Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

[PERSON] , через свого представника [PERSON] звернувся до суду з позовом до Новгород-Сіверської районної державної адміністрації про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку. Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер його дядько - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яку позивач прийняв належним чином, тобто - шляхом подачі до державної нотаріальної контори, за місцем відкриття спадщини, заяви про прийняття спадщини, що передбачено ч. 1 ст. 1269 ЦК України. До спадкового майна померлого увійшло право на земельну частку (пай) з землі, яка перебувала у колективній власності КСГП «Родина» розміром 5,99 в умовних кадастрових гектарах, що підтверджено листом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, відповідно до якого [PERSON] отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0106723 з земель КСГП «Родина». З метою реалізації свого спадкового права, щодо виділення в натурі та отримання у власність земельної ділянки, йому необхідно звернутися до Новгород-Сіверської міської ради для отримання рішення щодо затвердження технічної документації та передачі у власність зареєстрованої земельної ділянки. Наявність державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №250602, від 13 липня 2006 року виданого на ім`я [PERSON] не дає можливості отримати рішення, в зв`язку з протиріччям щодо заявлення права на реєстрацію права власності та наявного зареєстрованого права власності. Враховуючі, те що державний акт від 13 липня 2006 року серії ЯБ №250602 виданий на ім`я і після смерті [PERSON] - дата смерті [INFO] , прийняти спадщину не можливо, так як у відповідності до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а відповідно правовстановлюючий документ виданий після смерті є недійсним. У підготовче судове засідання позивач та його представник не з`явилися, подали заяву про розгляд справи без їх участі, в яких останні зазначають, що позовні вимоги підтримують та просить їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явилась, при цьому подала заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила про визнання позову повністю. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої\~статті 247 Цивільного процесуального кодексу України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. \~\~\~\~\~\~ Враховуючи те, що представник відповідача позов визнав повністю, згідно статей\~200,\~206 ЦПК України\~суд у підготовчому судовому засіданні ухвалив перейти до вирішення питання щодо задоволення позову за наявності для того законних підставі. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків. Як встановлено, дядько позивача [PERSON] помер [INFO] (а.с. 6). За життя останній набув право на земельну частку (пай) розміром 5,99 умовних кадастрових гектарів із земель КСГП «Родина», розташованих на території Ларинівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0106723, що підтверджується листом відділу у Новгород-Сіверському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області. При цьому, вже після смерті [PERSON] , на ім`я останнього Новгород-Сіверською районною державною адміністрацією Чернігівської області було видано держаний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №250602 від 13 липня 2006 року, яким посвідчувалося право власності на земельну ділянку площею 3,0436 га (а.с. 12).. Спадщина останнього була прийнята його племінником, тобто позивачем [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с. 11). Відповідно до частини другої\~статті 9 ЦК УРСР\~(в редакції на день смерті спадкодавця) правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю. Згідно зі\~статтею 10 ЦК УРСР, в якій розкрито зміст правоздатності громадян, громадяни, серед іншого, можуть відповідно до закону мати майно в особистій власності, право користування жилими приміщеннями та іншим майном, успадковувати і заповідати майно. Аналогічні положення містяться у\~статті 25 ЦК України, чинного на день видачі оспорюваного державного акту. Частиною першою\~статті 125 Земельного кодексу України\~(на час виникнення спірних правовідносин) передбачалося, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Частиною першою\~статті 126 Земельного кодексу України\~(на час виникнення спірних правовідносин) було визначено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Враховуючи наведені вище законодавчі положення суд приходить до висновку, що видача на ім`я [PERSON] , після смерті останнього, державного акту на право власності на земельну ділянку була здійснена в порушення вимог норм цивільного законодавства України, оскільки після смерті особа не може набувати право власності на майно, зокрема й на земельні ділянки. Як вбачається, вказаний вище державний акт був виданий на ім`я [PERSON] , як особи, що мала право на земельну частку (пай), яке посвідчувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай). Відповідно до пункту 17\~розділу Х Земельного кодексу України\~сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної ділянки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Таким чином, у зв`язку з видачею на ім`я [PERSON] , після його смерті державного акту на право власності на земельну ділянку, сертифікат на право на земельну частку (пай), що посвідчував право вимоги останнього на відведення у приватну власність земельної ділянки, яке входить до складу спадщини [PERSON] ,. і було успадковане позивачем, став недійсним. Це в свою чергу призвело до порушення прав позивача та унеможливлює набуття останнім, яка особою, що має право на земельну частку (пай), права на відповідну земельну ділянку. За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, наявність підстав для визнання оспорюваного державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним і відповідно визнання позову відповідачем та необхідність задоволення позову повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved