Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

01.07.2022 р. [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із вищезазначеною заявою у якій просить встановити недієздатність його батька [PERSON] , [INFO] , який страждає хворобою Альцгеймера, нейропсихіатричними проявами. Внаслідок цього останній не може самостійно вирішувати побутові проблеми, розпоряджатись своєю пенсією, не може обслуговувати себе, не орієнтується у часі та просторі, проявляє ознаки тривоги та нав`язливих ідей. Таким чином, [PERSON] через хворобу не може розуміти значення своїх дій, керувати ними, а тому потребує опіки та постійного догляду. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 05.07.2022 року відкрито провадження у справі, призначено у справі судово-психіатричну експертизу. 01.12.2022 року на адресу суду надійшов висновок судово-психіатричного експерта, справу призначено до судового розгляду. Заявник у судовому засіданні підтримав вимоги заяви, просить її задовольнити. Представник заінтересовані особи [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить наступного висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. У відповідності до вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Встановленню судом факту відповідають цивільні правовідносини про визнання фізичної особи недієздатною, які регулюються нормами ЦК України та ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа, визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Над недієздатною особою встановлюється опіка. Недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. Правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах має право вчиняти її опікун (ч. ч. 1-3ст. 41 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд, серед іншого, розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи недієздатною. Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до ч. 3 ст. 296 ЦПК України, заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Згідно із ч. 3 ст. 297 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Положеннями ч. 1 ст. 300 ЦПК України передбачено, що суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого відділом РАЦС Московського району м. Горького від 02.07.1986 р., актовий запис №967. Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №80312, виданої Інститутом геронтології ім. Д.Ф. Чеботарьова НАМНУ встановлено, що [PERSON] хворіє на хворобу Альцгеймера з пізнім початком з нейропсихіатричними проявами. Потребує постійного цілодобового догляду. Згідно довідки ЦЛКК №286, виданої ЦЛКК КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2», [PERSON] належить до категорії осіб похилого віку, які потребують постійного стороннього догляду внаслідок когнітивних порушень. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №737 Державної установи «Інститут геронтології ім. Д.Ф. Чеботарьова НАМНУ» від 25.11.2022 р. було проведено експертизу на виконання ухвали суду Святошинського районного суду м. Києва від 05.07.2022 р., за результати якої встановлено, що [PERSON] , [INFO] , виявляє ознаки стійкого психічного захворювання у вигляді Деменції при хворобі Альцгеймера. За своїм психічним станом не здатний розуміти значення своїх дій та керувати ними. Аналіз перевірених і оцінених судом належних, достовірних та допустимих доказів надають достатні підстави для визнання [PERSON] недієздатним, оскільки останній внаслідок хронічного, стійкого психічного захворювання не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до положень ч. 6 ст. 300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. У зв`язку із даним положенням суд визначає строк дії рішення про визнання фізичної особи [PERSON] недієздатним два роки з дня набрання рішенням законної сили. За встановлених обставин, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що заява про визнання особи недієздатною є обґрунтованою та законною, а тому підлягає задоволенню. Вимога заявника щодо призначення його опікуном не може бути задоволена, оскільки розглядається лише за поданням органу опіки та піклування. На підставі викладеного та

Outcome: approved