Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

ОПИСОВА ЧАСТИНА І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ 1. 08 лютого 2023 року до суду надійшла позовна заява згідно якої 06 травня 2017 року між сторонами укладено шлюб від якого мають малолітню дитину. Спільне життя у сторін не скалося, почали виникати непорозуміння, сварки та скандали, з грудня 2022 року не проживають, шлюбні відносини між ними припинились, тому проживання однією сім`єю і збереження шлюбу є неможливим, суперечить їх інтересам та інтересам їх дитини, у зв`язку з цим позивач просить шлюб розірвати. Спору щодо спільно набутого майна за час шлюбу у сторін на даний час не виникає. ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ УЧАСНИКІВ СПРАВИ 2. 06 березня 2023 року [PERSON] подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі, судові витрати залишає за собою. 3. 06 березня 2023 року відповідач [PERSON] подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА ІІІ. ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА 4. В ч. 1 ст. 51 Конституції України зазначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. 5. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини (ч. 3). Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч. 4). Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За приписами ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як зазначено у ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя (ч. 1). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2). У ч. 1 ст. 113 СК України зазначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. ІV. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 6. 06 травня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, після державної реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON] , прізвище дружини - [PERSON] . 7. [INFO] народився [PERSON] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] V. МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД 8. Із позовної заяви, заяв позивача та відповідача вбачається, що сторони припинили шлюбні відносини, не проживають разом і не ведуть спільного господарства з грудня 2022 року, їх сім`я розпалась, шлюб має формальний характер, примирення між ними неможливе. 9. Враховуючи ці обставини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому шлюб сторін необхідно розірвати. 10. Судом не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. VІ. ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ 11. Позовна заява є обґрунтованою, тому підлягає задоволенню. VІІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ 12. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зі змісту позовної заяви та поданої позивачем до суду заяви випливає, що позивач судові витрати залишає за собою. Враховуючи засаду (принцип) диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України), суд вважає, що судові витрати необхідно покласти на позивача.

Outcome: approved