Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

11 січня 2023 року до Миргородського міськрайонного суду звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Просила стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 (однієї третьої) частини всіх видів доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви, оскільки відповідач [PERSON] , який є батьком дітей, має можливість надавати матеріальну допомогу, тому що має задовільний стан здоров`я, є працездатним, інших утриманців не має. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 30.01.2023 справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, передбаченого статтями 274-279 ЦПК України, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення вказаної ухвали на подання до суду відзиву на позовну заяву та роз?яснено право та порядок такого подання. Позивач в судове засідання не з`явилася. Представник, адвокат Яковенко Г.М. подав заяву, просив проводити розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити (а.с.45). Відповідач в судове засідання не з`явився, в поданому 21.02.2023 відзиві, просив стягувати з нього аліменти на користь позивача на утримання дітей в розмірі 1/6 частини його доходу, оскільки він знаходиться в дуже важкому моральному та матеріальному становищі. На даний момент він є військовослужбовцем, більша половина коштів, які він отримує йдуть на забезпечення себе військовою амуніцією. Також, для своєї непрацездатної матері він є годувальником, оскільки батько помер, вона не має ніякого доходу та постійно хворіє, тому частину свого доходу він віддає на забезпечення належних умов проживання матері. На сьогоднішній день дохід повністю витрачається на щоденні потреби, враховуючи комунальні платежі, оплату житла та допомогу матері, купівлю найнеобхіднішого одягу, військової амуніції, продуктів, медикаментів (а.с. 33-42). Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16 травня 2014 року між сторонами зареєстрований шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 93, згідно відмітки в паспорті позивача (а.с.2 зворот). Від цього шлюбу народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 06.06.2014, серії [NUMBER] від 12.03.2019 відповідно (а.с.5,6). [PERSON] та діти [PERSON] , [PERSON] зареєстровані, як внутрішньо переміщені особи, за адресою: [ADDRESS] , відповідно до довідок від 23.05.2022 відповідно №1632-5001629002, №1632-5001629127, №1632-5001629233 (а.с. 4,27,28). Відповідач [PERSON] є військовослужбовцем за контрактом з 15.03.2016, відповідно до військового квитка серії [NUMBER] від 25.03.2016 (а.с. 40-42). Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доказів щодо стану здоров`я та матеріального становища дітей, доказів стану здоров`я та матеріального становища відповідача по справі [PERSON] , як платника аліментів, та позивача по справі [PERSON] , як стягувача, а також доказів перебування на утриманні у відповідача непрацездатних осіб та інших обставин, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів - сторони суду не надали та не повідомили. Зазначена інформація відповідачем у відзиві щодо утримання матері та придбання амуніції для власного забезпечення як військовослужбовця, всупереч вимог ст. 81 ЦПК України, будь - якими доказами не підтверджена. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Частиною 1 статті 3 Конвенції про захист прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 1989 року та ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 Конвенції про захист прав дитини визначено, що батько( -ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 180 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Зважаючи, що між сторонами добровільно не досягнуто умов матеріального забезпечення дітей, відповідачем не надано будь - яких доказів щодо утримання ним інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб, вимоги позивача про стягнення аліментів ґрунтуються на законі, тому підлягають стягненню із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 (однієї третьої) частини всіх видів доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 11 січня 2023 року, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог - що зумовлює стягнення з відповідача [PERSON] на користь держави 1073 гривні 60 копійок судового збору пропорційно до задоволення заявлених позовних вимог. Відповідно до п.1. ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved