Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

У жовтні 2022 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, в якому просила позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування вимог зазначається, що 25 лютого 2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано у Білоцеркіському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що складено відповідний актовий запис № 167. [INFO] у шлюбі народився син, [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 26 червня 2021 року Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис за №1233. Відповідач покинув дружину на 8-му місяці вагітності, залишив без будь-яких засобів для існування, самовільно забрав останні кошти зі сімейного бюджету, які мали були витрачені на потреби дитини, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. 26 жовтня 2018 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області шлюб між сторонами розірвано. Дитина від народження зареєстрована та проживає з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . З моменту народження дитини відповідач не виконує батьківських обов`язків, не бере участі у вихованні сина, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не цікавиться станом здоров`я. З дня народження сина відповідач жодного разу з ним не бачився та не спілкувався. Судовим наказом Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2017 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 24 жовтня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття. Відповідач здійснює сплату аліментів у мінімально гарантованому розмірі. 23 березня 2021 року рішенням Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області за №201, за зверненням позивача, дозволено змінити прізвище малолітньому [PERSON] , [INFO] , на прізвище його матері « [PERSON] ». Рекомендовано відділу реєстрації актів цивільного стану громадян внести відповідні зміни в актовий запис про народження №1233, складений 30 серпня 2017 року Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. Наявність у відповідача батьківських прав щодо сина [PERSON] унеможливлює здійснення багатьох соціальних та майнових прав дитиною та/або матір`ю для забезпечення інтересів дитини. Ухвалою суду від 11 листопада 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 09 лютого 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Від представника позивача, адвоката Кухаренко О.В. надійшла заява про проведення судового засідання у відсутність сторони позивача та про не наполяганні на задоволені клопотання про виклик свідків, у звязку з наявним висновком служби у справах дітей виконавчого комітету Білоцерківської міської ради. Позовні вимоги підтримувала у повному обсязі. У судове засідання третя особа, яка не заявляє позовних вимог, Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради Київської області, як орган опіки та піклування не з`явився, направив до суду 28 лютого 2023 року заяву про розгляд справи про позбавлення батьківських прав без участі представника органу опіки та піклування, позов підтримав, а також надав висновок органу опіки та піклування щодо позбавлення батьківьких прав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у визначеному цивільним процесуальним законодавством порядку. Причини неявки суду неповідомлені. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи [INFO] у місті Біла Церква Київської області народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 1233, виданим повторно 26 червня 2021 року Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. Батько - [PERSON] . Мати - [PERSON] . Відповідно до рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 жовтня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 25 лютого 2017 року у Білоцерківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 167 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ), розірвано. На підставі судового наказу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2017 року постановою старшого державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області 11 грудня 2017 року відкрито виконавче провадження ВП № 55330295, згідно з яким з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 24 жовтня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідки-розрахунку по аліментах Броварського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відповідач здійснює сплату аліментів у мінімально гарантованому розмірі. Позивач з малолітнім сином [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади № 15.2-03/10569 від 10 серпня 2022 року. Згідно із відповіддю на запит щодо надання інформації про реєстрацію місця проживання, наданою відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в місті Києві та Київській області вх. № 4402 від 02 листопада 2022 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . 23 березня 2021 року рішенням Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області №201,на підставі висновку служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області, дозволено змінити прізвище малолітньому [PERSON] , [INFO] , на прізвище його матері « [PERSON] ». 26 червня 2021 року реєстратором Білоцерківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Мінстерства юстиції (м. Київ) внесені відповідні зміни в актовий запис про народження №1233, складений 30 серпня 2017 року Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. У висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав, наданого органом опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області зазначено про те, що, [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, під час співбесіди зі службою у справах дітей повідомив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. У зв`язку з вищезазначеним, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] . Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з частинами першою, другою, шостою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Статтею 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява від 18 грудня 2008 року № 39948/06) вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. При розгляді даної справи по суті встановлено, що відповідач не займається вихованням свого сина, не цікавиться його життям та здоров`ям. Висновок органу опіки та піклування по доцільність позбавлення батьківських прав є достатньо обґрунтованим, суд погоджується із ним. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача по користь позивача підлягає судовий збір у розмірі - 992 грн. 40 коп.

Outcome: approved