Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

Виклад позиції позивача: Позивача 08.02.2023 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21 жовтня 2017 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстровано Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про що зроблений актовий запис №4610. Від даного шлюбу у сторін народилась дитина: донька [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між сторонами поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних - сімейних відносин. Сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить позов задовольнити у повному обсязі. Заяви (клопотання) учасників справи Позивач [PERSON] , до позову надала заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує. Представником відповідача [PERSON] - адвокатом Калачик Н.М. через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за відсутності відповідача. Та зазначила, що відповідач бажає брати участь у вихованні спільної з позивачем доньки [PERSON] , та спілкуватися з нею. Процесуальні дії у справі Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 08.02.2023 року, вищезазначену справу було передано в провадження головуючому судді Кононенко Т.О. Ухвалою суду від 09.02.2023 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст правовідносини. 21 жовтня 2017 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб, про що Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, зроблений актовий запис №4610 (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] видане 21 жовтня 2017 року). Від даного шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 22 березня 2018 року). Внаслідок відсутності взаєморозуміння шлюбні відносини між ними припинилися. Оцінка суду Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягає. Відповідно до ч.3ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3ст.115 Сімейного кодексу України- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. За таких обставин, суд доходить висновку, що шлюб необхідно розірвати. Судом також враховано той факт, що відповідач позов визнав. У відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду з цим позовом [PERSON] сплатила 1073,80 грн. судового збору, що підтверджується квитанцією про сплату № 56753 від 02.02.2023 року. Приймаючи до уваги визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, про що представником відповідача [PERSON] - адвокатом Калачик Н.М. подано відповідну заяву від 16.02.2023 року, 50% судового збору, сплаченого згідно квитанції про сплату № 56753 від 02.02.2023 року, у розмірі 536,80 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а 50% - поверненню позивачу [PERSON] з державного бюджету.

Outcome: approved