Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON] , [PERSON] , про визнання частково недійсними свідоцтво про спадкування,\~ договір купівлі-продажу та визнання права власності, уточнивши 06.04.2018 року свої позовні вимоги остаточно, просить суд: визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , видане [PERSON] на квартиру, загальною площею 28,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; визнати частково недійсним договір купівлі-продажу квартири, загальною площею 28,5 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] від 05.09.2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу\~ за реєстровим № 3877 в частині 1/2 частки вказаної квартири; визнати право власності в порядку спадкування за законом за [PERSON] 1/2 частки квартири, загальною площею 28,5 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Стислий виклад позиції позивача. Так, позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла її сестра спадкодавець [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді: квартири, загальною площею 28,5 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У встановлений законом строк задля оформлення своїх спадкових прав звернулась позивач сестра спадкодавці та відповідач чоловік померлої. Державним нотаріусом листом № 275/02-14 від 28.02.2017 року відмовлено у прийнятті спадщини сестрою померлої та роз`яснено, що до нотаріальної контори звернувся спадкоємець першої черги чоловік [PERSON] , а тому спадкоємці другої черги /до якої відноситься сестра/ до спадкування не закликаються. Між тим, батько спадкодавиці [PERSON] , який є також спадкоємцем першої черги пізніше, з пропуском строку надання заяви про прийняття спадщини надав нотаріусу відповідну заяву про прийняття спадщини. З огляду на пропуск строку визначеного чинним законодавством для подання заяви про прийняття спадщини, нотаріусом рекомендовано батькові звернутися до суду. Тож, для відновлення прав спадкоємця та інтересів, [PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання права власності на 1/2 частку вказаної квартири [ADDRESS] , однак суд залишив позовну заяву без розгляду за заявою відповідача. [PERSON] звернувся із апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції з вимогою скасувати та направити справу для продовження розгляду, однак [INFO] помер та справу за даним провадженням було закрито. Позивач вказує, що оскільки її батько помер після відкриття спадщини [PERSON] , то вона як його спадкоємиця має право прийняття належної йому частки у спадщині в порядку спадкової трансмісії, однак вказана процедура була порушена. Позивач стверджує, що оскільки відповідач вступив у спадщину щодо усієї квартири незаконно, оформивши в порядку спадкування замість 1/2 частки на квартиру, право власності на квартиру в цілому, то й право продажу іншим особам у [PERSON] могло стосуватись лише його частки, а не продажу всієї квартири, яку він згодом продав [PERSON] через нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу від 05.09.2017 року. На підставі вищевказаних обставин вона і звернулась до суду з даним позовом за захистом своїх прав. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 10 квітня 2018 року Ухвалою суду по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження з призначенням справи до її підготовчого розгляду. 10 травня 2018 року справа направлена до Апеляційного суду Одеської області за апеляційною скаргою на ухвалу суду від 10 квітня 2018 року. 02 серпня 2018 року Ухвалою апеляційного суду Одеської області, апеляційна скарга повернута заявнику. 06 серпня 2018 року справа повернулася до суду. 20 вересня 2018 року справа направлена до Апеляційного суду Одеської області за апеляційною скаргою на ухвалу суду про відкриття провадження у справі. 27 грудня 2019 року Ухвалою Одеського апеляційного суду відмовлено у відкритті апеляційного провадження. \~ \~ \~ \~14 січня 2020 року справа повернулася до Білгород Дністровського міськрайонного суду. Ухвалою суду від 15 січня 2020 року відмовлено в задоволені заяви представника позивача про забезпечення позову. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.12.2020 року, залучено до участі у справі за позовом [PERSON] \~до\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] про\~\~визнання частково\~недійсними\~свідоцтво\~про спадкування,\~договір\~купівлі\~-\~продажу\~та\~визнання права\~власності, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача державного нотаріуса Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Кушнір Ірину Валентинівну. 03 грудня 2020 року Ухвалою суду про витребування доказів, задоволено заяву представника позивача про витребування доказів по цивільній справі. 11 березня 2021 року Ухвалою суду підготовче провадження по справі було закрито з призначенням її розгляду по сутті справи. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити, на заочний розгляд справи згодний. Відповідачі та третя особа в судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причина неявки суду невідома. Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.\~\~ Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Ухвалою Білгород Дністровського міськрайонного суду від 01 березня 2023 року суд перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає ст. ст. 280-281 ЦПК України. Фактичні обставини справа, встановлені судом. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що дійсно [INFO] померла спадкодавець [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . /т.1 а.с.27/. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно у вигляді квартири [ADDRESS] , що належала померлій згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації державного житлового фонду виконкому Сергіївської селищної ради та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 18846309. /т.1 л.с.23-25/. Матеріалами справи встановлено, що позивач є рідною сестрою померлої [INFO] [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] , копією свідоцтва про народження померлої [PERSON] серії [NUMBER] , а також копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] та зміни прізвища позивача у зв`язку з укладення шлюбу на [PERSON] /т.1 а.с.28,30,31/. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , відповідач є чоловіком померлої [INFO] [PERSON] /т.1 а.с.29/. Оскільки позивач [PERSON] , згідно зі ст. 1262 ЦК України є спадкоємицею другої черги, а до нотаріальної контори звернувся чоловік померлої [PERSON] , то листом державного нотаріуса Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області за № 275/02-14 від 28.02.2017 року повідомлено [PERSON] , що вона до спадкування не закликається. /т.1 а.с.32/. Задля повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області на підставі ухвали від 03.12.2020 року витребувано належним чином завірену копію спадкової справи № 292/2016 до майна померлої [INFO] [PERSON] . З матеріалів витребуваної спадкової справи, зокрема вбачається, що дійсно для прийняття спадщини у встановлений чинним законодавством строк звернулись дві особи [PERSON] згідно її заяви від 18.10.2016 року та [PERSON] згідно заяви від 10.01.2017 року. На підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 21.02.2017 року у справі № 495/111/17, встановлено факт того, що\~ [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] є дружиною [PERSON] , [INFO] . Крім того, судом встановлено, що 22.04.2017 року до нотаріальної контори надійшла заява [PERSON] батька померлої. Листом завідувача державної нотаріальної контори за № 685/01-16 від 22.04.2017 року повідомлено [PERSON] про пропуск ним встановленого чинним законодавством строку для подання заяви про прийняття спадщини та рекомендовано звернутись до суду / т.1 а.с.33/ Матеріали справи містять декілька ухвал Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, а саме: у справі № 495/1647/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Державний нотаріус Кушнір І.В. про визнання права власності на 1/2 частку спадкового майна, якою залишено позов [PERSON] без розгляду /за його власною заявою/. 23.05.2017 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду у справі № 495/1670/17 знов залишено позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа Державний нотаріус Кушнір І.В. про визнання права власності на 1/2 частку спадкового майна без розгляду, з підстав повторної його неявки у судове засідання. Згідно інформації у системі документообігу суду, вбачається, що [PERSON] було оскаржено ухвалу суду від 23.05.2017 року у справі № 495/1670/17, проте 03.10.2017 року апеляційну скаргу повернуто апелянту. Як вбачається з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00018300448, [PERSON] помер [INFO] . Позивач вказує, що у зв`язку із смертю батька, вона має право спадкувати належні його права після смерті [PERSON] в порядку спадкової трансмісії, як спадкоємець І черги. Нормативне обґрунтування. У відповідності до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст.1220 ЦК України, час відкриття спадщини є днем смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно\~ст. 1276 ЦК України,\~якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. Однак варто зауважити, що відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. У відповідності до ч.1 п. 1-9 ЗУ «Про нотаріат» наведений перелік підстав, за яких нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії. Частиною 2,3 вказаної вище норми чинного законодавства встановлено, що нотаріус або посадова особа,\~\~яка вчиняє нотаріальні дії,\~\~не приймає для вчинення нотаріальних\~\~дій\~\~документи,\~\~якщо\~\~вони\~\~не відповідають вимогам,\~\~встановленим у статті 47 цього Закону,\~\~або містять відомості,\~\~передбачені частиною третьою статті\~\~47\~\~цього Закону. Нотаріусу або\~\~посадовій\~\~особі,\~\~яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус\~\~ або\~\~ посадова\~\~особа,\~\~яка\~\~вчиняє\~\~нотаріальні\~\~дії,зобов`язані\~\~викласти\~\~причини\~\~відмови\~\~вписьмовій\~\~ формі\~\~ і роз`яснити\~\~ порядок\~\~ її\~\~ оскарження.\~\~ Про\~\~відмову\~\~у\~\~вчиненні нотаріальної \~ \~ \~ \~дії \~ \~ \~ \~нотаріус протягом\~\~трьох\~\~робочих\~\~днів\~\~виносить відповідну постанову. На підставі ст. 50 Закону України «Про нотаріат»,\~\~нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Згідно п.23 Постанови Пленуму від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», наявність умов для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. З такими вимогами особа може звернутися до суду лише у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Відповідно до Постанови ВС від 11 березня 2020 року у справі № 360/2312/16-ц, ВС зазначив, відповідно до п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженої наказом МЮ України від 03 березня 2004 року № 20/5, у редакції чинній на час відкриття спадщини, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкоємцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка ЖЕО, правління житлового - будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкоємцем, копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини, реєстраційний напис у паспорті спадкоємця про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Верховний суд зазначає, що саме реєстрація спадкоємця за місцем проживання спадкодавця на час смерті спадкодавця свідчить про "автоматичне прийняття спадкоємцем спадщини". Таким чином спадкоємцю достатньо звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини і надати паспорт про реєстрацію за місцем проживання спадкодавця і нотаріус буде вважати цього спадкоємця таким, що прийняв спадщину. Стаття 1300 ЦК України передбачає, що за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. На вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. У випадках, встановлених частинами першою і другою цієї статті, нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до статті 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. У постановах Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі\~№ 2-1316/2227/11\~(провадження № 61-12290св18), від 14 травня 2018 року у справі\~№ 296/10637/15-ц\~(провадження № 61-2448св18, ЄДРСРУ № 74055079) та від 23 вересня 2020 року у справі № 742/740/17 (провадження\~№ 61-23св18, ЄДРСРУ № 91854868 ) викладено правові висновки, відповідно до яких свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом.\~ Іншими підставами можуть бути:\~визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Оцінка аргументів сторін, висновки суду. Так дійсно, листом за № 685/01-16 від 22.04.2017 року [PERSON] відмовлено у оформленні його спадкових прав у нотаріальному порядку. Вказана нотаріальна дія ніким не оскаржувалась. У листі завідувача Білгород-Дністровської РНК [PERSON] за № 93/02-14 від 09.02.2018 року повідомлено позивачу, що її батько [PERSON] у встановлені строки до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звертався. Таким чином встановити факт прийняття спадщини [PERSON] неможливо. З зазначеного випливає, що неможливо виконати вимоги Закону України «Про нотаріат» в частині встановлення належності спадкового майна спадкодавцю, що суперечить законодавству України. Вказане унеможливлює оформлення спадщини в нотаріальному порядку /т.1 а.с.34/. Більш того, намагаючись з`ясувати чи не звертався [PERSON] до суду із позов про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] , нотаріус звертався з відповідним листом до Білгород-Дністровського міськрайонного суду, яким повідомлено, що починаючи з 2011 року по 14.06.2017 року в провадженні суду не перебуває справа за позовом [PERSON] про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. За наведених вище підстав, перевіривши усі факти наявності кола спадкоємців, нотаріусом 02.09.2017 року було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 28,5 кв.м,- одноособово спадкоємцю [PERSON] . Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 110336925 від 11.01.2018 року, [PERSON] відчужив належну йому квартиру [PERSON] за договором купівлі-продажу серії та номер 3877, виданого 05.09.2017 та посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Писаренко Є.С. /т.1 а.с.26/. Заявляючи до суду вимогу про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину, позивач вважає, що була порушена процедура судової трансмісії. Однак, суд не погоджується з такими доводами позивача, адже вважає, що жодними доказами це не підтверджено. Так, матеріалами справи встановлено та не оспорюється жодною із сторін, до того ж підтверджено листами нотаріуса Кушнір І.В. № 685/01-16 від 22.04.2017 року та нотаріуса О.Ю. Іваницького за № 93/02-14 від 09.02.2018 року, що [PERSON] звернувся із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] вже з пропуском встановленого строку для прийняття спадщини. Відповіддю Білгород-Дністровського міськрайонного суду за № 5/15474/2017 від 15.06.2017 року підтверджено, що із заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини [PERSON] не звертався. Крім того, згідно довідки № 1248 від 23.09.2016 року, виданої «ЖКГ смт. Сергіївка», [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . У складі сім`ї жодної особи не перебувало. Вказане свідчить про те, що [PERSON] батько померлої [PERSON] ані фактично, ані юридично спадщину не прийняв, у зв`язку з тим, що з померлою не проживав та пропустив встановлений законодавством строк для прийняття спадщини, свої спадкові права в судовому порядку не реалізував, з заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини не звертався, тож втратив своє право на оформлення спадщини. За таких обставин, державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Кушнір І.В. правомірно видано єдиному законному спадкоємцю першої черги померлої [PERSON] її чоловіку [PERSON] , який дотримався усієї встановленої спадкової процедури, отримав свідоцтво про право на спадщину за законом від 02.09.2017 року. Порушення нотаріусом підстав для видачі одноособово відповідачу, чи порушення процедури закликання до спадкування інших спадкоємців, судом не встановлено. У відповідності до ст. 1301 ЦК України, \~свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Згідно з\~роз`ясненнями Пленуму\~Верховного Суду\~України,\~викладеними в\~п.\~27\~постанови від\~30.05.2008\~року №\~7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування», відповідно до статті 1301 ЦК ( 435-15 ), свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним тільки в судовому порядку. В ході судового розгляду не знайшло свого підтвердження порушення прав позивача видачею Свідоцтва про право на спадщину за законом відповідачу, адже [PERSON] не набула в порядку спадкової трансмісії спадкових прав на майно померлої [INFO] [PERSON] , адже її батько втратив таке право, не реалізував свої права та не дотримався встановленої чинним законодавством спадкової процедури. За таких обставин, невірно буде визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, що видано у легітимний спосіб належному спадкоємцю. З цих же підстав, позивач не набуває право власності на 1/2 частину квартири в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , що померла [INFO] . Стосовно вимог про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу в частині 1/2 частки квартири, судом встановлено наступне. Згідно зі\~статтею 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За своєю суттю договір купівлі-продажу передбачає для однієї сторони право отримання предмета купівлі-продажу у власність та зобов`язання сплатити його покупну ціну, а для другої сторони право на отримання ціни та обов`язок передати предмет договору наступному власнику. Отже, за звичаями ділового обороту презюмюється, що предмет договору належить продавцю та переходить у власність покупця, якщо інше не передбачено домовленістю сторін, та покупець має сплатити ціну за власний рахунок, якщо інше не передбачено домовленістю сторін договору або покупцем та іншою особо. Згідно вимог частин першої, третьої та п`ятої\~статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Частиною першою\~ статті 215 ЦК України\~ встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Разом з тим, як передбачено частиною третьою\~статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). За змістом ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Між тим, набувши правомірно у порядку спадкування за законом у власність квартиру [ADDRESS] , загальною площею 28,5 кв.м, [PERSON] мав законне право її відчужувати або розпорядитись нею на власний розсуд. У відповідності\~до вимог\~1,2\~ст.\~319\~ЦК України,\~1.\~Власник володіє,\~користується,\~розпоряджається своїм\~майном на\~власний розсуд. 2. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Тож, відповідачем правомірно здійснено відчуження нерухомого майна, що перебувало у його власності. Порушення процедури укладання договору купівлі-продажу судом не встановлено, а отже позивачем неправомірно заявлені позовні вимоги і в окресленій частині позову. У відповідності до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до вимог\~ст. 78 ЦПК України\~суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини\~\~справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно вимог\~ст. 79 ЦПК України\~достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до вимог\~ст. 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно вимог\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.ч. 1, 2, 5\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відтак, у зв`язку з тим, що позивач не надала доказів, що вона має право спадкувати у порядку першої черги за законом разом з іншими спадкоємцями у порядку спадкової трансмісії після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а в судовому порядку не встановлено набуття спадкових прав [PERSON] , тож вони не переходять до спадкоємиці особи позивача, виходячи також з законності отримання відповідного свідоцтва про право на спадщину за законом на усю цілу квартиру [ADDRESS] , загальною площею 28,5 кв.м, [PERSON] , та продаж її у легітимний спосіб, шляхом укладання договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріально, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача державний нотаріус Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Кушнір Ірина Валентинівна про визнання частково недійсними свідоцтво про спадкування,\~ договір купівлі-продажу та визнання права власності заявлені необґрунтовано, є недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed