Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-21 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Представник позивача [PERSON] - адвокат Шурубор В.І., звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 7721, 11 грн. (сім тисяч сімсот двадцять одна гривня одинадцять копійок); моральної шкоди в розмірі 30000 грн. (тридцять тисяч) гривень; відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 10000 грн. (десять тисяч гривень); сплачений позивачем судовий збір у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок). Позов обгрунтовується тим, що протиправними діями відповідача, які полягають у заподіянні їй умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та завдано матеріальну шкоду у розмірі 7721,11 грн. Вироком Іванківського районного суду Київської області від 28 грудня 2021 року у справі № 366/3428/21 встановлено обставини вчинення [PERSON] кримінального правопорушення та визнано останню винуватою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 125 КК України. Даний кримінальний проступок був вчинений за наступних обставинах: [PERSON] приблизно 01 год. 28.11.2021 року, перебуваючи біля кафе-бару «Антарес» в смт. Іванків Київської області, на грунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, які у відповідача склалися з позивачем, вході словесної перепалки, вирішила спричинити останній тілесні ушкодження. З метою реалізації свого злочинного, протиправного умислу, відповідач нанесла п`ять ударів долонею правої руки в обличчя та голову позивача, заподіявши їй тілесні ушкодження, а саме: закриту черепно-мозкову травму у виді струсу головного мозку, підшкірну гаматому у потиличній ділянці голови зліва, синці та обличчі тощо. Внаслідок вказаних дій відповідача, позивач отримала тілесні ушкодження та перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП ІСР «Іванкіська центральна районна лікарня» з 28.11.2021 року по 03.12.2021 рік, а в подальшому в неврологічному відділенні КЗ КОР «КОДЛ» з 14.02.2022 по 23.02.2022р. Крім тілесних ушкоджень, позивачу також завдано немайнової шкоди у вигляді глибоких душевних, моральних та фізичних страждань, які призвели до негативних змін у її житті; постійні переживання та погані спогади, насторога, тривога; важкість виконання повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблемні одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей, тимчасова відірваність від навчання та активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дративливість, реакції замикання; побоювання щодо майбутнього стану здоров`я і як наслідок - у позивача виник логоневроз (заїкання). Відповідач ухиляється від добровільного відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди. Відзив на заявлений позов відповідач не надала. Процесуальні дії у справі Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2022 року зазначену справу передано у провадження судді Слободян Н.П. Ухвалою суду від 29.11.2022 року задоволено заяву судді Слободян Н.П. про самовідвід. Протоколом повторного автоматизовано розподілу судової справи між суддями від 30.11.2022 року зазначену справу передано у провадження судді Ткаченка Ю.В. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 23 грудня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) сторін на 27 січня 2023 року на 11 год., яке в подальшому було відкладено на 22 лютого 2022 року на 10 год. 45 хв. в зв`язку з неявкою відповідача. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову Сторони в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені вчасно, заяв та клопотань не надіслали. У своїх позовних вимогах представник позивача просив розглядати справу без участі позивача та її представника; позовні вимоги підтримують та просять суд задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечують. Враховуючи те, що відзиву відповідачем до суду подано не було, клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з викликом від жодної із сторони не надходило, представник позивача в поданій позовній заяві просив розглянути справу за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримують; проти заочного розгляду справи не заперечують, тому суд приходить до переконання, що розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у відповідності до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України проводиться без участі сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що вироком Іванківського районного суду Київської області від 28 грудня 2021 року у справі № 366/3428/21 встановлено обставини вчинення [PERSON] кримінального правопорушення та визнано останню винуватою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 125 КК України за фактом заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я [PERSON] /а.с. 8/. Внаслідок вказаних дій відповідача, позивач отримала тілесні ушкодження та перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП ІСР «Іванкіська центральна районна лікарня» з 28.11.2021 року по 03.12.2021 рік, а в подальшому в неврологічному відділенні КЗ КОР «КОДЛ» з 14.02.2022 по 23.02.2023р /а.с. 9, 10/. 06.12.2021 року [PERSON] було проведено магнітно-резонансну томографіюю головного мозку, на підставі якого було надано консультативний висновок та встановлено діагноз - посттравматичний церебрастенічний синдром /а.с. 11/. У результаті отриманого тілесного ушкодження позивач пройшла курс стаціонарного та амбулаторного лікування, що виключав комплекс медичних препаратів, загальна сума яких склала 7383 грн. 11 коп. Також, неодноразово доводилося їздити в лікарню, що зумовило понесення додаткових витрат на проїзд - загальна сума витрат на квитки складає 338 грн. /а.с. 14-17/. Мотиви суду та застосовані норми права Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. На підставі частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно достатті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно частини 1 статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язковими елементами деліктних правовідносин є: 1) протиправна поведінка; 2) вина особи; 3) наявність дійсної шкоди; 4) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та її наслідками у виді спричинення шкоди. Відповідно до статті 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до правила частини 6 статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вироком Іванківського районного суду Київської області від 28.12.2021 року у справі № 366/3428/21 встановлено обставини вчинення [PERSON] кримінального правопорушення та визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 125 КК України. Таким чином, судом встановлено, що протиправними діями відповідача, які полягають у заподіянні позивачу умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, були порушені майнові права позивача та завдано матеріальної шкоди у розмірі 7721,11 грн. Відповідно до частини 1,6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. На підставі частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частина 1 статті 77 ЦПК України визначає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з вимогами статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вирішуючи питання щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 30000 гривень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в цій частині з наступних мотивів. Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, судам необхідно враховувати роз`яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року № 5). В пункті 9 цієї постанови зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до пунктів 4 та 5 постанови, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Обґрунтовуючи свої вимоги про стягнення моральної шкоди, позивач зазначила, що крім тілесних ушкоджень, позивачу також завдано немайнової шкоди у вигляді глибоких душевних, моральних та фізичних страждань, які призвели до негативних змін у її житті; постійні переживання та погані спогади, насторога, тривога; важкість виконання повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблемні одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей, тимчасова відірваність від навчання та активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дративливість, реакції замикання; побоювання щодо майбутнього стану здоров`я і як наслідок - у позивача виник логоневроз (заїкання). Виходячи з обсягу та характеру переживань, а також завданих незручностей, завдану моральну шкоду оцінила в розмірі 30000 гривень. Суд приймає доводи позивача про те, що через завдання їй умисного легкого тілесного ушкодження змінився звичайний ритм її життя та життя її сім`ї. Не дивлячись на тривалий період часу, що минув з моменту події, завдана шкода відповідачем в добровільному порядку не відшкодована, що безумовно призводить до душевних страждань позивача через необхідність докладати додаткових зусиль для організації життя у змінених умовах, що змушує її та членій її сім`ї перебувати у постійному дискомфорті, що має негативний вплив на її моральний стан. Відповідач, будучи обізнаною з вимогами позивача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, не спростувала факти наявності матеріальних та нематеріальних втрат, наведені позивачем. З урахуванням обставин справи суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути моральну шкоду у розмірі 30000 гривен. Вказаний розмір моральної шкоди на думку суду є адекватним завданій позивачу шкоді, та буде відповідати принципам розумності та справедливості, встановленим в статті 23 ЦК України. Висновки за результатами розгляду За правилами статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Аналіз норм статей 12, 13, 89 ЦПК України дає підстави вважати, що кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягають до задоволенню. Вирішення питання про судові витрати Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з частиною 1 статті Закону України "Про судовий збір", судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Частиною 1 статті 4 цього закону визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно з вимогами пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру стягується судовий збір, у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4% розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатких осіб, що станом на 2022 рік (дату подання позову) становить 992,40 грн. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 5 ЗУ "Про судовий збір" позивача звільнено від сплати судового збору, як позивача - у справі про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Згідно з вимогами пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру стягується судовий збір, у розмірі 0,4% розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 2022 рік (дату подання позову) становить 992,40 грн. За позовну вимогу в частині стягнення з відповідача завданої моральної шкоди позивачкою сплачено судовий збір у сумі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок), що підтверджується квитанцією № 8792-8454-2976-4205 від 23.11.2023, оригінал якої наявний у матеріалах справи /а.с. 27/. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача. Частиною 6 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, суд дійшов висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір за позовну вимогу щодо відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок та на користь позивачки сплачений позивачкою судовий збір за вимогою про стягнення завданої моральної шкоди у сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування позивачем надано Договір про надання правової допомоги №б/н від 14.11.2022 року з додатком №1 від 14.11.2022 року до нього, акт №1 прийому передачі юридичних послуг, попередній (орієнтовний) розрахунок сум судових витрат від 14.11.2022 року, детальний опис робіт (наданих послуг) від 14.11.2022 року з описом наданої професійної правничої допомоги із зазначенням часу витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт, квитанцією до прибуткового касового ордера № 14/11-22 від 14.11.2022 року, ордером на надання правової допомоги серії СА № 1041763, свідоцтвом на зайняття адвокатськлю діяльністю серії ЧК № 000975, посвідченням адвоката № 957 від 01.08.2018 року, що підтверджується матеріалами справи /а.с. 18-25/. Суд дослідивши зазначені докази, враховуючи співмірність зі складністю даної справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, виходячи з відповідають реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають повному задоволенню, а саме в розмірі 10 000 грн. (десять тисяч гривень). На підставі викладеного,

Outcome: approved