Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

Куликівська селищна рада як орган опіки та піклування звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої дитини [PERSON] . В обґрунтування позову вказує, що матір`ю малолітньої дитини [PERSON] є [PERSON] , відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Дитина має повнолітніх брата та сестру: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , неповнолітніх братів та сестер не має. До 26.11.2021 дитина проживала з матір`ю [PERSON] та її співмешканцем [PERSON] .. Житлово-побутові умови сім`ї були задовільні, однак відповідач не приділяла належної уваги вихованню сина, не доглядала за ним, не контролювала навчання та поведінку дитини. [PERSON] ніде не працювала, зловживала алкоголем, залишала сина без нагляду на декілька днів, не підтримувала зв`язок з сином. Дохід сім`ї становили тимчасові заробітки. Дитина проживала у бабусі по лінії біологічного батька. [PERSON] 17.11.2021 звернулась до Служби у справах дітей із заявою про влаштування дитини до Центру соціально-психологічної реабілітації у зв`язку із складними життєвими обставинами. При оформленні документів та проходженні медкомісії малолітній [PERSON] повідомив про вчинення щодо нього фізичного насильства співмешканцем матері в її присутності, а саме про побиття ременем з металевою пряжкою, внаслідок чого йому були заподіяні тілесні ушкодження. За зверненням Служби у справах дітей з даним фактом було відкрито кримінальне провадження. 26.11.2021 малолітній [PERSON] був влаштований до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей облдержадміністрації с. Хмільниця Чернігівського району, Чернігівської області, де перебував до 24.02.2022. У зв`язку з початком активних бойових дій дитина з 24.02.2022 по 13.08.2022 перебувала в Чернігівському центрі соціально-психологічної реабілітації та у зв`язку з закінченням терміну перебування в зазначеному закладі була повернута у сім`ю бабусі [PERSON] . Після повернення дитини із закладу відповідач продовжує ухилятись від виконання батьківських обов`язків, матеріально не утримує дитину, не піклується про її здоров`я, моральний та духовний розвиток, не цікавиться її навчанням. 22.08.2022 [PERSON] був доставлений каретою швидкої допомоги до Чернігівської обласної дитячої лікарні у тяжкому стані через отруєння алкоголем. Відповідач у лікарню не з`являлась, не телефонувала, здоров`ям дитини не цікавилась. В зв`язку з вище викладеним комісією з питань захисту прав дитини було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її сина [PERSON] . Ухвалою Куликівського районного суду Чернігівської області від 26.12.2022 року відкрито провадження в даній справі справі та призначено до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження. 16.01.2023 та 13.02.2023 судові засідання були відкладені у зв`язку з неявкою відповідача. Ухвалою Куликівського районного суду Чернігівської області від 30.01.2023 року підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідач в судове засідання, призначене на 28.02.2023 року повторно не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась засобами поштового зв`язку за місцем реєстрації та проживання, а також через оголошення на веб-порталі судової влади України, причини неявки суд не повідомила, у встановлений судом строк відзив на позов не надала. Представники позивача та третіх осіб проти заочного розгляду справи не заперечували. На підставі ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд, з урахуванням думки учасників провадження, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] просила позов задовольнити з підстав викладених в ньому. Пояснила також, що на даний час дитина проживає у бабусі по лінії біологічного батька [PERSON] . Остання не є опікуном та законним представником малолітнього [PERSON] . На даний час вирішується питання про призначення опікуном малолітньому [PERSON] його дядька [PERSON] . Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Куликівської селищної ради Вересоцька А.А. та представник третьої особи Центру соціальних служб Куликівської селищної ради Карцева А.Є. позов підтримали та просили його задовольнити. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені наступні фактичні обставини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] . Його батьками записані: батько - [PERSON] та мати - [PERSON] (а.с. 16). Відомості про батька внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с.17). З довідки-характеристики Ковчинського старостинського округу № 714 від 24.11.2021 вбачається, що [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] . Разом з нею проживає і зареєстрований її неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] . На території с. Ковчин [PERSON] ніде не працює, веде аморальний спосіб життя, конфліктна, неврівноважена, зловживає алкогольними напоями. Часто залишає дитину без нагляду. По декілька днів буває відсутня вдома. Вихованням дитини не займається, не приділяє уваги його навчанню, поведінці. Незаміжня. (а.с.18). Комісією з питань захисту прав дитини 04 серпня 2022 року було доручено Службі у справах дітей виконавчого комітету Куликівської селищної ради розпочати збір документів для підготовки Висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] , щодо її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується протоколом № 5 від 04.08.2022 (а.с.19). Комісією з питань захисту прав дитини 25 серпня 2022 року було рекомендовано виконавчому комітету Куликівської селищної ради затвердити висновок про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки України [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується протоколом № 6 від 25.08.2022 (а.с.20). Рішенням виконавчого комітету Куликівської селищної ради від 07.09.2022 року № 91 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] , [INFO] , по відношенню до її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 21-22). Згідно довідки Ковчинського старостинського округу № 243 від 11.10.2022 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом з сином [PERSON] але не проживає (а.с.23). З довідки - характеристики Куликівської селищної ради № 240 від 11.10.2022 року вбачається, що [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , але на даний час на території села не проживає. Разом з нею зареєстрований її неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] . За час проживання на території с. Ковчин Лук`янець ніде не працювала. Вела аморальний спосіб життя, конфліктна, неврівноважена, зловживала спиртними напоями. Часто залишала дитину без нагляду. По декілька днів була відсутня вдома. Вихованням сина не займалась, не приділяла уваги його навчанню, поведінці. Незаміжня. В даний час проживає в с. Дроздівка Чернігівського району Чернігівської області (а.с.24). [PERSON] має близьких родичів: брата [PERSON] , [INFO] , сестру [PERSON] , [INFO] , неповнолітніх братів та сестер не має, що підтверджується довідками Ковчинського старостинського округу від 11.10.2022 року (а.с. 25, 26). Відповідно до акта обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] від 24.11.2021 було виявлено, що [PERSON] і її неповнолітній син [PERSON] проживають в будинку, який належить [PERSON] . Будинок опалюється природним газом, підключене електропостачання, водопостачання. В будинку три кімнати, кухня, ванна. В кімнатах є всі необхідні предмети побуту. Земельна ділянка, що розташована біля будинку, обробляється. У власності [PERSON] є квартира, що розташована в [ADDRESS] , але до проживання вона не придатна. [PERSON] в даний час на території села ніде не працює (а.с.29). Наказом Служби у справах дітей виконавчого комітету Куликівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області № 68 від 24 листопада 2021 року взято на облік [PERSON] , [INFO] , як дитину яка опинилися у складних життєвих обставинах з підстави проживання в сім`ї, у якій батьки або особи, що їх заміняють, ухиляються від своїх обов`язків з виховання дитини (а.с.30). Сім`ї [PERSON] в період з 18.06.2020 по 18.06.2021 та з 23.11.2021 по 23.11.2022 час надавались послуги соціального супроводу (а.с. 32 - 34, 89). Згідно інформації Центра соціальних служб Куликівської селищної ради від 12.09.2022 № 72, родина [PERSON] перебуває на обліку в Центрі соціальних служб Куликівської селищної ради з 2015 року як така, що опинилась в складних життєвих обставинах. Мати зловживає алкоголем, ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до свого неповнолітнього сина- [PERSON] , [INFO] . Дитина має ознак девіантної поведінки, проблеми з навчанням та спілкуванням з однолітками. Родині [PERSON] періодично надається послуга соціального супроводу ( з 18.06.2020 по 18.06.2021, з 23.11.2021 і по теперішній час). Фахівець ЦСС постійно відвідував родину, проводив профілактичну роботу з приводу вживання матір`ю алкоголю а неналежного виконання нею батьківських обов`язків, надавала допомогу у працевлаштуванні, але [PERSON] , через вживання алкоголю, не затримувалась на жодній із запропонованих вакнсій. Фахівець також працювала із дитиною та вчителями, оскільки в нього були конфлікти з однокласниками в Куликівському ЗЗСО. З вересня 2021 року [PERSON] почала жити зі співмешканцем - [PERSON] , 1991 року народження, який перебував у МПВ, вживає алкоголь, безробітний. При кожному відвідуванні родини фахівцем, [PERSON] зі своїм співмешканцем перебували в стані алкогольного сп`яніння, агресивно ставилась до зауважень фахівця. Обоє ніде не працювали, джерело доходів родини не відоме. Дитина почала скаржитись на те, що матір може пропадати на деякий час ( на цей період він жив у бабусі - [PERSON] ), зовсім не приділяє йому уваги. Фахівець ЦСС запропонувала влаштувати дитину до центру соціально-психологічної реабілітації для вирішення складних життєвих обставин, що склалися в родині. Жінка погодилась, 17.11.2021 написала заяву про влаштування [PERSON] до ЦСПР. Під час проходження медичної комісії, дитина повідомила фахівцю ЦСС про те, що співмешканець матері у її присутності, періодично бив його по сідницях паском з металевою пряжкою, внаслідок чого в нього на ніжній частині спини і сідницях з`явилися інфіковані рани. На даний час [PERSON] проживає в с. Дроздівка у чергового співмешканця, зловживає алкоголем, ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до свого сина - [PERSON] . [PERSON] не виконує плану соціального супроводу та рекомендацій фахівця ЦСС. Дитина після повернення з центру соціально-психологічної реабілітації проживає у біологічної бабусі - [PERSON] за адресою [ADDRESS] (а.с.31). При обстежені умов проживання [PERSON] від 26.11.2021 встановлено, що за місцем реєстрації відповідача та дитини [PERSON] за адресою [ADDRESS] , дитина [PERSON] має окрему кімнату, ліжко, є шафа для одягу, місце для підготовки домашніх завдань, одяг та взуття в наявності. Мати належної уваги поведінці не приділяє. У листопаді [PERSON] жив у баби (а.с. 44). З акту обстеження умов проживання від 22.11.2022 за адресою фактичного проживання відповідача по [ADDRESS] , вставновлено, що в будинку відсутня окрема кімната для дитини, одна кімната перегороджена меблевою стінкою, є місце для сну і відпочинку, проте відсутнє місце для занять (а.с. 45). За результатам оцінювання потреб сім`ї [PERSON] від 22.11.2021 з`ясовано, що в сім`ї [PERSON] наявні складні життєві обставини, основними ознакам та чинниками, що їх спричиняють є фізичне насилля над дитиною, алкогольна залежність та безробіття матері, мати може на деякий час залишити місце проживання і не виходити на зв`язок (а.с.35-39). [PERSON] навчається в 7 класі Ковчинського ліцею імені Л.П. Деполович Куликівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області з 26 серпня 2022 року (а.с.40) 26 листопада 20221 року малолітню дитину [PERSON] зараховано до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей з навчанням у Хмільницькому НВК (а.с.41). Відповідач за час перебування сина у Чернігівському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей з 24.02.2022 по 13.08.2022 участі у його вихованні не приймала, з адміністрацією закладу на зв`язок не виходила, станом здоров`я, розвитком, навчанням не цікавилась (а.с.42). Свідок [PERSON] , староста Ковчинського староситнського округу, показала, що відповідач [PERSON] до осені 2022 року проживала на території с. Ковчин, Куликівської ОТГ зі своїм співмешканцем, на даний час проживає в с. Дроздівка, має на вихованні неповнолітнього сина [PERSON] , який зараз живе з бабусею по батьковій лінії. У вихованні сина [PERSON] участі не приймає та не приймала, зловживала алкогольними напоями, догляд за дитиною не здійснювала, часто залишала дитину на декілька днів. Дитина при цьому знаходилась у бабусі. Свідок [PERSON] , фахівець із соціальної роботи Центру соціальних служб Куликівської селищної ради, в судовому засіданні показала, що здійснювала соціальний супровід сім`ї [PERSON] з 2020 року. Був розроблений план соціального супроводу, відповідно до якого мати повинна була припинити зловживати спиртними напоями, працевлаштуватись, влаштувати умови для життя на навчання дитини. Свідок контролювала виконання плану супроводу. Зазначила, що [PERSON] з 2021 року ухилялась від виконання плану соціального супроводу, зловживала алкогольними напоями, не працювала, жила по різним селам, дитиною не цікавилась, уваги дитині не приділяла. Коли дитина перебувала в центрі реабілітації до дитини не дзвонила, на побачення не приїздила. Відповідно до ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з ч. 1 - 4 статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, а тому, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст. 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Згідно пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України), та є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що відповідач з моменту народження дитини життям дитини не цікавиться, участі у її вихованні не приймає, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти, що свідчить про ухилення ним від виконання своїх батьківських обов`язків і виходячи із положень статей 164 - 167 СК є підставою для позбавлення батьківських прав. Вирішуючи питання яке полягає в тому, наскільки позбавлення батьківських прав буде відповідати інтересам дитини [PERSON] і чи немає підстав для попередження відповідача щодо зміни свого відношення до виховання дитини без позбавлення батьківських прав, суд зауважує наступне. З досліджених судом доказів вбачається, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не виявляє жодного інтересу до виховання та потреб дитини. Дитина тривалий час не живе з матір`ю. В такій ситуації на думку суду без бажання відповідача держава позбавлена можливості посприяти йому у виконанні нею своїх батьківських обов`язків і відновленні або зміцненні здатності сім`ї. Так само, позбавлення батьківських прав змінить ситуацію в бік поліпшення піклування про малолітню дитину, що як наслідок буде сприяти захисту інших прав дитини. В даному випадку, позбавлення батьківських прав відповідача фактично не змінить тривалу існуючу ситуацію відчуженості між матір`ю та дитиною, не призведе до відібрання дитини у матері, оскільки вона з нею не проживає протягом тривалого часу. Крім того, позбавлення батьківських прав не є виключно безстроковим і відповідач має право у випадку зміни своєї поведінки на поновлення батьківських прав в порядку передбаченому СК України (стаття 169). Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. У відповідності до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини та ч.ч. 7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього [PERSON] , суд виходить з наступного. Згідно із ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від зобов`язання по утриманню дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може за вимогою позивача чи за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на утримання дитини. Разом з тим, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини на користь законного представника дитини або державної установи, де буде перебувати дитина з огляду на наступне. На даний час опіка над дитиною не встановлена і опікуна не призначено. Представник позивача просить про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини на користь представника дитини або державної установи. В той же час визначення конкретної особи на користь якої можливе стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини або установи, є визначальним та залежить від встановлення над дитиною опіки. Законодавством визначено порядок встановлення опіки над малолітніми дітьми, які позбавлені батьківського піклування, та регламентовано права та обов`язки опікуна. При цьому, суд враховує, що цивільно-процесуальним кодексом України не передбачено ухвалення рішення на майбутнє, тому за відсутності визначеної в установленому законодавством порядку конкретної особи та/або відповідного органу, під опіку якого буде передана дитина, виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання малолітнього [PERSON] буде неможливим. . Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів заявлені передчасно, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. Суд також роз`яснює, що після визначення законного представника малолітнього або державної установи, де буде перебувати [PERSON] , такий представник або установа матимуть право звернутись з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. З огляду на положення п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за дану позовну заяву справлянню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: partial