Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України 30.12.2021 р. звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, у якому просить стягнути з відповідача на їх користь 163990,22 грн. збитки в порядку регресу та судовий збір в розмірі 2459,86 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 18.12.2019р. приблизно о 17:45 год. в м. Кам`янець-Подільському по вул. Князів Коріатовичів поблизу будинку 37, [PERSON] , керуючи автомобілем «Мercedes», державний номерний знак « [NUMBER] » здійснив наїзд на пішохода [PERSON] . Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 23.03.2020р., пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована. Представник потерпілого адвокат Гнідко С.І. звернувся до МТСБУ з відповідними заявами про отримання відшкодування шкоду. На підставі Наказу №5871 від 29.05.2020 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, МТСБУ здійснило регламентну виплату в загальному розмірі 88 876,22 грн. платіжним дорученням №1479088 від 01.06.2020 року. Також, на підставі Наказу №3.1/673 від 31.08.2020 року від про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, МТСБУ здійснило регламентну виплату в загальному розмірі 75114,00 грн. платіжним дорученням №1481479 від 01.09.2020 року. Загальний розмір фактично понесених витрат МТСБУ склав: 163 990,22 грн. На підставі п.п. 38.2.1 п.38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 11, 1166, 1187, 1191 ЦК України у Відповідача виникло зобов`язання перед МТСБУ відшкодувати завдані збитки в порядку регресу в розмірі фактично понесених Позивачем витрат. З метою досудового врегулювання спору відповідачеві було направлено Претензію про відшкодування збитків в порядку регресу однак ніяких дій зі сторони відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було. Позивач просить стягнути з відповідача 163990,22 грн. збитків в порядку регресу та судовий збір в розмірі 2459,86 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просить відмовити в його задоволенні. Суду представник відповідача пояснив, що в ході проведення досудового розслідування по факту дорожньо-транспортної пригоди яка мала місце 18.12.2019 р. було встановлено відсутність в діях його довірителя складу кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України, встановлено відсутність вини (в будь-якій формі чи то умислу чи то необережності) водія транспортного засобу [PERSON] при настанні дорожньо-транспортної пригоди яка мала 18 грудня 2019 року і внаслідок чого гр. [PERSON] отримав тілесні ушкодження і тому кримінальне провадження було закрито. Оскільки, вина водія під час дорожньо-транспортної пригоди не встановлена, то водій в даному випадку [PERSON] не є суб`єктом відповідальності за шкоду яку отримав пішохід внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 18.12.2019 року, оскільки дорожньо-транспортна пригода сталася не з його вини, а в зв`язку із порушенням самим пішоходом Правил дорожнього руху України між діями якого та отриманими ним тілесними ушкодженнями наявний прямий причинний зв`язок. В зв`язку із цим вважає вимоги позивача щодо відшкодування витрат в сумі 163990.32 грн необґрунтованими та безпідставними, а тому вони задоволенню не підлягають. Крім цього звернув увагу суду, рішення на підставі якого МСТБУ здійснило регламентну виплату потерпілому [PERSON] є не допустимим доказом оскільки надана суду копія стразової справи належним чином не посвідчена, зокрема і рішення МСТБУ щодо здійсенння регламентної виплати потерпілому [PERSON] страхових сум. Представник вказує, що на його переконання МСТБУ здійснило регламенті виплати [PERSON] безпідставно в сумі 163990.22 грн. без з`ясування всіх обставини справи та не врахувало причетність самого [PERSON] до дорожньо-транспортної пригоди яка мала місце 18.12.2019 р. Третя особа по справі [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, письмові пояснення по справі суду не подав. Суд вважає за можливе розгляд справи провести без його участі, на підставі наявних в справі доказів. Ухвалою суду від 17.01.2022 р. було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 18.04.2022 р. було задоволено клопотання представника відповідача про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання по справі. Ухвалою суду від 03.06.2022 р. за клопотанням представника відповідача було витребувано в Кам`янець-Подільському РВП ГУНП в Хмельницькій області матеріали кримінального провадження № 12019240070001357 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, витребувано у позивача завірену копію матеріалів страхової справи щодо дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 18.12.2019 р. в м.Кам`янець-Подільський Хмельницької області за участю [PERSON] , залучити в якості третьої особи по справі [PERSON] . Ухвалою суду від 10.11.2022 р. було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою суду від 24.01.2023 р. було внесено виправлення описок в ухвалі суду від 10.11.2022 р. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та матеріали кримінального провадження № 12019240070001357, суд встановив наступне. 18.12.2019р. приблизно о 17:45 год. В м. Кам`янець-Подільському по вул. Князів Коріатовичів поблизу будинку 37, [PERSON] , керуючи автомобілем «Мercedes», державний номерний знак « [NUMBER] » здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , який переходив проїзну частину вказаної вулиці поза пішохідним переходом зліва направо по відношенню до руху автомобіля, внаслідок чого пішохід отримав тілесні ушкодження. 18.12.2019 р. органом досудового розслідування - Кам`янець-Подільським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області було відкрито кримінальне провадження № 12019240070001357(а.с.37). Постановою від 23.03.2020р. про закриття кримінального провадження(а.с. 38-40), старшим слідчим СВ Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області старшим лейтенантом поліції Кравчуком О.В. кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019240070001357 від 18.12.2019 р. було закрито у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Відповідно до змісту зазначеної постанови «згідно висновку судово-медичного експерта №91 від 1.03.2020 [PERSON] , тілесні ушкодження потерпілого [PERSON] у вигляді відкритого перелому проксимального метадіафіза великогомілкової кістки лівої гомілки з поширенням на епіфіз, рваної рани лівої гомілки, множинних ссадних ран лівої гомілки відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження у вигляді політравми, поєднаної травми: багатоуламкового перелому кісток тазу (перелом тіл обох лонних кісток, багатоуламковий перелом кісток правої кульшової заглибини), уламкового перелому обох кісток правої гомілки, косого перелому малогомілкової кістки лівої гомілки по степені тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани голови, рваної рани лобної ділянки голови, множинних садних ран голови. Всі вище вказані тілесні ушкодження у гр. [PERSON] могли утворитися за наступним механізмом: в 1-й фазі наїзд і удар виступаючими частинами легкового автомобіля (бампер, капот), в праві відділи тіла, в ІІ-й фазі - закидання тіла на капот і удару правими відділами тулуба та головою об лобове скло, капот, в IIІ-й фазі - перекидання тіла через легковий автомобіль з подальшим падінням тіла об тупі тверді предмети (асфальтне покриття дороги) під час дорожньо-транспортної пригоди, можливо за умов і в термін, вказаних в обставинах справи, в день звернення потерпілого в Кам`янець-Подільську ЦРЛ, тобто 18.12.2019.». В зазначеній постанові також вказано, що «згідно висновку автотехнічної експертизи техстану гальмівна система та система рульового керування автомобіля марки "Мегсесіез" моделі "124"р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] до моменту ДТП знаходилися в технічно працездатному стані. Згідно висновку автотехнічної експертизи, у вказаній дорожній обстановці, водій автомобіля марки "Мегсейев" моделі "124"р.н. [NUMBER] [PERSON] не мав технічної можливості запобігти на пішохода шляхом своєчасного застосування екстренного гальмування із зупинкою керованого ним автомобіля до місця наїзду, з моменту виникнення небезпеки для його руху. Згідно вказаного висновку експерта в даній дорожній обстановці в діях водія [PERSON] невідповідності вимогам ПДР не вбачається, а відтак, питання про причинний зв`язок його дій із виникненням вказаної ДТП втратило технічний сенс і по цій причині не вирішувалось. Із урахуванням проведеного розслідування кримінальної справи слідством не здобуто достатніх, об`єктивних і неупереджених підстав для пред`явлення підозри [PERSON] і направлення справи до суду. Слідством проведено всебічне і об`єктивне розслідування даної дорожьо-транспортної пригоди. Із зібраних доказів вбачається, що водій [PERSON] в заданій дорожній обстановці не мав можливості уникнути наїзду на пішохода [PERSON] . Об`єктивних доказів, які б стверджували протилежне слідством не здобуто, досудове слідство не має достатніх об`єктивних і неупереджених підстав, які б могли бути покладені в повідомлення про підозру [PERSON] ». Як встановлено судом, відповідач на момент настання вказаного ДТП не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, що також підтверджується наданим суду представником позивача скріншотом із сайту МТСБУ щодо перевірки чинності полісу внутрішнього ОСЦПВВТЗ (а.с. 12). Зазначена обставина представником відповідача в суді не спростована. [PERSON] через свого представника адвоката Гнідко С.І. 26.03.2020 р. звернувся до МТСБУ із заявою про здійснення відшкодування в сумі 78396,66 грн. в зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою яка мала місце 18.12.2019 р. в м.Кам`янець-Подільський, оскільки відповідальність водія автомобіля марки «Мercedes» не була застрахована, подав копії відповідних документів (а.с. 51-52). 14.08.2020 р. від [PERSON] було також подано МТСБУ заяву(а.с.55-56) про виплату страхового відшкодування шкоди завданої стійкою втратою працездатності у розмірі 75 114,00 грн., додав копію нотаріально завіреної довідки МСЕК № 872429 від 24.06.2020 р. якою йому було встановлено 2-гу групу інвалідності.(а.с.35). На підставі наданих потерпілим та його представником документів МТСБУ після проведеної перевірки було винесено накази від 29.05.2020 року № 5871 «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] » про виплату [PERSON] 88 876,22 грн. відшкодування за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди(а.с.14) та від 31.08.2020 року № 3.1/673 «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] » про виплату [PERSON] 75 114,00 грн. відшкодування за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди(а.с.13). Відповідно до зазначених наказів МТСБУ було виплачено [PERSON] 01.06.2020р. - 88876,22 грн. що підтверджується копією платіжного доручення №1479088 від 01.06.2020р.(а.с.10) та 01.09.2020р. - 75114,00 грн. що підтверджується платіжним дорученням №1481479 від 01.09.2020р.(а.с. 9). Згідно зі статтею 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 цього Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Отже, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК України). Первісне (основне) деліктне зобов`язання та зобов`язання, що виникло з регресної вимоги, не можуть виникати та існувати одночасно. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним та регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно із частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За змістом частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто в силу презумпції завдавача шкоди відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, а позивач доводить інші обов`язкові складові цивільно-правової відповідальності, а саме: а) наявність шкоди, б) протиправність поведінки, в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Таким чином, закон містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. З огляду на викладене, МТСБУ в силу вимог статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 01.06.2020 р. та 01.09.2020 р. правомірно здійснило регламентні виплати потерпілій у ДТП особі - [PERSON] . Відповідач на час вчинення ДТП не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а відсутність його вини як водія автотранспортного засобу та закриття відносно нього кримінального провадження не звільняє останнього від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відповідно до положень статті 1187 ЦК України цивільно-правова відповідальність наступає і без вини водія, за винятком умов, передбачених частиною п`ятою цієї статті ЦК України. За наявності у відповідача діючого договору цивільно-правової відповідальності (автоцивілка), шкода була б відшкодована потерпілому за рахунок коштів страхової компанії. Суд критично оцінює заперечення представника відповідача на позов з тих підстав, що в ДТП за участю автомобіля «Мерседес» під керуванням водія [PERSON] та пішохода [PERSON] , де останньому було завдано шкоду у вигляді тілесних ушкоджень з вини самого [PERSON] і тому шкода не повинна йому відшкодовуватися, немає законних підстав, так як відповідно до ч.3 ст. 1193 ЦК вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання. Відповідно до частини першої статті 1195 ЦК фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Доводи представника відповідача щодо умислу потерпілого [PERSON] під час переходу проїзної частини дороги, суд також не приймає та вважає, що відсутність вини водія транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього не звільняє останнього від обов`язку відшкодувати шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відповідно до ст.1187 ЦК відповідальність наступає і без вини водія. При цьому суд враховує правові позицію висловлені Верховним Судом в постановах від 03.05.2022 р. у справі № 450/4163/18 та від 21.04.2021 року у справі № 450/4163/18. Критично суд оцінює заперечення представника, щодо неналежності наданих суду доказів, які не засвідчені належним чином оскільки за клопотанням представника відповідача ухвалою суду від 03.06.2022 р. було витребувано у позивача завірену копію матеріалів страхової справи, та на виконання ухвали суду представником позивача було направлено суду копії матеріалів страхової справи, прошиті та пронумеровані на 40 арк., які приєднані судом до матеріалів справи(а.с.115-154). З врахуванням наведеного, оскільки позивач має право зворотної вимоги у порядку частини першої статті 1191 ЦК України, а тому позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved