Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

31 жовтня 2022 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] , за участі третьої особи [PERSON] , в якій просила: 1) стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позову і до закінчення донькою навчання або до досягнення нею 23-річного віку; 2) стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати понесені на оплату навчання у розмірі частини від сплаченої суми у розмірі 22611,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбу зроблено відповідний актовий запис №287 від 16 жовтня 2007 року. Мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка вже досягла повноліття, навчається у Кременчуцькому національному університеті імені М. Остроградського на ІІ курсі факультету права, гуманітарних і соціальних наук за спеціальністю «Філологія» на денному відділенні за контрактною формою навчання. Термін навчання з 01.09.2021 року по 30.06.2025 року. Стипендію не отримує. Відповідно до умов договору про надання освітніх послуг, загальна вартість навчання становить 89104 грн., з яких [PERSON] сплатила 45222 грн. Дитина [PERSON] навчається на денній формі навчання, не має змоги працевлаштуватися, щоб отримати заробіток, а тому потребує допомоги зі сторони батька. Відповідач є працездатним, має постійне місце роботи, отримує заробітну плату та має змогу надавати матеріальну допомогу. За таких обставин [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягненням аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує на навчання та додаткових витрат на навчання. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.11.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні представник позивача адвокат Марусенко Є.О. підтримав позовну заяву [PERSON] та просив її задовольнити з наведених в ній підстав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково. Заперечував щодо стягнення додаткових витрат на навчання, оскільки стягнення додаткових витрат на оплату навчання повнолітньої доньки не передбачено нормами СК України. Не погодився з запропонованим позивачем розміром аліментів на утримання повнолітньої доньки на період її навчання. Зазначив, що має тяжкі хронічні захворювання, працює, але отримує невеличку заробітну плату, якої недостатньо навіть для його лікуванням, утримання його другої дружини та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згоден сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/10 частини від свого заробітку. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Надала письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позов матері [PERSON] підтримує, просила задовольнити. Заслухавши пояснення уповноваженого представника позивача, відповідача, дослідивши надані матеріали, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №287 від 16 жовтня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим 16 жовтня 2007 року Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області. (а.с.8). [PERSON] та [PERSON] є батьками повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 04 листопада 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Крюківського районного управління юстиції м. Кременчука Полтавської області, актовий запис №570. (а.с.9). На час розгляду справи [PERSON] є повнолітньою особою. Зареєстрована та проживає разом з матір`ю позивачем [PERSON] за адресою [ADDRESS] , З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] не має самостійного заробітку чи іншого доходу, в тому числі і стипендії, та перебуває на утриманні матері. Відповідно до довідки Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського від 30.09.2022 року №1303, [PERSON] є студентом 2 курсу факультету права, гуманітарних і соціальних наук за спеціальністю 035 Філологія. Навчання за контрактом, денне відділення, термін навчання з 01.09.2021 року по 30.06.2025 року. Стипендію не отримує. (а.с.13-14). Загальна вартість освітньої послуги за весь час навчання [PERSON] становить 89104,00 грн. як зазначено в договорі №221-ЮФ-012 про надання освітніх послуг від 29.07.2021 року, укладеному між Кременчуцьким національним університетом імені Михайла Остроградського з одної сторони та [PERSON] та [PERSON] з другої сторони. [PERSON] частково сплатила кошти за навчання доньки [PERSON] за договором №221-ЮФ-012 від 29.07.2021 року в сумі 11138,00 грн. згідно квитанції №0.0.2213439623.1 від 29.07.2021 року в АТ КБ «ПриватБанк»; в сумі 11138,00 грн. згідно дубліката квитанції №0.0.2374491803.1 від 11.12.2021 року в АТ КБ «ПриватБанк»; 11472,00 грн. згідно дубліката квитанції №0.0.2648604097.1 від 20.08.2022 року в АТ КБ «ПриватБанк»; 11472,00 грн. згідно квитанції №39286752 від 28.10.2022 року в АТ «ПУМБ». Разом з тим відповідач [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюб із [PERSON] , з якою мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області від 13 вересня 2008 року, актовий запис №71, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №387. [PERSON] працює охоронником в Товаристві з обмеженою відповідальністю - Підприємство «Ізумруд ЛТД» та за період з травня 2022 року по жовтень 2022 року отримав дохід в сумі 43226,40 грн. згідно довідки про доходи №305. Як вбачається з наданих відповідачем медичних документів, а саме консультативних висновків спеціалістів, останній має хронічні захворювання. Разом з тим сам відповідач визнав в судовому засіданні, що не має інвалідності, тобто є працездатною особою. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до п.20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду. Отже, суд прийшов до висновку про наявність обов`язку відповідача [PERSON] сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , яка продовжує навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років, за умови, що він є працездатною особою, працює, а відповідно може надавати таку матеріальну допомогу. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Таким чином, право на отримання повнолітнім сином чи донькою вказаної матеріальної допомоги буде залежати від сукупності обставин, серед яких - наявна у батьків можливість надавати таку допомогу, тобто самі батьки мають бути працездатними та мати достатній заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Аналогічний висновок по застосуванню ст.199 СК України міститься і в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17. Не заперечуючи право своєї доньки на отримання від нього аліментів на період навчання, відповідач наполягав на тому, що визначений позивачем розмір такої допомоги, 1/4 частини його доходу (заробітку), є завищеним, оскільки він має на утриманні іншу малолітню дитину, отримує незначну заробітну плату, несе значні витрати на оплату комунальних платежів, придбання ліків. А також відповідач вказував, що взагалі не передбачено Законом встановлення мінімального розміру аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, що зазначено у позовних вимогах не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України, визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. При визначені розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує матеріальне становище відповідача [PERSON] , який є працездатною особою, без встановлення інвалідності, розмір його заробітної плати, яка в середньому становить 7204,40 грн. без відрахувань за місяць, частина яких йде на оплату житлово-комунальних послуг та інших життєвих потреб його сім`ї, наявність у нього на утриманні малолітнього сина. Наявність додаткових доходів у [PERSON] позивачем не доведена. Поряд з цим, повнолітня [PERSON] проживає разом з матір`ю, позивачем [PERSON] в м. Кременчуці, де знаходиться її навчальний заклад, тобто не несе додаткових витрат на оплату житла чи окремого від матері харчування. З урахуванням пандемії та карантинних заходів, а також воєнного стану в Україні, в навчальних закладах, здебільшого, практикується дистанційна форма навчання, що майже виключає витрати, пов`язані з проїздом. Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За вказаних обставин, беручи до уваги визначений законом підхід щодо спроможності працездатним батькам надавати матеріальну допомогу тоді, коли вони мають достатній заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину, яка продовжує навчання, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , яка продовжує навчання, щомісячно у розмірі 1/7 частини його заробітку, починаючи з 31.10.2022 року та до закінчення навчання 30.06.2025 року, але не більше як до досягнення дитиною 23 років. Вимога позивача щодо стягнення з відповідача аліментів у розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку задоволенню не підлягає враховуючи наступне. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень статті 6 СК України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Статтею1 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що дитина - особа віком до 18 років (повноліття), якщо згідно із законом, застосовуваним до неї, вона не набуває прав повнолітньої раніше. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] , на утримання якої позивач просить стягнути аліменти, є повнолітньою особою, досягла віку 18 років, тому вже не є дитиною. За таких обставин, суд не вбачає передбачених законом підстав для встановлення мінімального розміру аліментів на утримання повнолітньої доньки на період навчання. Відповідно до ст.430 ЦПК України, суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу. Щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на навчання, суд зазначає наступне. Одним із різновидів аліментних зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину (частина перша статті 185 СК України): той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку. Відповідно до частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз указаних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Статтею 53 Конституції України визначено, що кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі. У статті 26 Загальної декларації прав людини, яка прийнята ООН 10 грудня 1948 року, також передбачено, що кожна людина має право на освіту. Освіта повинна бути безплатною, хоча б початкова і загальна. Початкова освіта повинна бути обов`язковою. Технічна і професійна освіта повинна бути загальнодоступною, а вища освіта повинна бути однаково доступною для всіх на основі здібностей кожного. Батьки мають право пріоритету у виборі виду освіти для своїх малолітніх дітей. Україна, будучи державою-членом Ради Європи, 17 липня 1997 року Законом № 475/97-ВР ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї. Згідно преамбули Конвенції вона має на меті забезпечити загальне та ефективне визнання прав людини, проголошених Генеральною Асамблеєю ООН у Загальній декларації прав людини, в тому числі про те, що нікому не може бути відмовлено в праві на освіту. Держава при виконанні будь-яких функцій, узятих нею на себе в галузі освіти і навчання, поважає право батьків забезпечувати таку освіту і навчання відповідно до своїх релігійних і світоглядних переконань. Необхідність стягнення з відповідача понесених додаткових витрат на навчання повнолітньої доньки позивач обґрунтовувала тим, що донька навчається в Кременчуцькому національному університеті імені Михайла Остроградського за контрактом, в цілому навчання коштує 89104 грн. та нею сплачені кошти за надання освітніх послуг в сумі 45222,00 грн. і дані витрати вона несе самостійно. Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 26 серпня 2020 року у справі №336/1488/19 суд касаційної інстанції визначив, «що навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Отже такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України. Крім того, позивач не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дитини, не навела мотивів вибору освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини. Аналогічні висновки було зроблені Верховним Судом у схожих правовідносинах в постановах від 10 жовтня 2019 року у справі №638/13860/16, від 16 жовтня 2019 року у справі №219/1766/18. Позивач [PERSON] не надала доказів на підтвердження того, що між нею та відповідачем були узгоджені питання щодо навчання доньки у зазначеному навчальному закладі на контрактній (платній) підставі. В матеріалах справи відсутні докази, про погодження з відповідачем навчання на контрактній формі доньки саме у Кременчуцькому національному університеті імені Михайла Остроградського. У ст. 201 СК України встановлено порядок застосування норм цього Кодексу до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, син а. Так, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. З наведеного положення ст.201 СК України вбачається, що положення ст.185 СК України про участь батьків у додаткових витратах на дитину - не розповсюджуються до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову в частині стягнення додаткових витрат на навчання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial