Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування\~позовних вимог\~посилається на\~те,\~що позивачем\~отримано інформацію\~про накладення\~арештів на\~його майно\~Ужгородським МВ\~ДВС Південно-Західного\~управління юстиції,\~у зв`язку\~з чим\~ним було\~укладено договір\~з адвокатом\~Михалків Богданом\~Степановичем,\~який звернувся\~з адвокатським\~запитом до\~Ужгородського МВ\~ДВС Південно-Західного\~управління юстиції\~про надання\~документів,\~на підставі\~яких було\~накладено арешти\~на його\~майно. 07.06.2022 року адвокатом отримано від головного державного виконавця Роман В.С. копію постанови про відкриття виконавчого провадження № 55467013 від 04.01.2018 року та копію виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Боднар Ірини Михайлівни від 11.09.2017 року, реєстраційний номер 8851 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» суми заборгованості за кредитним договором б/н від 30.03.2007 року у розмірі 373673,00 грн. Вважає, виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Боднар Ірини Михайлівни від 11.09.2017 року таким, що не підлягає виконанню. Вказує, що статтею 87 Закону України «Про нотаріат» та п.п. 3.1, 3.1 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджено наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. за № 296/5, передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172. 26.11.2014\~року\~Кабінет\~Міністрів України\~прийняв\~постанову\~№ 662\~«Про\~внесення\~змін до\~переліку\~документів,\~за\~якими\~стягнення заборгованості\~провадиться\~у\~безспірному порядку\~на\~підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів».\~Зазначеною\~постановою\~були внесені\~зміни\~в\~розділ «Стягнення\~заборгованості\~за\~нотаріально посвідченими\~угодами»\~та\~доповнено новим\~розділом\~«Стягнення\~заборгованості з\~підстав,\~що\~випливають\~з кредитних\~відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Однак, звертає увагу, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа № 826/20084/14), залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року (справа № К/800/7651/17), постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року визнано незаконною та нечинною в частині п. 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а саме, щодо доповнення переліку розділом 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Тобто, вказує, що станом на сьогодні редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчих написів лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Разом з тим, зазначає, що всупереч вказаним положенням виконавчий напис № 8851 від 11.09.2017 року про примусове стягнення з позивача по справі на користь ПАТ КБ «ПРИВАТ БАНК» грошових коштів вчинено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального Боднар Іриною Михайлівною на підставі оригіналу кредитного договору, укладеного у простій письмовій формі, що є прямим порушенням положень постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172. На підставі вищевикладеного, просить суд визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Боднар Ірини Михайлівни від 11.09.2017 року, реєстраційний номер 8851 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «ПРИВАТ БАНК» суми заборгованості за кредитним договором б/н від 30.03.2007 року у розмірі 373673,00 грн. таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді\~Ужгородського міськрайонного\~суду Закарпатської\~області від\~22.06.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів надіслано учасникам справи. 22.08.2022 представником відповідача до суду подано письмові пояснення на позовну заяву, згідно яких вказує, що між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, за яким [PERSON] зобов`язання не виконував належним чином, що змусило банк звернутися за захистом свого порушеного права до нотаріусу для вчинення виконавчого напису. Вказує, що банком для вчинення виконавчого напису було подано всі необхідні документи. Окрім цього, зауважує, що при укладанні договору, позивач погодився з умовами надання кредиту, та не оскаржує ані суму боргу, ані його наявність. Вважає, що виконавчий напис є цілком правомірним, а доводи позивача є нікчемними, нотаріус діяв у рамках чинного законодавства, а отже, виконавчий напис вчинено з дотриманням всіх вимог законодавства. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.11.2022 клопотання представника позивача адвоката Михалків Б.С. про витребування доказів задоволено. Постановлено витребувати від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Боднар Ірини Михайлівни документи, що стали підставою для вчинення нею виконавчого напису від 11.09.2017 року, реєстраційний номер 8851, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суми заборгованості за кредитним договором б/н від 30.03.2007 року у розмірі 373673 грн., зокрема копію вказаного кредитного договору. Також представником позивача подано письмові пояснення з урахуванням витребуваних доказів, згідно з якими просить відмовити у задоволенні позовних вимог з раніше повідомленх підстав. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, при цьому представник подав до суду заяву, згідно з якою просить розглянути справу без їхньої участі, задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. у судове засідання не з`явилася. За приписами ч. ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до частини другої\~статті 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 11.09.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за № 8851, згідно з яким запропоновано стягнути грошові кошти у сумі 373\~673 (триста сімдесят три тисячі шістсот сімдесят три) грн. з [PERSON] , які є його боргом за Кредитним договором №б/н від 30.03.2007 року, укладеним між ним та Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк», яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк». Запропоновано задовольнити вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» шляхом перерахування коштів на рахунок № [NUMBER] в АТ КБ «Приватбанк», МФО 305299, у розмірі: заборгованість за кредитом 2999,74 доларів США; заборгованість за відсотками -10272,25 доларів США; заборгованість з комісії - 350,00 доларів США; штраф 681,10 доларів США, що всього становить 14303 (чотирнадцять тисяч триста три) доларів США 09 центів, що за курсом НБУ станом на 31.07.2017 року (один долар США дорівнює 25,915589 гривень) становить 370673 (триста сімдесят тисяч шістсот сімдесят три) гривень; витрати, пов`язані зі вчиненням виконавчого напису 3000 гривень. Всього, з врахуванням витрат пов`язаних з вчиненням виконавчого напису, становить 373673 (триста сімдесят три шістсот сімдесят три) гривень. Строк, за який провадиться стягнення, десять років чотири місяці один день, а саме з 30.03.2007 року по 31.07.2017 року. На підставі заяви АТ КБ «Приватбанк» про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса оригінал зазначеного виконавчого напису пред`явлено до виконання Ужгородського міського відділу виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, де головним державним виконавцем Губалем О.З. 04.01.2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 55467013). Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. При цьому ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів за якими стягнення проводиться у безспірному порядку. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Позивач, звертаючись до суду з відповідним позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовує свої позовні вимоги в тому числі не дотриманням принципу безспірності на підставі поданих документів. Відповідно до п. 1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок), перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. п. 3.1-3.2, 3.4 глави 16 розділу ІІ Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік). Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Пунктом 2 Переліку документів передбачено, що такими документами є кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Системний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Отже, однією з основних умов вчинення виконавчих написів є наявність документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника. Ознакою безспірності є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутність будь-яких суперечностей у поданих документах. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172. Судом встановлено, що у виконавчому написі нотаріуса від 11.09.2017 не зазначено, на підставі яких документів його здійснено, а лише вказано, що грошові суми, які пропонується стягнути, є заборгованістю за кредитним договором б/н від 30.03.2007. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п.2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року за результатами розгляду касаційних скарг Кабінету Міністрів України та публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 вказана постанова залишена без змін. Таким чином, судом було скасовано п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, відповідно до якого встановлювалася можливість здійснювати стягнення за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Постановою Великої палати Верховного суду від 20.06.2018 року у справі № 826/20084/14 рішення Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року залишено без змін. Враховуючи викладене, з 22.02.2017 року законодавством України не було передбачено можливості здійснювати стягнення за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Позовні вимоги є підставними. Також, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та чи яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем та приватним нотаріусом не подано до суду належних та достовірних доказів безспірності заборгованості. Таким чином, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат». Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а вимоги позивача визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і підтверджені документально судові витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви в сумі 992,40 грн.

Outcome: approved