Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-08 00:00:00

Представник заявника адвокат Супрун Л.В. звернувся до суду із заявою, відповідно до якої прохає суд ухвалити рішення, яким встановити факт проживання [PERSON] , [INFO] із [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю з січня 2017 року по лютий 2022 року, що допоможе їй у прийняті спадщини за законом після [PERSON] , який помер [INFO] . Заява обґрунтована тим, що [INFO] помер [PERSON] . Протягом останніх 5 років по день смерті [PERSON] проживав разом із [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: [ADDRESS] . В іншому зареєстрованому шлюбі ні [PERSON] ні [PERSON] не перебували. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі на земельну ділянку, призначена для ведення садівництва, що розташована на території Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області. У встановлений законом строк, заявниця звернулася до нотаріусу Онуфріївської державної нотаріальної контори з метою оформлення спадщини та видачі свідоцтва про право власності. Але від нотаріуса дізналася, що неможливо це здійснити у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують факт проживання разом з [PERSON] однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини. Встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю має значення для оформлення права на спадщину за законом після спадкодавця та одержання свідоцтва про право на спадщину у тому числі одержання свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0698 га. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02.03.2023 було відкрито провадження по даній справі і призначено судове засідання. В судове засіданні заявник [PERSON] не зявилася, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлялася належним чином. Представник заявника адвокат Супрун Л.В. в судовому засіданні заяву підтримав, доповнень до заяви не мав, всі необхідні докази наявні в матеріалах справи. Представник заінтересованої особа: Піщанська сільська рада Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Розглянувши матеріали справи, дослідивши заяву та вислухавши думку сторін, суд дійшов висновку. Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Як вбачається з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадянам щодо актового запису про смерть № 00035649608 від 25.05.2022 [PERSON] , [INFO] помер [INFO] . В судовому засіданні встановлено, що згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 69282832 від 23.06.2022, щодо відкриття спадкової справи після смерті [PERSON] інформація у спадковому реєстрі відсутня. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 69282823 від 23.06.2022 , щодо відкриття спадкової справи після смерті [PERSON] інформація у спадковому реєстрі відсутня. Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 69283215 від 23.06.2022, до спадкового реєстру внесено реєстраційний запис, параметрами якого є спадкова справа (номер у Спадковому реєстрі 69404682, номер у нотаріуса 76), яка заведена в Онуфріївській державній нотаріальній конторі Кіровоградської області, спадкодавцем є [PERSON] , [INFO] . Як вбачається із заяви про прийняття спадщини, яка надійшла 23.06.2022 року, зареєстрована за № 174, спадкова справа № 76/2022 від [PERSON] , остання зазначає, що [PERSON] , [INFO] , до дня смерті був зареєстрований в с. Попівка, Олександрійського району Кіровоградської області. На момент смерті у нього залишилося майно, яке заявниця приймає за законом згідно ст. 1241 ЦК України, як особа, яка проживала однією сім`єю з померлим не менше п`яти років до часу відкриття спадщини. Крім неї спадкоємців у померлого немає. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.01.2023 державним нотаріусом Онуфріївської державної нотаріальної контори Оніщенко А.А. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно (земельну ділянку площею 0,0698 га, кадастровий номер 5322483800:04:000:0728, яка розташована у межах згідно з планом СТ «Радуга» Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області та належить померлому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Ганночною О.В., приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу 19.05.2017 року за реєстром № 1037, право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:1034334553224, номер запису про право власності: 26223330), у зв`язку з відсутності необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, також нотаріусом рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту проживання однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини з [PERSON] , померлим [INFO] . Відповідно змісту договору купівлі-продажу земельної ділянки від 19.05.2018 [PERSON] , купив земельну ділянку площею 0,0698 га, кадастровий номер 5322483800:04:000:0728 яка розташована у межах згідно з планом СТ «Радуга» Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, цільове призначення земельної ділянки: для ведення садівництва. Відповідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 124533341 від19.05.2018, власником земельної ділянку сільськогосподарського призначення, для ведення садівництва за кадастровим номером 5322483800:04:000:0728 є [PERSON] . Згідно довідки вих. № 447/32 від 09.06.2022 видана [PERSON] , що засвідчує, що [PERSON] внесена до особового рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . Акт про проживання від 02.02.2023 підтверджує факт проживання [PERSON] , 1965 року народження разом з чоловіком [PERSON] , 1962 року народження за адресою: [ADDRESS] , з січня 2017 по лютий 2022. [PERSON] надала копію нотаріальної заяви, в якій повідомляє, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 27.02.1987 по 17.11.1995, шлюб було припинено у зв`язку з його розірвання. Як визначено в ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Предметом доказування при розгляді справ про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, передусім є сукупність обставин, що є згідно із законом основними ознаками сім`ї: спільне проживання, пов`язаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обов`язків, які визначені ч. 2 ст. 3 СК України. Ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Факт спільного проживання, сам по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю. Подібні висновки містяться у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 квітня 2020 року у справі № 180/2536/18 (провадження № 61-18579св19), від 09 червня 2021 року у справі № 346/5702/18 (провадження № 61-17111св20). Згідно з роз`ясненнями, викладеними в абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник. Для заявниці встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу понад п`ять років породжує юридичні наслідки, вона зможе оформити спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] . Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особі, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК Кодексу, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Тобто, у разі відсутності заповіту, спадкування здійснюється за законом. Судом встановлено, що заповіт померлий [PERSON] не складав. Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Судом встановлено та підтверджується вищеописаними доказами, що заявниця та померлий [PERSON] протягом останніх 5 років проживали однією сім`єю аж до смерті останнього, разом систематично вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, тому вимоги про встановлення факту її проживання разом із [PERSON] понад п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з січня 2017 року по [INFO] , знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню. З огляду на викладене, виходячи з інтересів особи щодо захисту її спадкових прав, зважаючи на те, що заявниця немає іншої можливості, крім в судовому порядку, встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу зі спадкодавцем, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню, оскільки вимога її законна, обґрунтована та доказово підтверджена письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі вищевикладеного, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 15, 16, 1216, 1217, 1223, 1258, 1264 Цивільного кодексу України, ст. 3 Сімейного кодексу України, ст. 2, 4, 12, 13, 81, 89, 293, 315, 318 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved