Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

Представник Державної екологічної інспекції у Вінницькій області Педченко Г.О. звернулася в суд з даним позовом до [PERSON] , [PERSON] про відшкодування шкоди завданої порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів за порушення природоохоронного законодавства суму збитків завданих внаслідок порушення природоохоронного законодавства 148426 (сто сорок вісім тисяч чотириста двадцять шість) грн. 35 коп. та стягнути солідарно на рахунок позивача відшкодування витрат за оплату судового збору у розмірі 2270,00 грн.. Позов обґрунтований тим, що Державною екологічною інспекцією у Вінницькій області здійснено виїзд до Бершадського району Вінницької області з метою контролю за охороною навколишнього природного середовища. Під час виїзду було виявлено порушення вимог природоохоронного законодавства громадянами [PERSON] , [INFO] , мешканцем [ADDRESS] , та [PERSON] , [INFO] , мешканцем [ADDRESS] , які 12 грудня 2019 року здійснили знищення полезахисної лісової смуги, а саме: здійснили незаконну порубку дерев в кількості 77 штук різних порід та діаметрів в полезахисній смузі, яка розташована біля поля № 10, яке знаходиться в користуванні ПП «[PERSON]» на території Лісниченської сільської ради Бершадського району Вінницької області, що є порушенням ст. ст. 67. 69 Лісового кодексу України. Дозвільні документи на право порубки дерев у громадян відсутні. За результатами перевірки відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення № 011213 від 12.12.2019 року за незаконну порубку дерев. У відповідних графах протоколу правопорушником надано пояснення, якими підтверджено вчинене порушення. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення винесена постанова про накладено адміністративне стягнення № 06/413 від 16.12.2019 року, якою визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 65-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.. Суму штрафу правопорушником сплачено у примусовому порядку. За результатами перевірки відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення № 010963 від 12.12.2019 року за незаконну порубку дерев. У відповідних графах протоколу правопорушником надано пояснення, якими підтверджено вчинене правопорушення. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення винесена постанова про накладено адміністративне стягнення № 06/419 від 16.12.2019 року, якою визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 65-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.. Суму штрафу з правопорушника стягує орган ДВС. В ході перевірки в присутності [PERSON] та [PERSON] . Інспекцією складено польову перелікову відомість від 12.12.2019 року, у якій перелічені діаметри пнів в корі біля шийки кореня та породи дерев, що були незаконно зрізані відповідачами. Вказані дії (незаконна рубка дерева) є порушенням ст. 10 Закону України "Про рослинний світ", та ст. 67, 69 Лісового Кодексу України, де зазначається, що спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно. Своїми діями [PERSON] та [PERSON] нанесли державі збитків, заподіяних внаслідок незаконної порубки дерев в розмірі 148426 (сто сорок вісім тисяч чотириста двадцять шість) грн. 35 коп.. Розрахунок збитків, здійснено у відповідності з додатком № 1 з урахуванням п. 2 Постанови КМ України від 23 липня 2008 року № 665 "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу". 17.03.2021 року [PERSON] , та [PERSON] було направлено претензію № 1073/06 від 16.03.2020 року, щодо можливості в добровільному порядку відшкодувати збитки завдані державі в розмірі 148426, 35 грн. Однак порушники в добровільному порядку збитки не відшкодували. Оскільки [PERSON] , та [PERSON] здійснили незаконну порубку дерев в кількості 77 штук різних порід та діаметрів в полезахисній смузі, яка розташована біля поля № 10, яке знаходиться в користуванні ПП «[PERSON]» на території Лісниченської сільської ради Бершадського району Вінницької області, чим порушили вимоги природоохоронного законодавства та завдали державі збитків, і станом на дату подачі позову ними збитки не відшкодовані, відтак Інспекція змушена звернутися до суду з позовом про стягнення збитків у примусовому порядку. Представник позивача Педченко Г.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов визнали частково. Надали пояснення відповідно яких вказали, що дійсно 12 грудня 2019 року здійснили порубку дерев в полезахисній лісовій смузі, яка розташована біля поля № 10, що знаходиться в користуванні ПП «[PERSON]» на території Лісниченської сільської ради Бершадського району Вінницької області, проте, не знали, що на це немає дозвільних документів, оскільки в той час коли сталася порубка дерев неофіційно підробляли різноробочими в ПП " [PERSON] " і керівництво підприємства, а саме [PERSON] , надав їм розпорядження здійснити вирубку дерев у лісосмузі, пообіцявши заплатити кошти за їхню роботу. Жодних договорів з підприємством вони не укладали. Протоколи та постанови вони підписали, адже не знали які після цього можуть бути наслідки. Також на підприємстві їм дали гроші на погашення штрафу. Просили під час ухвалення рішення суду врахувати їхній матеріальний стан, оскільки офіційного джерела доходу вони не мають, проживають разом з батьками, які є пенсіонерами, хворіють, також на їхньому утриманні перебувають неповнолітні діти. Заслухавши доводи сторін, дослідивши докази, що містяться в матеріалах доданих до позовної заяви, суд вважає встановленим таке. Як вбачається з матеріалів справи, 12.12.2019 Державною екологічною інспекцією у Вінницькій області здійснено виїзд до Бершадського району Вінницької області з метою контролю за охороною навколишнього природного середовища. Під час виїзду було виявлено порушення вимог природоохоронного законодавства громадянами [PERSON] , [INFO] , мешканцем [ADDRESS] , та [PERSON] , [INFO] , мешканцем [ADDRESS] , які 12 грудня 2019 року здійснили знищення полезахисної лісової смуги, а саме: здійснили незаконну порубку дерев в кількості 77 штук різних порід та діаметрів в полезахисній смузі, яка розташована біля поля № 10, яке знаходиться в користуванні ПП «[PERSON]» на території Лісниченської сільської ради Бершадського району Вінницької області. За результатами перевірки відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення № 011213 від 12.12.2019 року за незаконну порубку дерев. У відповідних графах протоколу правопорушником надано пояснення, якими підтверджено вчинене порушення. Протокол підписаний особисто [PERSON] .. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення винесена постанова про накладено адміністративне стягнення № 06/413 від 16.12.2019 року, якою визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 65-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.. Вказана постанова відповідачем в установленому законно порядку не оскаржена та не скасована. Суму штрафу правопорушником сплачено у примусовому порядку. Також за результатами перевірки відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення № 010963 від 12.12.2019 року за незаконну порубку дерев. У відповідних графах протоколу правопорушником надано пояснення, якими підтверджено вчинене правопорушення. Протокол підписаний особисто [PERSON] .. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення винесена постанова про накладено адміністративне стягнення № 06/419 від 16.12.2019 року, якою визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 65-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.. Вказана постанова відповідачем в установленому законно порядку не оскаржена та не скасована. Суму штрафу з правопорушника стягує орган ДВС. В ході перевірки в присутності [PERSON] та [PERSON] . Інспекцією складено польову перелікову відомість від 12.12.2019 року, у якій перелічені діаметри пнів в корі біля шийки кореня та породи дерев, що були незаконно зрізані відповідачами. Дане в судовому засіданні відповідачами не заперечувалося. Як вбачається з Розрахунку збитків, здійсненого у відповідності з додатком № 1 з урахуванням п. 2 Постанови КМ України від 23 липня 2008 року № 665 "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу" підготовленого старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Вінницької області Зарванським В.Г., своїми діями [PERSON] та [PERSON] нанесли державі збитків, заподіяних внаслідок незаконної порубки дерев в розмірі 148426 (сто сорок вісім тисяч чотириста двадцять шість) грн. 35 коп.. 17.03.2021 року [PERSON] та [PERSON] було направлено претензію № 1073/06 від 16.03.2020 року, щодо можливості в добровільному порядку відшкодувати збитки завдані державі в розмірі 148426, 35 грн. Однак станом на день розгляду справи порушники в добровільному порядку збитки не відшкодували. Встановивши вказані обставини, суд приходить до такого висновку. Статтею 13 Конституції України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах визначених цією Конституцією. Відповідно до ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ст. 40 Закону України Про рослинний світ порушення законодавства про рослинний світ тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законами України. Відповідальність за порушення законодавства про рослинний світ, зокрема, несуть особи, винні у протиправному знищенні або пошкодженні об`єктів рослинного світу. Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 68, ч. 1 ст. 69 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Згідно ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 105 Лісового кодексу України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників. Статтею 107 Лісового кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами справ за позовами про відшкодування шкоди № 6 від 27.03.1992 р. роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Вирішуючи спірні правовідносини суд враховує також, приписи Закону України Про охорону навколишнього природного середовища, зокрема статті 12, 40 та 69, відповідно до яких громадяни України зобов`язані: а) берегти природу, охороняти, раціонально використовувати її багатства відповідно до вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища; б) здійснювати діяльність з додержанням вимог екологічної безпеки, інших екологічних нормативів та лімітів використання природних ресурсів; в) не порушувати екологічні права і законні інтереси інших суб`єктів; г) вносити штрафи за екологічні правопорушення; д) компенсувати шкоду, заподіяну забрудненням та іншим негативним впливом на навколишнє природне середовище (ч. 1 ст. 12 Закону). Використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог: раціонального і економного використання природних ресурсів на основі широкого застосування новітніх технологій; здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища (ч. 1 ст. 40 Закону). Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі (ч. 1 ст. 69 Закону). Частиною 1 ст. 67 Лісового кодексу України встановлено, що заготівля деревини, заготівля другорядних лісових матеріалів проводиться в порядку спеціального використання лісових ресурсів. Згідно з частиною 1 ст. 69 лісового кодексу України спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно. Також, згідно зі ст. 142 Конституції України природні ресурси, які перебувають у власності територіальних громад, є складовою частиною матеріальної і фінансової основи місцевого самоврядування. На підставі ст.ст. 47, 69 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються фонди охорони навколишнього природного середовища. Ці фонди утворюються у складі відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок, у тому числі, частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Згідно з ч. 1 ст. 69 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 29, ч. 1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, сплачуються у визначеному вказаними нормами співвідношенні на рахунки спеціальних фондів Державного, обласних та місцевих бюджетів в розмірах 30, 20 та 50 відсотків відповідно. Зазначена норма означає, що завдані природним ресурсам збитки сплачуються на єдиний розподільчий казначейський рахунок відповідної місцевої ради в користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вищевказаному співвідношенні. Суд не бере до уваги пояснення відповідачів, щодо того, що саме ПП "[PERSON]" винна в порубці дерев в полезахисній смузі, яка розташована біля поля № 10, що знаходиться в користуванні ПП «[PERSON]» на території Лісниченської сільської ради, а також та те, що діяли за розпорядженням керівництва підприємства, оскільки останні не надали жодних доказів на підтвердження вказаних ними обставин. А те, що як вказують відповідачі вони неофіційно працювали на підприємстві, тобто без укладення будь-якої угоди чи договору з ПП «[PERSON]», ставить саме на них, а не на керівництво підприємства дотримуватися вимог закону України та нормативно-правових актів. Крім того, відповідачами ні протоколи про адміністративне правопорушення ні постанови про накладено адміністративного стягнення, якими їх визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 65-1 КУпАП, та накладено на них адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. оскаржено небуло. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно приписів ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В свою чергу, ст.ст. 76-89 ЦПК України визначено поняття доказів, їх належності, допустимості, достовірності та достатності, обов`язок доказування і подачі доказів, а також підстави звільнення від доказування, порядок подачі доказів, витребування доказів та оцінки доказів. Відповідно до ч.ч. 1 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 6 ст. 82 ЦПК України визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Питання відшкодування відповідачами майнової шкоди, яка була заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища не вирішено під час розгляду справ про адміністративне правопорушення. Якщо питання про відшкодування винним майнової шкоди, завданої в результаті вчинення адміністративного правопорушення не вирішено, відповідно до частини 1 або частини 2 ст. 40 КУпАП, то згідно частини 3 ст. 40 КУпАП питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, вирішується в порядку цивільного судочинства. Таким чином, судовим розглядом встановлено наявність усіх підстав для стягнення з відповідачів коштів на відшкодування шкоди завданої навколишньому середовищу, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка відповідачів, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вина. Разом з тим, вирішуючи питання про розмір суми, яка підлягає стягненню з відповідачів, суд бере до уваги те, що [PERSON] та [PERSON] офіційного джерела доходу не мають, не отримують дохід, проживають разом з батьками, які є пенсіонерами, які як люди похилого віку часто хворіють, також те що на їхньому утриманні перебувають неповнолітні діти, в зв`язку з чим перебувають у скрутному матеріальному становищі. Відповідно до ч. 4 ст. 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням кримінального правопорушення. Таким чином, враховуючи, що шкода завдана адміністративними правопорушеннями скоєними відповідачами, з урахуванням їхнього майнового стану, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру шкоди, завданої відповідачами внаслідок порушення природоохоронного законодавства та вважає достатнім та справедливим стягнути з [PERSON] на користь держави збитків завданих внаслідок порушення природоохоронного законодавства в сумі 44000 (сорок чотири) тисячі гривень, а також стягнути з [PERSON] на користь держави збитки завдані внаслідок порушення природоохоронного законодавства в сумі 44000 (сорок чотири) тисячі гривень. На підставі ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідачів в рівних частинах на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2270 гривень, сплачений при зверненні до суду з даним позовом.

Outcome: partial