Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом та просив суд стягнути з відповідача суму боргу за договором позики від 18.03.2021 року у розмірі 475 000 доларів США, проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 7 573,97 доларів США та судові витрати. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 18 березня 2021 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики, відповідно до якого [PERSON] передав грошові кошти відповідачу [PERSON] у розмірі 17 865 081 гривень, що в еквіваленті складає 645 000 доларів США за офіційним курсом долару США, встановленим НБУ станом на 18.03.2021 року, а останній зобов`язався повернути їх у строк до 18.09.2021 року. Договір позики посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М., реєстровий №1469. Після укладення договору позики, відповідач частково повернув грошові кошти у розмірі 170 000 доларів США, тому сума боргу складає 475 000 доларів США, яку відповідач не повертає в добровільному порядку. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 7 573,97 доларів США за період з 21.04.2022 року по 31.10.2022 рік. Оскільки відповідач [PERSON] не повернув грошові кошти у встановлений договором строк та уникає виконання взятих на себе зобов`язань, позивач звернувся до суду з цим позовом. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти задоволення позову та просила суд відмовити у його задоволенні, посилаючись на безпідставність позовних вимог. Крім того, відповідач надав до суду відзив на позов в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на «штучність» поданого позову та відсутність будь-якого спору. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що 18 березня 2021 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики, відповідно до якого [PERSON] передав грошові кошти відповідачу [PERSON] у розмірі 17 865 081 гривень, що в еквіваленті складає 645 000 доларів США за офіційним курсом долару США, встановленим НБУ станом на 18.03.2021 року, а останній зобов`язався повернути їх у строк до 18.09.2021 року. Договір позики посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М., реєстровий №1469 (а.с.33-34). 05.11.2021 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про внесення змін №1 до договору позики, посвідченого 18.03.2021 року, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М., реєстровий №1469. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М., реєстровий №6619 (а.с.35-36). Відповідно до умов вищевказаного договору, зменено строки повернення грошових коштів, а саме відповідач зобов`язався повернути борг в строк до 20.04.2022 року. Крім того, встановлено, що станом на 04.11.2021 року, заборгованість позичальника перед позикодавцем зі сплати суми боргу складає 14 797 350 гривень, що в еквіваленті складає 565 000 доларів США за офіційним курсом долару США. 18.03.2021 року, між [PERSON] та [PERSON] укладено іпотечний договір , який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М., реєстровий №1470 (а.с.37-44). За цим договором іпотекою забезпечується виконання зобов`язань Іпотекодавця за договором позики, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М. 18.03.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за №1469, та всіх додаткових договорів до нього, в тому числі додаткових договорів, що будуть укладені в майбутньому. В забезпечення виконання власних зобов`язань за договором позики Іпотекодавець надав нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 22.11.2021 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про внесення змін до іпотечного договору, посвідченого 18.03.2021 року, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М., реєстровий №1470. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М., реєстровий №6942 (а.с.45). 25.01.2022 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про внесення змін до іпотечного договору, посвідченого 18.03.2021 року, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М., реєстровий №1470. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М., реєстровий №409 (а.с.46). Відповідно до нотаріально посвідченої заяви від 22.11.2021 року, [PERSON] на виконання умов договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М., реєстровий №1469, отримав від [PERSON] 80 000 доларів США, у зв`язку з чим станом на 22.11.2021 року розмір заборгованості складає 565 000 доларів США (а.с.47). 25.08.2022 року позивач [PERSON] звернувся з письмовою вимогою до [PERSON] про повернення боргу (а.с.48-49). 08.09.2022 року, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ткаченко І.В., передала [PERSON] вимогу [PERSON] про усунення порушень та виконання порушеного основного зобов`язання за договором позики посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М., реєстровий №1469 (а.с.51-59). За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За нормами ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. В силу ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено про те, що після укладення договору позики, відповідач частково повернув грошові кошти у розмірі 170 000 доларів США, тому сума боргу складає 475 000 доларів США, яку відповідач не повертає в добровільному порядку. Представник відповідача на заперечення вимог позивача про стягнення основної суми боргу посилається на те, що з метою задоволення своїх вимог, позивачем розпочато процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки, що підтверджується направленими на адресу відповідача листами з попередженнями про початок вказаної процедури. Однак, суд критично відноситься до вищевказаних тверджень, оскільки лист, який надісаний позивачем на адресу відповідача носить лише попереджувальний характер з вимогою про повернення боргу, будь-яка процедура щодо звернення стягнення на іпотечне майно не розпочиналася. Крім того, суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача, оскільки право вибору щодо стягнення коштів за договором позики або звернення стягнення на предмет іпотеки належить виключно кредитору (позивачу), а боржником (відповідачем) не надано жодного належного доказу, щодо звернення стягнення на заставлене ним майно. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу в розмірі 475 000 доларів США. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування чужими грошовими коштами у розмірі 7 573,97 доларів США, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено про те, що до виниклих між сторонами правовідносин слід застосовувати ст.536 ЦК України, на цьому наполягав і представник позивача в судовому засіданні. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування чужими грошовими коштами, представник позивача просив застосувати за аналогією ст.625 ЦК України, при цьому категорично відмовлявся застосовувати наслідки ст.625 ЦК України до виниклих правовідносин. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Ст.536 ЦК України є загальною нормою права та відсилає до норми права, яка регулює виниклі між сторонами правовідносини, які передбачені Главою 71, Параграф 1 Цивільного кодексу України - «Позика», зокрема ст.1048 ЦК України. Разом з тим, враховуючи те, що представник відповідача категорично заперечував проти застосування як ст.625 ЦК України так і ст.1048 ЦК України, суд, враховуючи принцип диспозитивної в цивільному судочинстві, передбаченому ст.13 ЦПК України, з власної ініціативи не може самостійно застосовувати зазначені норми. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування чужими грошовими коштами у розмірі 7 573,97 доларів США задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати у розмірі 12 405 грн. (а.с. 3). З іншими вимогами та з інших підстав позивач до суду не звертався. На підставі ст. ст. 1047, 1048, 1049 ЦК України,

Outcome: partial