (а.с. 17, 18 т.1). Згідно повідомлення Варковицької сільської ради Дубенського району Рівненської області №02-12/16 від 12.01.2016, [PERSON] відмовлено у передачі у власність земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (право власності на житловий будинок зареєстровано 10.07.2014), так як дана земельна ділянка не знаходиться в землях запасу Варковицької сільської ради, а перебуває у власності з 01.10.1999 року (а.с. 23 т.1). Рішенням Варковицької сільської ради №34 від 18 червня 1999 року [PERSON] передано у приватну власність земельні ділянки для обслуговування житлових будинків та для ведення особистого підсобного господарства площею 0, 85 га, з яких 0, 25 га для обслуговування житлового будинку та 0, 60 га для ведення особистого підсобного господарства (а.с. 24-25 т.1). Згідно виписки із по господарської книги №902 від 03.09.2013, рішенням виконкому Варковицької сільської ради №29 від 26.08.2013 відкрито погосподарський №0999 в по господарській книзі №13 за типом об`єкта по господарського обліку під кодом 3 домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Власником будинку є [PERSON] . Власником земельної ділянки на якій знаходиться житловий будинок є [PERSON] (а.с. 27 т.1). У Державному акті на право приватної власності на землю серії РВ01843 [PERSON] зазначений власником земельної ділянки площею 0, 85 га, яка розташована на території с. Зелений Гай Дубенського району Рівненської області (а.с. 44 т.1). Рішенням Дубенського\~міськрайонного суду\~від 28\~січня 2015\~року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , Варковецької сільської ради Дубенського району Рівненської області про визнання недійсним рішення сільської ради та державного акта на право приватної власності на землю - відмовлено, за пропуском строку позовної давності (а.с. 161-162 т.1).\~ Рішенням колегії\~суддів судової\~палати з\~розгляду цивільних\~справ апеляційного\~суду Рівненської\~області від\~19\~березня 2015\~року,\~рішенням Дубенського\~міськрайонного суду\~від 28\~січня 2015\~року змінено.\~В задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , Варковецької сільської ради Дубенського району Рівненської області про визнання недійсним рішення сільської ради та державного акта на право приватної власності на землю відмовлено за безпідставністю. Згідно ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 липня 2015 року,касаційну скаргу [PERSON] відхилено, рішення Дубенського міськрайонного суду від 28 січня 2015 року у незмінній частині та рішення апеляційного суду Рівненської області від 19 березня 2015 року залишено без змін (а.с. 163-164 т.1). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини,\~встановлені рішенням\~суду у\~господарській,\~цивільній або\~адміністративній справі,\~що набрало\~законної сили,\~не доказуються\~при розгляді\~іншої справи,\~у якій\~беруть участь\~ті самі\~особи або\~особа,\~щодо якої\~встановлено ці\~обставини,\~якщо інше\~не встановлено\~законом. Згідно висновку експерта №180425/4_ФМ від 12.11.2018, на земельній ділянці (кадастровий номер 5621680800030010058) розташований житловий будинок, технічні параметри якого наведені в технічному паспорті на індивідуальний житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який виготовлений КП "Архітектор" Дубенської міської ради (інвентарна справа №11019) станом на 01.08.2013 року. Можна розділити земельну ділянку, геометричні параметри якої утворені шляхом складання земельних ділянок з кадастровими номерами 5621680800030010058 та 5621680800030010059 таким чином, щоб виділити 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, які розташовані в межах цих ділянок та належать [PERSON] . Запропоновано два варіанти поділу земельної ділянки (а.с. 217-229 т.1). Згідно висновку експерта №3.7-4/18 від 24.01.2019, технічний стан житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відповідно до вимог ДСТУ-Н Б В.1.2-18:2016 відноситься до категорії «4» - аварійний. Відповідно до вимог СОУ ЖКГ 75.11-35077234.0015:2009 за приблизною шкалою оцінки фізичного зносу, об`єкт дослідження в цілому оцінюється як «напридатний-85%». Житлового будинок за адресою: [ADDRESS] , відповідно до вимог ДСТУ-Н Б В.1.2-18:2016 є аварійним (а.с. 268-282 т.1). [PERSON] \~звертався з\~листом-вимогою\~до [PERSON] про знесення житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 61 т. 2). Відповідно до довідки Варковицької сільської ради №1416 від 30.11.2012 [PERSON] була зареєстрована та проживала на день смерті ( [INFO] ) за адресою: [ADDRESS] . Проживала одиноко (а.с. 124 т. 2). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 грудня 2022 року, спадкоємцем майна [PERSON] , яка померла [INFO] є її син [PERSON] . Спадщина на яку видано це свідоцтво складається з: житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 223 т.1). У Витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.12.2022, [PERSON] зазначений власником житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 224 т.2). Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка із земель запасу сільської ради. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Надаючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 16 ЦК України, ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи. Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до\~ст. 14 Конституції України\~та ч. 2\~\~ст. 1 Земельного Кодексу України\~право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Частиною 1\~статті 81 Земельного кодексу України\~встановлено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі виділення в натурі. Відповідно до частини одинадцятої\~статті 118 ЗК України\~у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку. Статтею 122 ЗК України\~визначені повноваження органів виконавчої влади щодо передачі у власність або користування земельних ділянок за межами та в межах населеного пункту, а саме: сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Відповідно до ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів, а тому суд повинен установити, чи були порушені або невизнані права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду за їх захистом, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову у їх задоволенні. Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Положеннями Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. Суд враховує, що [PERSON] , правонаступником якої є [PERSON] , право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] отримала на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10 липня 2014 року, після смерті мами [PERSON] . Домоволодіння розташоване на земельній ділянці, права власності на яку у спадкодавця не було. Враховуючи вимоги ст. 1218 ЦК України, успадкувати можна лише ті права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0, 85 га, (0, 25 га для обслуговування житлового будинку та 0, 60 га для ведення особистого підсобного господарства) яка розташована на території с. Зелений Гай Дубенського району Рівненської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії РВ01843, виданого 01 жовтня 1999 року на підставі рішення Варковицької сільської ради №34 від 18 червня 1999 року, яке є чинним. Відповідно до ч.1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини,\~встановлені рішенням\~суду у\~господарській,\~цивільній або\~адміністративній справі,\~що набрало\~законної сили,\~не доказуються\~при розгляді\~іншої справи,\~у якій\~беруть участь\~ті самі\~особи або\~особа,\~щодо якої\~встановлено ці\~обставини,\~якщо інше\~не встановлено\~законом. У частинах першій та\~другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Статтею 122 ЗК України\~визначені повноваження органів виконавчої влади щодо передачі у власність або користування земельних ділянок за межами та в межах населеного пункту, а саме: сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Як зазначено\~у постанові\~ Великої\~Палати Верховного\~Суду від\~15\~вересня 2020\~року у\~справі №469/1044/17\~(14-317цс19), підставою набуття земельної ділянки у власність із земель державної чи комунальної власності є відповідне рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, а не державний акт на право власності на земельну ділянку. Обраний позивачем спосіб захисту цивільного права, має призводити до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Якщо таке право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, а той, який обрав позивач, може бути використаний для захисту інших прав або інтересів, а не тих, за захистом яких позивач звернувся до суду, суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним і відмовляє у позові (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 331/6927/16-ц (пункт 69)). Позивач за первісним позовом свідомо не ставить питання про скасування рішення Варковицької сільської ради № 34 від 18.06.1999 року в частині передачі у приватну власність земельної ділянки [PERSON] розміром 0.25 га, на якій розташоване домоволодіння по [ADDRESS] , оскільки цей спір уже вирішувався судом і позивачу було відмовлено. Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що правові підстави для задоволення позовних вимог за первісним позовом щодо визнання права власності на земельну ділянку площею 0.25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та виділення в натурі даної земельної ділянки, відсутні. Що вимог зустрічної позовної заяви про зобов`язання [PERSON] , правонаступником якої є [PERSON] , знести житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , суд зазначає наступне. Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (стаття 317 ЦК України). Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні\~своїх прав\~та виконанні\~обов`язків\~власник зобов`язаний\~додержуватися моральних\~засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Суд враховує, що [PERSON] , правонаступником якої є [PERSON] , набула права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , на законних підставах. [PERSON] не доведено, що право власності на вказаний житловий будинок використовується його власником на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршує екологічну ситуацію та природні якості землі. Отже, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні зустрічного позову про зобов`язання знести житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010) Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні первісного та зустрічного позову суд залишає судові витрати за сторонами.

Outcome: dismissed