Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

[PERSON] в грудні 2021 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Скутельник І.А., приватний нотаріус Лукашенко В.Б. про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину. Позов мотивовано тим, що згідно договору купівлі продажу від 04.11.2009 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] продав, а [PERSON] купила та набула у власність нежитлове приміщення під номером [ADDRESS] . Відповідно до відомостей, викладеним у витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданому КП «ВМБТІ», номер витягу 24317852, реєстраційний номер 28716805, відчужувані вбудовані нежитлові приміщення № 43, загальною площею 83,9 кв.м. складається з: 43-1 коридор площею 7,3 кв.м., 43-2 каса площею 5,9 кв.м., 43-3 туалет площею 1,3 кв.м., 43-4 кабінет площею 6,3 кв.м., 43-5 коридор площею 2,3 кв.м., 43-6 зал площею 54,0 кв.м., 43-7 вітрина площею 6,8 кв.м. Загальна площа 83,9 кв.м. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В. У листопаді 2021 року позивачу стало відомо, що [PERSON] відчужив належне їй нерухоме майно без її згоди своїй рідній племінниці [PERSON] . Зокрема, 17.08.2021 року укладено договір купівлі продажу між [PERSON] в особі [PERSON] та [PERSON] про продаж нерухомого майна: відчужувані вбудовані нежитлові приміщення № 43, загальною площею 83,9 кв.м. складається з: 43-1 коридор площею 7,3 кв.м., 43-2каса площею 5,9 кв.м., 43-3 туалет площею 1,3 кв.м., 43-4 кабінет площею 6,3 кв.м., 43-5 коридор площею 2,3 кв.м., 43-6 зал площею 54,0 кв.м., 43-7 вітрина площею 6,8 кв.м. Загальна площа 83,9 кв.м. Зазначений договір посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І.А. Одночасно до державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєсру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено запис: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 59885144 від 17.08.2021 року. Сторону продавця [PERSON] представляв [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої 11.03.2021 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Остапенко Ю.В., за реєстром № 312. Позивач зазначає, що договір купівлі продажу нерухомого майна від 17.08.2021 року, укладений між [PERSON] в особі [PERSON] та [PERSON] , є недійсним з наступних підстав. На момент укладення правочину волевиявлення продавця [PERSON] на продаж нерухомого майна, яке є предметом спірного договору, не було. Продаж нерухомого майна відбувся без відома та згоди [PERSON] , грошові кошти від продажу не отримувала, з нею не погоджувались умови продажу нерухомого майна та вартість нерухомого майна. 27.12.1991 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. У лютому 2021 року встановлено, що [PERSON] захворіла на онкохворобу. Між останніми дійсно існувала домовленість про продаж спірного майна за реальною ціною. 11.03.2021 року [PERSON] , довіряючи чоловіку, надала довіреність на його ім`я. [PERSON] 14.08.2021 року відкликала надану на ім`я [PERSON] довіреність, про що приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б. до Єдиного реєстру довіреностей внесено запис за № 6245. Позивач зазначає, що [PERSON] знаючи про відкликання [PERSON] довіреності вступив у зловмисну домовленість із своєю племінницею [PERSON] та іншими особами, а потім переоформив на [PERSON] нежитлове приміщення. Укладаючи спірний договір купівлі продажу нерухомого майна, відповідач [PERSON] не мав таких повноважень, діяв обманним шляхом, всупереч інтересам довірителя, а також у своїх та покупця інтересах. У зв`язку з вищенаведеним позивач звернулася до суду та просила визнати недійсним договір купівлі продажу нерухомого майна від 17.08.2021 року, укладений між [PERSON] в особі [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І.А. (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 59885144 від 17.08.2021 року); застосувати наслідки недійсності договору купівлі продажу від 17.08.2021 року шляхом повернення [PERSON] нерухомого майна в натурі: вбудовані нежитлові приміщення № 43, загальною площею 83,9 кв.м. складається з: 43-1 коридор площею 7,3 кв.м., 43-2каса площею 5,9 кв.м., 43-3 туалет площею 1,3 кв.м., 43-4 кабінет площею 6,3 кв.м., 43-5 коридор площею 2,3 кв.м., 43-6 зал площею 54,0 кв.м., 43-7 вітрина площею 6,8 кв.м. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав. Представник відповідача [PERSON] заперечив в задоволенні позову. Також надав суду письмові пояснення, зазначивши, що відповідно до підпунктів 6.1, 6.2, 6.4 пункту 6 глави 4 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції від 22 лютого 2012 року № 296/5, особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної, може у будь-який час скасувати довіреність або довіреність, видану в порядку передоручення. Нотаріус, завідувач державного нотаріального архіву при одержанні заяви про скасування довіреності або передоручення робить про це відмітку на примірнику довіреності, що зберігається у справах нотаріуса, у державному нотаріальному архіві, і відмітку в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій. Повідомлення особи, яка видала довіреність, представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність, про скасування довіреності може бути оформлено нотаріусом згідно з цим Порядком шляхом передавання відповідної заяви. Згідно з частиною третьою статті 249 ЦК України права та обов`язки щодо третіх осіб, що виникли внаслідок вчинення правочину представником до того, як він довідався або міг довідатися про скасування довіреності, зберігають чинність для особи, яка видала довіреність, та її правонаступників. Це правило не застосовується, якщо третя сторона знала або могла знати, що дія довіреності припинилася. Отже, момент скасування довіреності та момент втрати нею чинності для представника та третіх осіб не збігаються. Скасована довіреність втрачає чинність для представника та третіх осіб з моменту настання першої із подій: або коли представник довідався або міг довідатися про скасування довіреності; або коли третя особа дізналась або могла дізнатись, що дія довіреності припинилася. До настання такої події скасована довіреність є чинною для представника та третіх осіб, перед якими представник представляє інтереси довірителя. Відповідно, всі вчинені представником в цей час правочини є чинними і для довірителя. З огляду на викладене, скасування довіреності має юридичне значення для представників і третіх сторін лише у випадку їх сповіщення про вчинення такої дії довірителем. Оскільки позивачем зазначеного порядку щодо третьої особи який не знав і не міг знати про скасування довіреності, не дотримано, тому довіреність зберігає чинність для останнього до закінчення її дії. З огляду на викладене, аргументи позивача, щодо скасування довіреності не заслуговують на увагу, оскільки довіреність залишається чинною до моменту як повірений довідався, або міг довідатись про її відкликання. Представник відповідача [PERSON] заперечила проти позову, просила відмовити в його задоволенні. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Скутельник І.А. просила справу розглянути у її відсутність. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Лукашенко В.Б. в судове засідання не з`явився, однак повідомлявся належним чином, однак надав докази, які витребовувалися судом. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи позовної зави, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 27.12.1991 року Белькачинецькою сільською радою Усть Майського району, Якутської СРСР між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Згідно договору купівлі продажу від 04.11.2009 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] продав, а [PERSON] купила та набула у власність нежитлове приміщення під номером [ADDRESS] . У відповідності із відомостями, викладеними у витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданому КП «ВМБТІ», номер витягу 24317852, реєстраційний номер 28716805, відчужувані вбудовані нежитлові приміщення № 43, загальною площею 83,9 кв.м. складається з: 43-1 коридор площею 7,3 кв.м., 43-2каса площею 5,9 кв.м., 43-3 туалет площею 1,3 кв.м., 43-4 кабінет площею 6,3 кв.м., 43-5 коридор площею 2,3 кв.м., 43-6 зал площею 54,0 кв.м., 43-7 вітрина площею 6,8 кв.м. Загальна площа 83,9 кв.м. Даний договір купівлі продажі був посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В. і зареєстрований в реєстрі за № 3321. 11.03.2021 року [PERSON] видала довіреність на ім`я [PERSON] , посвідчену приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Остапенко Ю.В., зареєстровану в реєстрі за № 312. Згідно витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей [PERSON] вповноважує [PERSON] укладати передбачені законом правочини по розпорядженню усім рухомим і нерухомим майном. Представництво інтересів. Відкривати у будь яких відділеннях банківських установ будь які рахунки, розпоряджатися коштами на рахунках. В судовому засіданні було досліджено оригінали Договору купівлі-продажу нежилого приміщення під номером [ADDRESS] , вчиненого 17.08.2021 року приватним нотаріусом Скутельник І.А. за реєстром № 5866 та документів, на підставі яких був посвідчений даний договір. Як вбачається з договору купівлі продажу від 17.08.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Скутельник І.А. за реєстром № 5866, [PERSON] (продавець), від імені якої на підставі довіреності, посвідченої 11.03.2021 року, Остапенко Ю.В., приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу, за реєстром № 312, діє Драч І.І. (представник продавця) та [PERSON] (покупець) уклали цей договір про таке: за цим договором продавець передала у (продала), а покупець прийняла (купила), належне «продавцю», на праві приватної власності, нежиле приміщення, торгівельно офісні приміщення під номером [ADDRESS] . Дане також підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Згідно заяви [PERSON] , адресованої приватному нотаріусу Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І.А., [PERSON] дає свою згоду на продаж його дружиною [PERSON] , на умовах та за ціною на її власний розсуд, набутого ними під час шлюбу, котрий зареєстрований Белькачинецькою сільською радою Усть Майського району, Якутської СРСР 27.12.1991 року, нежилого приміщення торгівельно офісні приміщення під номером [ADDRESS] , в житловому будинку під номером 91. 14.08.2021 року [PERSON] подала приватному нотаріусу Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б. заяву про скасування довіреності № 312 від 11.03.2021 року. Згідно витягу про реєстрацію в єдиному реєстрі довіреностей від 14.08.2021 року вказану довіреність було припинено. Частиною першою статті 15\~ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1\~ст. 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 27\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення. Відповідно до\~ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно\~ст.\~263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 1\~ст. 1000 ЦК України\~за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. Згідно зі\~ст. 1003 ЦК України\~у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними. Згідно з п. 2 ч. 1\~ст. 1006 ЦК України\~повірений зобов`язаний після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; Відповідно п. 6.4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5\~та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 повідомлення особи, яка видала довіреність, представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність, про скасування довіреності може бути оформлено нотаріусом згідно з цим Порядком шляхом передавання відповідної заяви. Згідно з главою 20 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5\~та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 нотаріус передає заяви фізичних та юридичних осіб іншим фізичним та юридичним особам на підставі усного звернення заінтересованих осіб, якщо вони не суперечать закону і не містять відомостей, що порочать честь і гідність людини. Пунктом 3 вказаного Порядку передбачено наступний порядок передачі заяв фізичних та юридичних осіб: заяви подаються нотаріусу належним чином оформлені і не менше ніж у двох примірниках, один з яких пересилається поштою зі зворотним повідомленням або особисто передається адресатам під розписку. Зазначені заяви можуть передаватися також з використанням технічних засобів. Відповідно до п. 4 Порядку, на прохання особи, що подала заяву, їй видається свідоцтво про передачу заяви. У свідоцтві викладається зміст одержаної на заяву відповіді або зазначається, що відповідь у встановлений у заяві строк не надійшла. Передача заяви та видача свідоцтва про передачу заяви є самостійними нотаріальними діями і реєструються в реєстрі нотаріальних дій під окремими номерами. З огляду на це, суд зазначає, що на зворотному боці вчинених позивачем у нотаріуса заяви про скасування довіреності відсутні розписки чи зворотні повідомлення про їх одержання. Крім того, в матеріалах справи також відсутнє свідоцтво про передачу заяви, яке є доказом направлення відповідачу [PERSON] нотаріусом вказаних повідомлень та доказом їх одержання адресатом. Згідно з частиною третьою статті 249 ЦК України права та обов`язки щодо третіх осіб, що виникли внаслідок вчинення правочину представником до того, як він довідався або міг довідатися про скасування довіреності, зберігають чинність для особи, яка видала довіреність, та її правонаступників. Це правило не застосовується, якщо третя сторона знала або могла знати, що дія довіреності припинилася. Отже, момент скасування довіреності та момент втрати нею чинності для представника та третіх осіб не збігаються. Скасована довіреність втрачає чинність для представника та третіх осіб з моменту настання першої із подій: або коли представник довідався або міг довідатися про скасування довіреності; або коли третя особа дізналась або могла дізнатись, що дія довіреності припинилася. До настання такої події скасована довіреність є чинною для представника та третіх осіб, перед якими представник представляє інтереси довірителя. Відповідно, всі вчинені представником в цей час правочини є чинними і для довірителя. Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 19 грудня 2018 року в справі № 331/5517/17 (провадження № 61-9474св18), від 09 вересня 2020 року в справі № 522/3746/19-ц (провадження № 61-7230св20). З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] діючи в рамках повноважень визначених довіреністю та строку її дії, уклавши договір купівлі продажу від 17.08.2021 року з [PERSON] діяв добросовісно, а тому не порушував прав позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 245 ЦК України\~форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. Приписами п.п. 2.1, 2.3, 2.5 Положення про Єдиний реєстр довіреностей, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 28.12.2006 року № 111/5\~передбачено, що обов`язковій реєстрації у Єдиному реєстрі підлягають довіреності (у тому числі їх дублікати), посвідчені в нотаріальному порядку, та довіреності на право розпорядження майном, посвідчені посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів, а також відомості про припинення їх дії. Заява про припинення дії довіреності подається довірителем, а також іншими особами, які мають підтверджуючі документи щодо відомостей, передбачених частиною 1\~статті 248 ЦК України. Реєстрація припинення дії дубліката довіреності здійснюється шляхом унесення Реєстратором до Єдиного реєстру відомостей про припинення дії цієї довіреності. Отже, належним способом оформлення припинення дії нотаріально посвідченої довіреності є подання заяви про її припинення до відповідного нотаріуса, із обов`язковим внесенням відповідних відомостей до Єдиного реєстру довіреностей. Як зазначалось вище 14.08.2021 року [PERSON] подала приватному нотаріусу Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б. заяву про скасування довіреності № 312 від 11.03.2021. Згідно витягу про реєстрацію в єдиному реєстрі довіреностей від 14.08.2021 року вказану довіреність було припинено. Проте в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують, що [PERSON] був особисто повідомлений про скасування виданої на його ім`я нотаріальної довіреності, а також про те, що він зобов`язаний був знати про скасування довіреності. Згідно листа ДП «Національні інформаційні системи» від 15.07.2022 року № 2053/19.3-13, інформацією про можливі причини не відображення інформації про припинення дії довіреності у паперовому примірнику витягу № 45406175, наявного у розпорядженні суду, підприємство не володіє. Також проінформовано, що будь яких технічних збоїв у роботі Реєстру 14.08.2021 року та 17.08.2021 року ДП «НАІС» виявлено не було. Додатково суд зазначає, що як встановлено\~судом\~з Повного\~витягу\~з Єдиного\~реєстру довіреностей\~(перевірка\~дійсності довіреності)\~№ 45406175\~від 17.08.2022\~року,\~приватним нотаріусом\~Скутельник І.А.\~11.03.2021\~року на\~нотаріальному бланку\~НМС 188597,\~НМС 188598\~посвідчено довіреність\~за реєстровим\~номером №\~312,\~строк дії\~довіреності до\~11.03.2031\~року,\~яка\~видана особою\~на ім`я\~ [PERSON] на\~представника [PERSON] . Судом було досліджено оригінал Повного витягу з Єдиного реєстру довіреностей (перевірка дійсності довіреності), в даному витягу відсутні відомості про скасування чи відкликання довіреності. З огляду на приписи ст. 249 ЦК України\~викладені обставини свідчать про те, що повноваження [PERSON] на представництво інтересів [PERSON] не були припинені в установленому законом порядку станом на момент укладення ним договору купівлі продажу майна. Водночас, у силу приписів\~статті 204 ЦК України\~правомірність правочину презюмується. Обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача. Главою 17 ЦК України\~унормовано правовідносини представництва при здійсненні правочинів. Згідно з частиною третьою\~статті 244 ЦК України\~довіреність є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Отже, односторонній правочин є дією однієї сторони, яка створює обов`язки лише для особи, яка видала довіреність. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом. Відповідно до частини першої\~статті 237 ЦК України\~представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє (частини перша, друга\~статті 238 ЦК України). Юридична сила довіреності не залежить від отримання згоди на її видачу з боку представника. Повноваження виникає незалежно від згоди останнього, а правильно оформлена довіреність дійсна у будь-якому разі, тому що повноваження, яке виникає у представника, не зачіпає його майнових або особистих немайнових прав. Інша річ, що здійснення цього повноваження залежить від представника, бо він сам вирішує, чи використати довіреність для здійснення діяльності на користь іншої особи (довірителя), чи відмовитися від неї. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17 березня 2021 року у справі № 360/1742/18 (провадження № 61-16849св19). За своєю правовою природою довіреністю є односторонній правочин, що укладається у вигляді письмового документа, у якому визначаються повноваження представника. Довіреність свідчить про надання представнику від імені довірителя відповідних повноважень стосовно вчинення правочину, стороною якого є третя особа. Верховний Суд у постанові від 25 вересня 2019 року у справі № 727/3501/16-ц (провадження № 61-30020св18) дійшов висновків, що правочин завжди має вчинятися в інтересах сторони, яку представляють. З метою забезпечення інтересів цієї особи представнику заборонено вчиняти представницький правочин у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є. При цьому, словосполучення «у своїх інтересах» необхідно розуміти таким чином, що представник не може вчиняти від імені особи, яку він представляє, правочин щодо себе особисто (тобто бути стороною цього правочину) або іншим шляхом на шкоду інтересам довірителя, у тому числі на користь інших осіб, включаючи і тих, представником яких він одночасно є. Згідно з частинами першою-третьою, п`ятою\~статті 203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Головним елементом правочину є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, тобто основним юридичним фактом, що підлягає встановленню судами, є дійсна спрямованість волі сторін на укладення договору. Статтею 215 ЦК України\~передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно з частиною першою\~статті 232 ЦК України\~правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним. За змістом зазначеної правової норми необхідними ознаками правочину, вчиненого в результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою є: 1) наявність умисного зговору між представником потерпілої сторони правочину і другої сторони з метою отримання власної або обопільної вигоди; 2) виникнення негативних наслідків для довірителя та незгода його з такими наслідками; 3) дії представника здійснюються в межах наданих йому повноважень. Для задоволення позовних вимог за\~статтею 232 ЦК України\~необхідно на підставі доказів встановити, що представник за правочином вступив у зловмисну домовленість із другою стороною і діє при цьому у власних інтересах або в інтересах інших осіб, а не в інтересах особи, яку представляє. Доведеність факту вчинення правочину внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, полягає у тому, що такий договір може бути визнаний недійсним із зазначених підстав у тому разі, якщо буде встановлено, що третя особа - контрагент за договором, діяв за домовленістю із представником сторони оспорюваного правочину, внаслідок такої домовленості оспорюваний договір укладено на таких умовах, які не відповідають волі довірителя; умови договору, укладеного представником, очевидно, є невигідними для довірителя, а вигоду отримує тільки сторона - контрагент. Суд зазначає, що позивач не надала доказів про те, що в діях її представника [PERSON] був умисел щодо зловмисної домовленості з [PERSON] , внаслідок такої домовленості оспорюваних договір укладений на таких умовах, які не відповідають волі довірителя, умови договору, укладеного представником, очевидно, є невигідними для довірителя, а також існує причинний зв`язок поміж зловмисною домовленістю і несприятливими наслідками. Видаючи довіреність, позивач мала усвідомлювати, що наділила [PERSON] правом, зокрема, укладати передбачені законом правочини по розпорядженню належним їй усім рухомим та нерухомим майном, в тому числі коштами, цінними паперами, іншим майном та майновими правами (купувати, подавати, обмінювати, заставляти (передавати в іпотеку) і приймати в заставу (іпотеку) будівлі та інше майно, укладати договори найму). Підписувати договори цивільно правового характеру щодо вказаного розпорядження належним їй майном на умовах, які будуть визначатись представником самостійно, укладати та підписувати додаткові правочини до укладених договорів, проводити розрахунки по укладеним правочинам, тому доводи позивача [PERSON] про те, що вона не знала, що було вчинено правочин з продажу нежитлового приміщення та що з нею не погоджувались умови продажу такого майна, вона не отримувала грошові кошти від продажу нежитлового приміщення є безпідставними. Також позивач не надала доказів про те, що в даному випадку має місце умисел повіреного на власне збагачення чи заподіяння шкоди довірителю, розходження волі довірителя та волевиявленням представника при укладенні оспорюваного договору на час їх укладення. З цього випливає, що сам факт родинних відносин між представником продавця та покупцем, сам по собі, не означає наявність зловмисної домовленості. Доводи позивача про те, що договір купівлі-продажу укладено внаслідок зловмисної домовленості представника позивача з відповідачем суд оцінює як необґрунтовані, оскільки дії її представника повністю охоплюються зазначеними в довіреності повноваженнями, інших обставин, що є підставами для визнання оспорюваного договору недійсним згідно чинного законодавства, суд не встановив. Щодо твердження, що майно позивача було продано по заниженій ціні, суд дане твердження сприймає критично з огляду на наступне. Судом встановлено, що за довіреністю від 11.03.2021 року [PERSON] уповноважила [PERSON] на представництво, в тому числі з питань укладати передбачені законом правочини по розпорядженню належним їй усім рухомим та нерухомим майном, в тому числі коштами, цінними паперами, іншим майном та майновими правами (купувати, подавати, обмінювати, заставляти (передавати в іпотеку) і приймати в заставу (іпотеку) будівлі та інше майно, укладати договори найму). Підписувати договори цивільно правового характеру щодо вказаного розпорядження належним їй майном на умовах, які будуть визначатись представником самостійно, укладати та підписувати додаткові правочини до укладених договорів, проводити розрахунки по укладеним правочинам. Отже, [PERSON] був наділений правом самостійно визначати ціну відчужуваного майна. Верховний Суду у своїй постанові від 03.02.2021 року по справі №\~621/2173/16 зазначив, що само по собі відчуження повіреним нерухомого майна за ціною нижче ринкової не свідчить про перевищення ним своїх повноважень. Суд зазначає, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. З огляду на викладене, суд, встановивши, що позивачем було добровільно видано довіреність, якою вона уповноважила відповідача [PERSON] на розпорядження будь-яким належним їй нерухомим майном, визначаючи в усіх випадках суми, терміни та інші умови на власний розсуд,, а також враховуючи, що нею не доведено зловмисної домовленості між [PERSON] та [PERSON] , дійшов висновку про те, що позивач не довела, що оспорюваних договір купівлі-продажу укладений її представником [PERSON] на невигідних для неї умовах і такий договір суперечить її інтересам. Отже,\~виходячи з\~наведеного вище,\~суд дійшов\~висновку,\~що позивачем\~не доведено\~належними та\~допустимими доказами,\~що оспорюваний\~договір купівлі-продажу\~від 17.08.2021\~року про продаж\~нерухомого майна:\~відчужувані вбудовані\~нежитлові приміщення\~№ 43,\~загальною площею\~83,9\~кв.м.\~складається з:\~43-1\~коридор площею\~7,3\~кв.м.,\~43-2\~каса площею\~5,9\~кв.м.,\~43-3\~туалет площею\~1,3\~кв.м.,\~43-4\~кабінет площею\~6,3\~кв.м.,\~43-5\~коридор площею\~2,3\~кв.м.,\~43-6\~зал площею\~54,0\~кв.м.,\~43-7\~вітрина площею\~6,8\~кв.м.,\~посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І.А., був вчинений недобросовісно, а тому позов не підлягає задоволеню. Оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна не було визнано недійсним, то позовні вимоги позивача про застосування наслідків недійсності правочину також не підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.\~141\~ЦПК України оскільки у задоволенні позову було відмовлено, відсутні підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача судових витрат.

Outcome: dismissed