Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

Служба у справах дітей Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , та стягнення аліментів на дитину. Позов обґрунтовує тим, що відповідач є матір`ю неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] . Батько записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Дитина після народження була залишена матір`ю на утримання та виховання бабі, [PERSON] . Відповідач з 2006 року дитиною не цікавилась, не надавала матеріальної допомоги та не турбувалася про його життя та здоров`я. Всі витрати на себе взяла бабуся. Неповнолітня дитина навчається у Житомирській спеціальній школі, у зв`язку з тим, що має показник інтелектуальних здібностей на екстремально низькому рівні розвитку. За всі роки навчання у школі, а саме: з 2013 року по 2022 рік дитиною опікується бабуся [PERSON] . Зазначені факти можна розцінювати як ухилення від виховання дитини матір`ю, свідомого нехтування нею своїми обов`язками. Враховуючи вищевикладене, з метою захисту прав неповнолітньої дитини, позивач просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь [PERSON] , яка буде здійснювати обов`язки опікуна. Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 18.11.2022 року цивільну справу за позовом Служби у справах дітей Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, подана в інтересах [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів передано на розгляд за територіальною підсудністю до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області на підставі п. 1 чч. 1 ст. 31 ЦПК України. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 грудня 2022 року, справу передано на розгляд судді Чорної А.О. Ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 14 лютого 2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач не з`явився, проте надав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив справу розглядати без його участі. В судове засідання відповідач не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. В судове засідання представник третьої особи не з`явилася, проте надала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги позивача підтримала, просила їх задовольнити, а справу розглядати без її участі. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 7). Батько неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батьків відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 9). Відповідно до довідки Магдалинівської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області відповідачка [PERSON] проживає без реєстрації за адресою [ADDRESS] (а.с. 58). Згідно довідки Житомирської спеціальної школи Житомирської обласної ради [PERSON] дійсно є учнем Житомирської спеціальної школи Житомирської обласної ради (а.с. 36) Як вбачається з характеристики Житомирської спеціальної школи Житомирської обласної ради неповнолітній [PERSON] , [INFO] , навчається в даному учбовому закладі з першого класу, до якого була зарахований 02 вересня 2013 року. За всі роки навчання в школі з 2013 року по 2022 року дитиною опікувалася бабуся [PERSON] , яка відповідально ставилася до навчання та виховання хлопчика, завжди ставила інтереси дитини на перше місце, враховуючи потреби та потенційні можливості. (а.с. 33). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 25.07.2022 року, комісією проведено обстеження матеріально - побутових умов проживання [PERSON] та встановлено, що [PERSON] , [INFO] , знаходиться на повному утриманні у своєї бабусі [PERSON] та проживає разом з бабусею за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 13). Відповідно до висновку від 09.09.2021 року № ІРЦ-85038/2021/275538-86 про комплексну психолого - педагогічну оцінку розвитку дитини [PERSON] , [INFO] , психологом було встановлено, що дитина має порушення інтелектуального розвитку (а.с. 26-32). Висновком органу опіки та піклування Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, затвердженим 20.09.2022 року рішенням виконавчого комітету Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області за № 590 визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (а.с. 14 -16). Згідно рішення виконавчого комітету Сінгурівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 25.09.2020 року № 54 підтримано висновок Сінгурівської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (а.с. 24) Згідно рішення № 3 комісії з питань захисту прав дитини Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 20.09.2022 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (а.с. 25) Згідно довідки Магдалинівської селищної ради з [PERSON] проведено бесіду щодо стану виконання батьківських обов`язків відповідно до її сина [PERSON] , в ході якої встановлено, що вона не має матеріальної можливості виховувати сина, живе за рахунок тимчасових заробітків (а.с. 37). Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року в п.16: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». За змістом роз`яснень, п. п. 15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні. Суд вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод ( далі по тексту - ЄКПЛ) становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується п. 1 ст. 8. Таке втручання не становитиме порушення ст. 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в п. 2, і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей. Як зауважив Європейський Суд з прав людини (далі по тексту - ЄСПЛ), у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. ВС в постанові від 24.10.2018 року по справі №761/2855/17 також вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Під час розгляду даної справи, встановлено, що відповідач не цікавилася життям та розвитком свого сина, не виявляла турботи та піклування, матеріально не забезпечувала дитину, дитина перебуває на утриманні та вихованні бабусі, проживає разом з бабусею, а тому суд приходить до висновку, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та в її діях вбачає винну поведінку відносно сина, відповідач надала суду заяву про визнання позовних вимог, тому підстав для попередження відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дитини немає. Одночасно з цим, суд вважає за доцільне, роз`яснити відповідачці положення ст.169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. На підставі викладеного, детально проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позивачем надано достатньо доказів, що підтверджують свідоме ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків та її небажання виховувати сина, а тому позовні вимоги про позбавлення батьківських прав є обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ст. 191 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч. 2 ст. 179 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Отже, з урахуванням задоволення позову у частині позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , враховуючи вимоги ст. 166 ч. 3 СК України, а також враховуючи те, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд дійшов висновку про стягнення щомісяця із [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , на корить опікуна дитини, у розмірі 1/4 частини від заробітку, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову - 30.09.2022 року. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги доведені належними, допустимими та достатніми доказами, через що підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно з пунктом 14 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Таким чином, згідно зі ст. 141 ЦПК України, оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим із відповідача [PERSON] в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1 984 гривень 80 копійок. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved