Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до ТОВ «Промтрастгруп ЛТД» в якому вказує про те, що 19.08.2019 року його призначено на посаду електрозварника на підставі трудового договору, укладеного з ТОВ «Промтрастгруп ЛТД». 19.10.2020 року [PERSON] направив відповідачеві заяву про звільнення за згодою сторін, яку було отримано керівником відповідача. Оскільки відповідачем не було видано трудову книжку та не надано наказу про звільнення, він 02.11.2020 року направив відповідачеві заяву про звільнення за власним бажанням. Однак, відповідач, отримавши таку заяву, і на цей раз не видав трудову книжку та наказ про звільнення. 02.02.2021 року [PERSON] направив ТОВ «Промтрастгруп ЛТД» заяву про виплату заборгованості по оплаті праці, надання даних про результати вирішення питання щодо припинення трудового договору за власним бажанням працівника, видачу трудової книжки з записами про звільнення. Оскільки станом на 01.04.2021 року відповідь на його заяву не надано, питання про звільнення та виплату заробітної плати не вирішено, просить припинити трудовий договір, укладений між сторонами 19.08.2019 року, стягнути заробітну плату за період з 01.06.2020 року по 31.01.2021 року в сумі 45000 гривень, компенсації за невикористану відпустку за період з 19.08.2019 року по 31.01.2021 року в сумі 9121,86 гривня та середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати в сумі 56339,19 гривень. Ухвалою суду від 22.03.2021 року позовну заяву залишено без руху. 01.04.2021 року позивачем подано до суду уточнену позовну заяву. Ухвалою суду від 09.04.2021 року позивачеві продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви. 23.04.2021 року позивачем усунуті недоліки позовної заяви. Ухвалою суду від 02.06.2021 року відкрите провадження та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 30.03.2022 року клопотання позивача про витребування доказів залишене без задоволення, закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач та його представник в ході розгляду справи пред`явлений позов підтримали, позивач вказував про те, що працював у ТОВ «Промстрастгруп ЛТД» на посаді електрогазозварювальника, з січня 2020 року перестали виплачувати заробітну плату, потім виплатили частково. Позивач вирішив звільнитися за власним бажанням та звернувся з відповідною заявою 31.01.2020 року, потім вирішив звільнитись за згодою сторін, а втретє подав заяву про звільнення за власним бажанням, всі ці заяви були отримані відповідачем, але фактично його звільнено не було. Представник позивача вказав, що не має відомостей про те чи укладався між сторонами трудовий договір, вказував про існування лише наказу. Представником позивача було заявлене клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника на підставі наданих доказів. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання представника не направив, не заявив будь-яких клопотань та не надав доказів. Також не скористався своїм правом надати відповідь на відзив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України судом справу розглянуто в заочному порядку, про що постановлено відповідну ухвалу. При дослідженні матеріалів справи встановлено таке. 06.02.2021 року [PERSON] направляв за допомогою засобів поштового зв`язку лист на адресу ТОВ «Промтрастгруп ЛТД», яке було отримано представником товариства 12.02.2021 року, що підтверджується копією поштового повідомлення. Згідно з копією довідки УСЗН ЗМР по Шевченківському району від 25.01.2021 року, [PERSON] , 1993 року народження, не перебуває на обліку в управлінні СЗН Шевченківського району, допомогу не отримує. 25.01.2021 року [PERSON] звертався до Управління з питань праці ЗМР з заявою, в якій просив повідомити результати вирішення питання щодо притягнення ТОВ «Промтрастгруп ЛТД» до відповідальності. 09.02.2021 року Управлянням з питань праці ЗМР Ткаченку Д.Л. надано відповідь про те, що за результатами розгляду справи, на підставі акту про неможливість проведення інспекційного відвідування від 09.11.2020 року уповноваженою особою Управління, 09.02.2020 року була винесена постанова про накладення штрафу за порушення законодавства про працю на ТОВ «Промтрастгруп ЛТД» у розмірі, встановленому абз. 7 ч. 2 ст. 265 КЗпП України. Інспекційне відвідування ТОВ «Промтрастгруп ЛТД» проведено не було, у зв`язку з вчиненням перешкод у діяльності інспектора праці, відсутні підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 41 КУпАП. У відповідності до листа ГУ Держпраці у Запорізькій області від 08.02.2021 року, ГУ Держпраці у Запорізькій області було направлено за належністю до Управління з питань праці ЗМР звернення [PERSON] для розгляду та прийняття рішення відповідно до вимог законодавства. Листом від 13.10.2020 року ГУ Держпраці у Запорізькій області позивача було проінформовано про направлення звернення за належністю до Управління з питань праці ЗМР. Державною службою України з питань праці листом №73121/3.1-20 від 20.10.2020 року надано погодження Управлінню з питань праці ЗМР на проведення позапланового заходу зі здійснення державного нагляду (контролю) на ТОВ «Промтрастгруп ЛТД». У реєстрі інспекційних відвідувань та рішень інспектора праці про відвідування роботодавця, інспекторам праці Управління з питань праці ЗМР отримано номер повідомної реєстрації №15296. Термін проведення інспекційних відвідувань з 30.10.2020 року по 09.11.2020 року. За відомостями з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнобов`язкового державного соціального страхування (відомості про застраховану особу [PERSON] ), за звітний 2011 рік позивач тримав 525,12 гривень за рік для пенсії, за 2014 рік 3753,20 гривень, за 2019 рік 23478 гривень, за 2020 рік 16685,05 гривень. Відомості про страхувальника ТОВ «Промстрастгруп ЛТД», код ЄДРПОУ 42203814. Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, [PERSON] за період з 2 кварталу 2020 року по 3 квартал 2020 року отримав дохід з ТОВ «Промтрастгруп ЛТД», йому нараховано 16312,50 гривень заробітної плати, виплачено 18439,58 гривень. У відповідності до відомостей з ЄДРЮО, ТОВ «Промтрастгруп ЛТД», код ЄДРПОУ 42203814, зареєстроване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 3Г. За повідомленням представника позивача, ТОВ «Промтрастгруп ЛТД» змінило юридичну адресу та нині розташоване у м. Луцьк, вул. Кривий Вал, 34. При вирішенні спору суд керується наступним. Згідно з ч.1,3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч.1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Як вказує ст. 76 ч. 1, 2 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Предметом\~доказування є\~обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення. Сторони\~мають право\~обґрунтовувати належність\~конкретного доказу\~для підтвердження\~їхніх вимог\~або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування, як встановлено ст. 77 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Стаття 21 ч. 1 КЗпП України визначає, що трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації. За ст. 23 КЗпП України, у редакції, яка діяла на момент виникнення спору, трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Як вказує ст. 36 ч. 1 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є, у тому числі, угода сторін та розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38,\~39). Згідно статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. За змістом статті 38 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи працівника і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до розірвання цього договору і які працівник визначає самостійно. У разі якщо вказані працівником причини звільнення - порушення роботодавцем трудового законодавства (частина третя статті 38 КЗпП України) - не підтверджуються або роботодавцем не визнаються, останній не вправі самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору. При незгоді роботодавця звільнити працівника із підстав, передбачених частиною третьою статті 38 КЗпП України, останній може відмовити у розірванні трудового договору, але не вправі розірвати цей договір з інших підстав, які працівником не зазначалися. Аналогічний висновок зазначений у постановах Верховного Суду України від 22 травня 2013 року в справі № 6-34цс13, Верховного Суду від 13 березня 2019 року в справі № 754/1936/16-ц (провадження № 61-28466св18). Для визначення правової підстави розірвання трудового договору за частиною третьою статті 38 КЗпП України значення має сам лише факт порушення роботодавцем законодавства про працю, що спонукало працівника до розірвання трудового договору з власної ініціативи, а не поважність чи неповажність причини такого порушення та його істотність, що узгоджується з висновками, які містяться в Постанові Верховного Суду від 10.07.2019 року, справа № 644/8881/16. Між тим, твердження позивача про укладення з ТОВ «Промтрастгруп ЛТД» строкового чи безстрокового трудового договору не підтверджені жодними доказами, копію такого договору або наказу про прийняття на роботу в ході розгляду справи сторонами надано не було. Фактично позивачем не надано взагалі жодних доказів на підтвердження того, що 19.08.2019 року між сторонами укладався будь-яких трудовий договір. Відповідних доказів направлення відповідачеві заяв про звільнення від 19.10.2020 року, 02.11.2020 року та копії самих заяв сторонами також надано не було. З долученої копії поштового повідомлення від 06.02.2021 року не виявляється можливим встановити, що саме [PERSON] направляв на адресу ТОВ «Промтрастгруп ЛТД». За таких обставин, оскільки дослідженими доказами не підтверджується факту укладення трудового договору між позивачем та відповідачем, не можливо встановити, чи був такий договір строковим чи безстроковим, а також через відсутність доказів направлення відповідачеві заяв про звільнення, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині припинення трудового договору, укладеного 19.08.2019 року на підставі ст. 38 ч. 3 КЗпП України. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Частиною першою ст. 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. Підстав для стягнення заробітної плати за вказаний позивачем період та середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати судом не знайдено через відсутність доказів, які б свідчили про отриманий середній заробіток та фактичний час припинення трудових відносин з підприємством. Окрім цього, позивачем не доведено права на отримання грошової компенсації за всі невикористані відпустки за період з 19.08.2019 року по 31.01.2021 року через відсутність доказів на підтвердження того, що ним передбачена відпустка не використовувалась. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed