Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-21 00:00:00

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Качурка В`ячеслав Вікторович про визнання виконавчого напису нотаріуса № 3359 від 15.01.2021 таким, що не підлягає виконанню. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 19.08.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Качурка В.В. на підставі виконавчого напису № 3359 від 15.01.2021 було відкрито виконавче провадження № 69687632, про що він дізнався з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. Вважає, що виконавчий напис № 3359 від 15.01.2021 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. не підлягає виконанню, оскільки він вчинений з порушенням діючого законодавства України. У виконавчому написі вказано, що він є боржником за кредитним договором № 5526865 від 08.10.2019 укладеного з ТОВ «Мілоан», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за Договором відступлення права вимоги за кредитним договором є ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал». Вказує, що він не отримував повідомлення про відступлення прав вимоги, а також не був повідомлений належним чином про заміну кредитора. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. не було дотримано процедури вчинення виконавчого напису, не перевірено безспірності стягнення грошових коштів, що є підставою вважати, що заборгованість не є безспірною. Крім цього, наданий приватному нотаріусові розрахунок боргу, здійснений відповідачем не може вважатися доказом безспірності вимог стягувача до боржника. Позивач не погоджується із розрахунком суми заборгованості встановленим виконаним написом, що становить 18255 грн. та встановлення відсотків за користування кредиту суперечать вимогам ст.. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», яка була чинна на момент укладення договору, з урахуванням того, що він погашав заборгованість по кредитному договору. Позивач вважає, що виконавчий напис є незаконним, у зв`язку з чим порушуються його законні права та інтереси. Позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 3359 від 15.01.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем щодо стягнення з Баршацького І.В. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за Кредитним договором № 5526865 від 08.10.2019 у розмірі 18255 грн. та судові витрати. Ухвалою судді від 17.11.2022 у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу та третім особам право подати відзив на позовну заяву, право відповідачу пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Позивачу направлено копію ухвали про відкриття провадження, а відповідачу та третім особам копію ухвали та копію позову з додатками рекомендованими повідомленнями. Станом на 22.02.2023 пояснень від третіх осіб до суду не надходило. Від відповідача ТОВ «ФК «Кредит Капітал» 02.02.2023 на адресу суду подано клопотання про зменшення судових витрат. Відповідно до даного клопотання представник відповідача просить суд розгляд справи здійснювати без участі представника відповідача; відмовити [PERSON] у стягненні з відповідача витрат на правничу допомогу; відмовити [PERSON] у задоволенні позову в повному обсязі. Клопотання обґрунтовано тим, що предмет позову у справі не є складним, не потребує вивчення великого обсягу нормативно-правових актів, складання великої кількості процесуальних документів, витрачання значного часу на вивчення обставин справи. Підготовка позову, надання консультацій по даній справі не вимагає значного обсягу юридичної і технічної роботи. Вважає, що вказана сума витрат на правничу допомогу не відповідає критерію розумності та дійсної вартості наданих послуг. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до таких висновків. 08.10.2019 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір № 5526865, відповідно до якого [PERSON] надано кредит в розмірі 5000 грн. строком на 15 днів з 08.10.2019. Термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 23.10.2019. Сукупна вартість кредиту складає 2475 грн. в грошовому еквіваленті та 1,204 % річних у процентному значенні. Крім того, у договорі вказано, що комісія про надання кредиту складає 600 грн., яка нараховується за ставкою 12.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом - 1875 гр., які нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожний день строку користування кредитом. 15.01.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №3359, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості у розмірі 17325 гривень та 930,00 грн. за вчинення виконавчого напису. На підставі договору відступлення прав вимоги № 47-МЛ від 20.02.2020, ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги, у тому числі, за кредитним договором № 5526865 від 08.10.2019 на користь нового кредитора ТОВ ФК «Кредит-Капітал». Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурки В.В. про відкриття виконавчого провадження від 19.08.2022, відкрито виконавче провадження № 69687632 з виконання виконавчого напису №3359, виданого 15.01.2021. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч.1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Статтею 87 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 18 ЦК України, ст. 87 Закону України "Про нотаріат"). Відповідно до пунктів 1 та 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса", для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Згідно з правовим висновком, викладеним у Постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі N 6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що при вчиненні напису нотаріус отримував від ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед Товариством, зазначений у написі є безспірним. Крім того, відповідачем не доведено суду ту обставину, що серед документів наданих приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису був наданий оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку. Зазначене узгоджується із висновками щодо застосування відповідних норм права, викладеними в постанові ВС у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.03.2020 № 757/24703/18-ц. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно із частиною 1 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 80 ЦПК України). Із змісту оспорюваного виконавчого напису встановлено, що сума заборгованості стягується за період з 20.02.2020 по 02.12.2020, кредитний договір було укладено 08.10.2019, однак не вбачається яким чином формувалася вказана заборгованість. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в справі № 750/1627/18/ провадження № 61-43895 св 18/ від 06 червня 2019 року, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, при здійсненні своєї діяльності нотаріус не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого (така правова позиція висловлена у численних постановах Верховного Суду, а саме: від 23 січня 2018 року по справі № 310/9293/15, № 369/6415/17 від 26 лютого 2020 року та інших). Враховуючи ці обставини та вимоги ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Суд при цьому має перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. В той же час законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів (така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року по справі № 6-887цс17). Суду не надано жодних доказів на підтвердження того, що боржник був належним чином обізнаний про порушення ним грошового зобов`язання та про можливі наслідки неусунення вказаних порушень. При цьому, право боржника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення, що повинно підтверджуватися документами про вручення, або про неможливість вручення такого повідомлення у зв`язку з відмовою отримувача, або самовільною зміною його місця проживання. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршицького І.В. від 15.01.2021, зареєстрованого в реєстрі за номером 3359, про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором № 5526865 від 08.10.2019, на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» у розмірі 17325 грн. та 930,00 грн. за вчинення виконавчого напису, - таким, що не підлягає виконанню. У відповідності з вимогами ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому судовий збір, який сплатила позивач при зверненні до суду, у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved