Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 27.12.2016 року позивач ПАТ "УкрСиббанк" звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] солідарно з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 11263826000 від 05.12.2007 року по кредиту та процентам у розмірі 45 047,24 дол. США та пені у розмірі 9181,07 грн.; стягнути судовий збір Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27.04.2017 року позовні вимоги ПАТ "УкрСиббанк" задоволено у повному обсязі. 18.05.2018 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси скасовано заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 27.04.2017 року по справі № 520/16545/16-ц, та справу призначено до судового розгляду. 03.07.2018 року представник відповідача [PERSON] - Охотніков В.В. подав до суду відзив на позовні вимоги про стягнення коштів. 31.07.2018 року ПАТ "УкрСиббанк" звернулось до суду з заявою про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з [PERSON] солідарно з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №11263826000 від 05.12.2007 року по кредиту та процентам у розмірі 53525,63 доларів США та пені за несвоєчасне погашення заборгованості по відсоткам у розмірі 74239,81 грн., а також стягнути з відповідачів понесені судові витрати в розмірі 22171,68 грн. в рівних частках. 21.11.2018 року представником відповідача [PERSON] до суду подано відзив на заяву про збільшення позовних вимог. 10.12.2018 року представником відповідача [PERSON] до суду подано відзив на збільшену позовну заяву. Ухвалою суду від 27.12.2018 року зупинено провадження у справі №520/16545/16-ц за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до [PERSON] , [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором, до набрання законної сили судовим рішенням в справі №522/5075/18 за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", третя особа - [PERSON] , про визнання договору припиненим. Ухвалою суду від 14.09.2021 року провадження у справі поновлено. 06.11.2021 року відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до АТ "УкрСиббанк", третя особа - [PERSON] , про визнання договору поруки припиненим. 11.11.2021 року відповідач [PERSON] звернувся до суду з клопотанням про поновлення строку на подання зустрічного позову. Ухвалою суду від 30.11.2021 року зустрічний позов повернуто [PERSON] . Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 30.11.2021 року по справі призначено судово-економічну експертизу, на час проведення якої провадження у справі зупинено. 28.06.2022 року судом отримано повідомлення судового експерта №21-7256 від 23.12.2021 року про залишення ухвали суду без виконання в зв`язку з несплатою рахунку за проведення експертизи. Ухвалою суду від 07.12.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. До судового засідання 06.03.2023 року сторони та представники не з`явились. 06.03.2023 року представник АТ "УкрСиббанк" Кирик А.А. подав до суду заяву про розгляд справи на підставі наявних у справі доказів без участі представника АТ "УкрСиббанк". 06.03.2023 року представник відповідача [PERSON] - [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності [PERSON] та її представника та відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві. 06.03.2023 року представник відповідача [PERSON] - [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача [PERSON] , в якій просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В позовних вимогах позивач посилається на те, що між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11263826000 від 05.12.2007 року, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит у розмірі 69 680,00 дол. США, а позичальник зобов`язався повернути кредит у повному обсязі не пізніше 05.12.2037 року. За користування кредитними коштами позичальник зобов`язався сплачувати проценти у розмірі 12,9% річних. В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки №163327 від 05.12.2007 року. Однак, відповідачами порушуються умови договорів, в зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. В заяві про збільшення позовних вимог від 31.07.2018 року представник позивача зазначив, що оскільки позовна заява до суду була направлена в грудні 2016 року і враховуючи те, що станом на 13.07.2018 року заборгованість за кредитним договором №1126386000 від 05.12.2007 року не погашена, банком було підготовлено новий розрахунок заборгованості станом на 13.07.2018 року, відповідно до якого заборгованість за кредитним договором №1126386000 від 05.12.2007 року складає 53525,63 дол. США. Також заборгованість по пені за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками в розмірі 74239,81 грн. У відзиві на позовну заяву представник відповідача [PERSON] посилається на те, що [PERSON] листа від банку про новий розмір процентної ставки та вимоги про дострокове повернення кредиту не отримувала, чим банк порушив п.п.5.2. та 6.2. договору про надання споживчого кредиту. Банк не мав права вимагати дострокового повернення кредиту, а тому звернення з позовом до суду є безпідставним. Також між позивачем та [PERSON] була підписана додаткова угода, в якій зазначено про доповнення договору цією угодою, проте в угоді відсутній підпис поручителя, в зв`язку з чим додаткова угода не може бути дійсною. У відзиві на збільшену позовну заяву представник відповідача [PERSON] - [PERSON] посилається на те, що збільшені позовні вимоги є перерахунком заборгованості, який при умовах розірвання договору позивачем в односторонньому порядку (судовий порядок вирішення спору) є недоречним. [PERSON] вважає, що законне та обгрунтоване право на стягнення коштів з позичальника банк має виключно по: відсотках на прострочені поточні платежі - з 13.05.16 року по - 12.12.16 року та поточних платежах - з 13.05.2016 року по 13.07.2018 року. Представник відповідача [PERSON] також вказує, що згідно з п. 6.2. Договору про надання споживчого кредиту від 05.12.2007 року №11263826000 визначено, що у разі неотримання вимоги кредитором терміни дострокового повернення кредиту та сплати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит та плата за кредит обов`язковими до повернення та сплати в повному обсязі з 41-го календарного дня, рахуючи з дати відправки позичальнику вимоги. В матеріалах справи міститься поштове повідомлення про невручення [PERSON] вимоги про дострокове повернення кредиту. Відповідно з дня винесення вимоги слід відрахувати 41-й день, з якого і припинилась дія договору. Сорок першим днем з дня складення вимоги є 12.12.2016 року. Відповідно договір кредиту достроково припинив дію з 12.12.2016 року. При цьому дострокове припинення дії договору не дає право банку на дострокове отримання всієї суми кредиту, оскільки станом, як на дату подання вимоги - 02.11.2016 року, так і на час припинення дії договору - 12.12.2016 року, умови п.п.6.1.2., 1.2.2. договору споживчого кредиту та додатку №1 (строчки 108, 109) до нього, не надавали права банку в односторонньому порядку вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно законне та обгрунтоване право на стягнення коштів з позичальника банк має виключно по: відсотках на прострочені поточні платежі - з 13.05.2016 року по - 12.12.2016 року, а по поточних платежах - з 13.05.2016 року по - 13.07.2018 року. При цьому представник відповідача [PERSON] погоджується з розрахунком заборгованості, наведеним адвокатом Охотніковим В.В. та вказує, що [PERSON] в цій частині визнає позовні вимоги. У відзиві на позовну заяву представник відповідача [PERSON] посилається на те, що позовні вимоги до позичальника [PERSON] є обгрунтованими частково у сумі 4027,29 дол. США та 9181,07 грн. Так, станом на дату подання банком вимоги 02.11.2016 року №30-12/36044 про дострокове повернення всієї суми кредиту та подання позову 26.12.2016 року умови пунктів 6.1.2., 1.2.2. договору споживчого кредиту та строки №№ 108, 109 додатку №1 до нього не надавали права банку в односторонньому порядку вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно законне та обгрунтоване право на стягнення коштів з позичальника банк має виключно по поточних платежах та суми відсотків нарахованих на прострочені поточні платежі за період 13.05.2016 року - 20.12.2016 року. У відзиві на заяву про збільшення позовних вимог представник відповідача [PERSON] посилається також на те, що позивачем пропущено строк пред`явлення позову до поручителя, оскільки 05.12.2007 року після укладення договору поруки без відома поручителя позичальник та кредитор змінили умови основного договору, уклавши додаткову угоду з додатками 2, 3 до неї, збільшивши обсяг відповідальності. Відповідно укладенням між банком та [PERSON] 05.12.2007 року додаткової угоди з додатками до договору 2, 3 строк звернення банку з позовом до поручителя розпочався 06.12.2007 року та закінчився 06.12.2010 року, в зв`язку з чим відповідач [PERSON] підтримує заяву про застосування строків позовної давності. При цьому обгрунтованою до стягнення з відповідача [PERSON] сумою представник відповідача [PERSON] вважає 8098,24 дол. США. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ 05.12.2007 року між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11263826000, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит у розмірі 69680,00 дол. США, а позичальник зобов`язався повертати кредит у повному обсязі не пізніше 05.12.2037 року. За користування кредитними коштами позичальник зобов`язався сплачувати проценти у розмірі 12,9 % річних /т.1 а.с. 21-26/. В забезпечення виконання кредитних зобов`язань [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту №11263826000 від 05.12.2007 року, між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 163327 від 05.12.2007 року /т.1 а.с. 36-37/. Відповідно до умов яких, поручитель зобов`язується відповідати за виконання позичальником усіх його зобов`язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору. Відповідальність поручителя та позичальника є солідарною. Також 05.12.2007 року між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] уклали Договір поруки №163231, відповідно до якого Поручитель зобов`язується перед Кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх її зобов`язань перед Кредитором, що виникли з договору про надання споживчого кредиту № 11263826000 від 05.12.2007 року, укладеного між Кредитором та Боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому /т.2 а.с.73/. 05.12.2007 року також між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Харитоновою Т.Є., зареєстрований в реєстрі за №4806, відповідно до умов якого Іпотекодавець з метою забезпечення виконання власних зобов`язань, що випливають з зазначених кредитних договорів (Договір про надання споживчого кредиту №11263826000 від 05.12.2007 року та Договір про надання споживчого кредиту №11263827000/2 від 05.12.2007 року) передає в іпотеку Іпотекодержателю ізольовану квартиру під номером [ADDRESS] /т.2 а.с.33-37/. Також 05.12.2007 року між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] була укладена Додаткова угода до Договору про надання споживчого кредиту №11263826000 від 05.12.2007 року, відповідно до якої Сторони погодили внести наступні зміни в Договір: Додати до Договору Додаток №2 - "Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту", а також додати до Договору Додаток №3 - Тарифи Банку. Також вказаною угодою внесені зміни в пункти Договору щодо сплати комісії та інших платежів /т.3 а.с.82/. Додаткова угода підписана представником АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] . На виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 року, були внесені зміни у Статут АКІБ «УкрСиббанк» щодо зміни повного найменування на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». Судом досліджено письмові вимоги Банку про повернення заборгованості, які направлялися відповідачам та відповідні поштові повідомлення /т.1 а.с. 38-42/. Згідно з Довідкою-розрахунком заборгованості за кредитом [PERSON] на 13.07.2018 року за кредитним договором №1126386000 від 05.12.2007 року всього заборгованість за кредитом складає 41006,41 дол. США, всього заборгованість по прецентам за користування кредитом - 12519,22 дол. США, всього пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами -74239,81 грн. /т.3 а.с.28-38/. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07.11.2018 року у справі №522/5075/18 позов [PERSON] до ПАТ "УкрСиббанк", за участі третьої особи [PERSON] , про визнання припиненим договору поруки задоволено. Визнано припиненим договір поруки від 05.12.2007 року №163231, укладений між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] , [PERSON] . Постановою Одеського апеляційного суду від 03.09.2020 року у справі №522/5075/18 апеляційну скаргу ПАТ "УкрСиббанк" залишено без задоволення. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07.11.2018 року залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 18.08.2021 року касаційну скаргу АТ "УкрСиббанк" задоволено частково. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07.11.2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 03.09.2020 року скасовано і ухвалено нове. Відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до ПАТ "УкрСиббанк", третя особа - [PERSON] , про визнання припиненим договору поруки. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а в відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. ст. 527, 530 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду справи встановлено, що 05.12.2007 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», в цей час публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» код ЄДРПОУ, укладено договір споживчого кредиту № 11263826000 з невід`ємним додатком №1. З метою забезпечення зобов`язань [PERSON] перед АКІБ «УкрСиббанк» 05.12.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір поруки від 05.12.2007 року № 163231. Також 05.12.2007 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» укладено додаткову угоду №_ з додатками №№ 2, 3 до неї. Пунктом 1.1 договору поруки від 05.12.2007 року № 163231 [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» погодили відповідальність позивача перед відповідачем за невиконання [PERSON] усіх її зобов`язань перед кредитором що виникли з договору про надання споживчого кредиту від 05.12.2007 р. № 11263826000 основним договором. Пунктом 1.3. договору поруки визначено прийняття поручителем на себе зобов`язань виключно за основним договором. Пунктом 2.1 договору поруки від 05.12.2007 року № 163231 [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» погодили, що кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови договору споживчого кредиту. Та визначили, що під згодою поручителя розуміють візування поручителем змін до договору поруки. Суд зазначає, що в змісті договору про надання споживчого кредиту від 05.12.2007 р. № 11263826000 посилань на додаткову угоду №_ з додатками №№ 2,3 не міститься. Додаткова угода №_ від 05.12.2007 року та додаток № 2 відповідач [PERSON] не підписував, що підтверджує зміну умов договору споживчого кредиту без згоди поручителя. Пунктом 1.5 Додаткової угоди № _ до кредитного договору: доповнено договір кредиту новим абзацом пункту 5.2. за яким: - у випадках передбачених п.п. «а, б» пункту 5.2. договору встановлюється подвійна процентна ставка визначена пунктом 1.3.1. кредитного договору. Вказаним збільшено процентну ставку з 12,9 % річних до -25,8% річних - у випадках передбачених п. «в» пункту 5.2. договору для кредитів в іноземній валюті встановлюється підвищена - не більше ніж на 5% процентна ставка ніж визначена пунктом 1.3.1. кредитного договору. На підставі викладеного суд погоджується з доводами сторони відповідача [PERSON] щодо припинення поруки та відповідно відсутності підстав для задоволення позовних вимог АТ "УкрСиббанк" в частині стягнення кредитної заборгованості з відповідача [PERSON] . Стосовно позовних вимог про стягнення кредитної заборгованості з відповідача [PERSON] суд приходидить до наступного. Пунктом 6.2 договору про надання споживчого кредиту від 05.12.2007 року № 11263826000 визначено, що у разі неотримання вимоги кредитором терміни дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит та плата за кредит обов`язковими до повернення та сплати в повному обсязі з 41-го календарного дня рахуючи з дати відправки позичальнику вимоги. В матеріалах справи наявне поштове повідомлення про невручення [PERSON] вимоги про дострокове повернення кредиту /т.1 а.с.40/. Відповідно з дня винесення вимоги слід відрахувати 41 день, з якого і припинилась дія договору, а саме з 12.12.2016 року. Суд погоджується з доводами сторони відповідачів щодо того, що дострокове припинення дії договору не дає право банку на дострокове отримання всієї суми кредиту оскільки станом як на дату подання вимоги - 02.11.2016 року, так і на час припинення дії договору - 12.12.2016 року умови пунктів 6.1.2., 1.2.2. договору споживчого кредиту та строки №№ 108, 109 додатку №1 до нього не надавали права банку в односторонньому порядку вимагати повернення всієї суми кредиту. В ході судового розгляду справи судом призначалась судова економічна експертиза, яка не була проведена, в зв`язку з несплатою вартості проведення експертизи. За таких обставин, враховуючи встановлені обставини та відсутність висновку судового експерта щодо розміру заборгованості за кредитом, суд дійшов висновку, що обгрунтованою до стягнення з відповідача [PERSON] сумою є 8098,24 дол. США, розрахунок якої здійснено представником відповідача [PERSON] - адвокатом Охотніковим В.В. /т.3 а.с.74-75/. Враховуючи принципи змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства суд не збирає докази за власною ініціативою та ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог сума сплаченого при поданні позовної заяви судового збору підлягає частковому стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ "УкрСиббанк", а саме в розмірі 2961,41 грн., що складає 1% від суми, що підлягає стягненню з відповідача [PERSON] в перерахунку на гривні по офіційному курсу НБУ на день ухвалення рішення.

Outcome: partial