Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду 14.09.2021 року із позовною заявою про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити певні дії, в якій просив визнати дії відповідача щодо припинення газопостачання у його квартирі [ADDRESS] 19.07.2021 року протиправними та зобов`язати відновити газопостачання у вказаній квартирі, посилаючись при цьому на норми Закону України «Про захист прав споживачів» (т.1, а.с.1-11). Первинно справа була розподілена судді Росоха, який на підставі ч.4 ст.274 та власного розуміння суті справи своєю ухвалою від 23.09.2021 року відкрив по справі загальне позовне провадження та призначив підготовче судове засідання у справі на 19.10.2021 року (т.1, а.с.32). 18.10.2021 року засобами поштового зв`язку до суду від представника відповідача надійшов відзив, в якому представник відповідача за довіреністю адвокат адвокатського об`єднання «Правовий альянс» Засядько Марина Володимирівна просила суд повністю відмовити у задоволенні позовних вимог через їх безпідставність, посилаючись при цьому, що відключення не тільки квартири позивача, а й цілого під`їзду у його житловому будинку відбулося ще 14.07.2022 року через витік газу, а 19.07.2022 року позивача відключено від системи газопостачання в окремому порядку на підставі п.5.7 «Правил безпеки систем газопостачання», затверджених наказом Міністерства вугільної енергетики та вугільної промисловості від 15.05.2015 року №285 через відсутність доказів проведення технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання у квартирі позивача (т.1, а.с.36-39). 01.11.2021 року позивач подав до суду заяву, в якій просив суд прийняти подану ним уточнену позовну заяву, в якій просив суд: - визнати протиправними дії відповідача щодо припинення газопостачання за адресою належної йому квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] ; - зобов`язати відповідача відновити газопостачання за адресою належної позивачу квартири: [ADDRESS] ; - стягнути з відповідача на користь позивача вартість втраченого з вини відповідача газового лічильника «РЛ», заводський номер 423638, типорозміру G-4 вартістю 920,00 грн.; - стягнути з відповідача на корись позивача витрати, понесені на придбання газового лічильника «РЛ», заводський номер [NUMBER] вартістю 875,00 грн., в монтажі якого відповідачем відмовлено позивачеві; - стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 100000,00 грн.; - стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати за розгляд справи у суді у розмірі 4000,00 грн., які пов`язані з наданням професійної правничої допомоги. В обгрунтування вказаної уточненої позовної заяви було зазначено те, що станом на час її подання у квартирі позивача газопостачання відповідачем не відновлено з протиправних причин, це спричиняє неподобства позивачу та членам його родини, у вказаних правовідносинах прямо порушуються права позивача як споживача послуг відповідача, дії відповідача не грунтуються на вимогах закону (т.1, а.с.62-82). Також 01.11.2021 року позивач подав до суду відповідь на відзив на первинну позовну заяву від 14.09.2021 року, в якій вказав, що з 20.07.2022 року, коли у квартирі позивача був встановлений новий лічильник газу від відповідача, він має право на газопостачання, однак до часу подання відповіді на відзив, його квартиру до газопостачання відповідач не підключив, відповідач у відзиві хибно розтлумачив вимоги закону щодо необхідності підключення газопостачання у квартирі побутого споживача та дії відповідача щодо відновлення газопостачання повинні відбуватися відразу за заявою споживача, яку він відповідачу у належному порядку довів (т.1, а.с.91-94). При поданні відповіді на відзив у справу вступила представник позивача по справі адвокат Лєдєньова Світлана Миколаївна (т.1, а.с.95-96). 11.11.2021 року до суду надійшло заперечення від представника відповідача адвоката Засядько М.В. саме у порядку подання заяв по суті позову на первинну позовну заяву від 14.09.2021 року, в якій було надано пояснення щодо того, що припинення газопостачання може відбуватися без зобов`язання оператора ГРМ направляти повідомлення про припинення газопостачання споживачу, повторно, як і у відзиві, вказано на порушення саме позивачем вимог «Правил безпеки систем газопостачання», затверджених наказом Міністерства вугільної енергетики та вугільної промисловості від 15.05.2015 року №285, що призвело до припинення газопостачання у квартирі позивача (т.1, а.с.105-106). 16.11.2021 року до суду надійшло заперечення від представника відповідача адвоката Засядько М.В. щодо можливості прийняття уточненої позовної заяви позивача від 01.11.2021 року із 6 заявленими позовними вимогами, оскільки вимоги 3-6 уточненої позовної заяви, викладені у формі уточненої позовної заяви не відповідають нормам закону, оскільки їх потрібно було б подавати виключно у новому провадженні між тими ж сторонами, а не в даному провадженні, судом порушені строки проведення підготовчого судового засідання, за новими вимогами 3-5 уточненої позовної заяви (окрім стягнення судового збору) позивач повинен сплатити судовий збір за кожною такою вимогою, включаючи вимоги про стягнення моральної шкоди (т.1, а.с.109-114). Також 16.11.2021 року засобами електронного документообігу від представника відповідача адвоката Засядько М.В. поза межами заяв по суті позову надійшло пояснення у порядку ст.43 ЦПК України, в якому вона вказувала на правомірність дій представників відповідача, які припиняли газопостачання у квартирі позивача 19.07.2021 року, вказувалося на те, що відновлення газопостачання повністю знаходиться у волі позивача, який повинен подати відповідну заяву відповідачу особисто, доказати відсутність порушень правил безпеки систем газопостачання та виконати вимоги відповідача для поновлення газопостачання, уклавши відповідний договір на таке постачання (т.1, а.с.117-121). 18.11.2021 року вказане пояснення надійшло на адресу суду засобами поштового зв`язку (т.1, а.с.131-136). 02.12.2021 року від представника відповідача адвоката Засядько М.В. надійшло пояснення, в якому представник відповідача заперечувала проти прийняття судом уточненої позовної заяви за принципом мовчазної згоди без окремого процесуального документа по справі, вказувала на неможливість розглядати справу за уточненою позовною заявою, вказувала на неможливість стягнути з відповідача вартість двох лічильників газу, які придбав позивач, оскільки відсутні докази їх знаходження у відповідача та відмови відповідача у їх монтажу та безпідставність вимог про стягнення моральної шкоди та витрат на професійну правничу допомогу (т.1, а.с.142-147). 07.12.2021 року у підготовчому судовому засіданні позивачем надано до суду клопотання про витребування доказів у відповідача: щодо повернення позивачу лічильника РЛ, заводський номер 423638, типорозмір G-4; оригіналу акту про порушення №КН003243 від 02.03.2021 року; носій відефіксації обставин складення акту про порушення №КН003243 від 02.03.2021 року, а також викликати та допитати в судовому засіданні майстра ВОВОГ [PERSON] , який склав акт про порушення №КН003243 від 02.03.2021 року. Окрім іншого вказаним клопотанням позивач просив суд залучити до матеріалів справи копію заяви КП «Жилсервіс» від 22.11.2021 року, акт обстеження житлових умов позивача від 06.12.2021 року №2066, заяву про підключення квартири до газопостачання від 01.11.2021 року та копію листа відповідача від 11.11.2021 року №610-м-36557-1121 (т.1, а.с.153-155). Клопотання позивача про витребування доказів та виклик та допит свідків у судовому засіданні 07.12.2021 року були відхилені і протокольними ухвалами суду у їх задоволенні було відмовлено (т.1, а.с.160-161). 13.12.2021 року позивач надав до суду квитанцію про сплату судового збору у розмірі 2270,00 грн. за вимогу про відшкодування моральної шкоди (т.1, а.с.163-164). 16.12.2021 року засобами поштового зв`язку до суду надійшло пояснення від позивача по справі від 14.12.2021 року, в якому було зазначено, що відповідно до діючого законодавства саме відповідач здійснює технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання багатоквартирного житлового будинку, де мешкає позивач, та для пуску газу достатньо виключно заяви споживача, яким є позивач, та проведення з ним інструктажу з безпечної експлуатації газового обладнання і нічого іншого (т.1, а.с.167-170). 13.01.2022 року до суду надійшло заперечення представника відповідача адвоката Засядько М.В. щодо долучених до матеріалів справи доказів з боку позивача, наданих як додатки до клопотання від 07.12.2021 року та в якості додатків до пояснень від 14.12.2021 року, посилаючись при цьому на порушення порядку, визначеного ст.83 ЦПК України (т.1, а.с.173). Також 13.01.2022 року до суду надійшло пояснення представника відповідача адвоката Засядько М.В. на пояснення позивача від 14.14.2021 року, в якому представниця відповідача спростовувала посилання позивача на те, що саме входить до об`єму робіт з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання багатоквартирнобудинку та посилаючись на відсутність відповідного законодавства в цій частині вказувала на те, що у відповідача відсутні обов`язки з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання (т.1, а.с.174-177). 18.01.2022 року суд в складі судді Росоха А.В. своєю ухвалою закрив підготовче судове провадження в даній справі та призначив справу до слухання по суті, встановивши, що завдання підготовчого провадження станом на 18.01.2022 року вже вирішені (т.1, а.с.183). 28.01.2022 року до суду надійшов додаток до пояснення з боку позивача, в якому він просив долучити до матеріалів справи відеозапис відмови йому з боку відповідних уповноважених осіб відповідача надати проект договору про технічне обслуговування газового обладнання квартири позивача (т.1, а.с.195). 08.02.2022 року до суду надійшла заява представника відповідача адвоката Засядько М.В. про відсутність спору в частині позовних вимог, а саме в частині поновлення газопостачання квартири позивача відповідно до наданих копій акту про відновлення газопостачання на об`єкт №30 від 28.01.2022 року та копію договору сервісного (технічного) обслуговування побутового споживача від 27.01.2022 року №62BN610-1787-22 та акт наданих послуг від 28.01.2022 року (т.1, а.с.197-200). В судовому засіданні 08.02.2022 року були заслухані позивач, представник позивача та представник відповідача, однак справа по суті не була заслухана та при розгляді справи по суті була оголошена перерва на 28.02.2022 року (т.1, а.с.203-204). Більше справа по суті не слухалася та на підставі довідки секретаря судового засідання без дати її складання була відкладена на 24.11.2022 року через введення військового стану в Україні (т.1, а.с.208). При чому призначення судового засідання відбулося 27.10.2022 року, коли головуючий суддя достеменно знав, що справа 24.11.2022 року не буде розглянута, оскільки в цей час він буде непрацездатний на досить тривалий час (т.1, а.с.209-212). На підставі розпорядження керівника апарату Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 11.11.2022 року №34 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» через тривалу непрацездатність судді Росоха А.В., справа була повторна призначена до автоматичного розподілу та була розподілена даному складу суду (т.1, а.с.216). Ухвалою Первомайського міськрайонного суду у складі судді Кочнєва О.В. справа була прийнята до свого провадження, зазначений рух справи під час судового розгляду в іншому складі суду, визначено, що справа розглядається у загальному позовному провадженні зі стадії розгляду справи по суті спочатку, повідомлено учасників справи про дату, час та місце судового засідання для розгляду справи по суті (т.1, а.с.220-222). Ухвалою суду від 09.01.2023 року представнику відповідача адвокату Засядько М.В. надана можливість брати участь у наступних судових засіданнях в режимі відеоконференцзв`язку (т.1, а.с. 247-248). Ухвалою суду від 09.01.2023 року провадження в частині позовних вимог щодо зобов`язання відновити газопостачання за адресою належної позивачу квартири: [ADDRESS] закрити (т.2, а.с. 5-7). Ухвалено надалі слухати справу з 5 вимогами відповідно до заяви про збільшення позовних вимог від 01.11.2021 року: 1. Визнати протиправними дії відповідача щодо припинення газопостачання за адресою належної позивачеві квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . 2. Стягнути з відповідача на користь позивача вартість втраченого з вини відповідача газового лічильника «РЛ», заводський номер 423638, типорозміру G-4 вартістю 920,00 грн. 3. Стягнути з відповідача на корись позивача витрати, понесені на придбання газового лічильника «РЛ», заводський номер 801309 вартістю 875,00 грн., в монтажі якого відповідачем відмовлено позивачеві. 4. Стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 100000,00 грн.; 5. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати за розгляд справи у суді у розмірі 4000,00 грн., які пов`язані з наданням професійної правничої допомоги. Вказана ухвала 26.01.2023 року набула чинності. Судові засідання 11.01.2023 року та 16.01.2023 року були відкладені через різні причини, у тому числі через неявку представниці відповідача. 19.01.2023 року в режимі відеоконференцзв`язку відбувся розгляд справи по суті, сторонами надані детальні пояснення власної позиції та заперечення проти позиції противної сторони. Судове засідання 26.01.2023 року було відкладено з інших причин. У судовому засіданні 13.02.2023 року продовжено розгляд справи по суті та оголошена перерва у зв`язку із закінченням робочого часу. Позивач у судовому засіданні доводи своєї позовної заяви підтримав з причин, викладених у заяві про збільшення позовних вимог від 01.03.2023 року та додатково поданих пояснень ним та його представником під час підготовчого провадження до січня 2022 року включно. У судове засідання 20.02.2023 року представниця відповідача не прибула, про день та місце судового засідання повідомлялася належним чином засобами Електронного суду у порядку п.2 ч.8 ст.128 ЦПК України, що є належним повідомленням відповідача у порядку ч.5 ст.130 ЦПК України, враховуючи той факт, що склад суду завжди погоджував дати та час судового засідання зі сторонами та їх представниками. Причини неявки суду не повідомила, у зв`язку з чим судом встановлюється повторна неявка сторони відповідача у судове засідання, що дозволяє суду розглянути справу по суті на підставі наявних доказів. Вислухавши позивача, дослідивши пояснення представниць позивача та відповідача, наданих раніше при судовому розгляді справи по суті в даному складі суду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, однак частково, виходячи з наступного. Первинно суд відразу відхиляє пояснення сторін та наданих доказів щодо припинення газопостачання у будинку за адресою: [ADDRESS] , де мешкає позивач, 14.07.2021 року через аварійним витік газу, а також пояснення сторін, де саме проходить межами балансової відповідальності між газопостачальною організацією та власником багатоквартирного будинку комунальної сфери, оскільки вказані питання не відносяться до предмету спору та не впливають на вирішення спору по суті. Позивач є власником квартири [ADDRESS] , що сторонами не оспорювалося. Вказана квартира є газофікованою та в ній був встановлений роторний лічильник газу типу «РЛ», заводський номер 423638. 02.10.2020 року відповідно до вимог наказу Міністерства економічного розвитку та торгівлі України від 08.02.2016 року №193 «Про затвердження Порядку проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів» у позивача представника відповідача був знятий відповідний засіб обліку газу на повірку (т.1, а.с.16). 12.10.2020 року вказаний прилад обліку газу був визнаний непридатним на підставі довідки ДП «Весукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації та захисту прав споживачів» від 12.10.2020 року №39-1-3/32786 (т.1, а.с.17). Вказаний лічильник газу позивачу повернутий не був, у тому числі на протязі розгляду справи по суті, що підтверджує його заява ще від 03.03.2021 року на адресу відповідача (т.1, а.с. 18). При вирахуванні його вартості позивач, з чим погоджується і суд, вирахував його вартість відповідно до вартості аналогічного лічильника відповідно до даних вільного доступу в мережі інтернет до такого виду лічильників газу (т.1, а.с.88), оскільки встановити його дійсну вартість без його повернення споживачу не можливо, а відповідно його вартість повинна бути компенсована відповідачем позивачу як за новий лічильник. Посилання представниці відповідача в цій частині, а саме що у позивача є інший лічильник, встановлений 27.01.2022 року на підставі власнонаписаної заяви позивача та відповідного укладеного договору сервісного (технічного) обслуговування побутового споживача (т.1, а.с. 198-200), суд відкидає, оскільки встановлений лічильник є власністю саме відповідача, який може розпоряджатися ним на власний розсуд, чого позбавлений позивач, а попередній не повернутий лічильник був власністю позивача, яку відповідач, як уповноважена особа загубив чи втратив (під час судового розгляду встановити це на підставі пояснень представниці відповідача не вдалося), тому він повинен компенсувати позивачу вартість такого лічильника як нового станом на час заявлення відповідної вимоги, оскільки саме відповідач відповідає перед позивачем за схоронність отриманих для проведення періодичної повірки лічильників споживачів. Відповідно до п.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на відшкодування збитків, завданих його майну, шкоди, заподіяної його життю або здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг та незаконного проникнення в належне йому житло (інший об`єкт нерухомого майна). Через не повернення лічильника, визнаного непридатним на підставі акту від 12.10.2021 року [PERSON] , та необхідності забезпечити облікове споживання газу у квартирі позивача позивачем засобами електронної пошти був придбаний лічильник газу роторного типу РЛ, заводський номер 801309, типорозмір G-4, вартістю 875,00 грн. (т.1, а.с.87, 90), який відповідачем був визнаний непридатним до експлуатації на підставі акту від 31.05.2021 року (т.1, а.с.25), хоча завод виробник (Ямпільський приладобудівний завод) і первинно при придбанні 20.05.2021 року (протокол № 025596, т.1, а.с.24) і після отримання позивачем акту від 31.05.2021 року від відповідача 23.06.2021 року (протокол № 025599, т.1, а.с.26) встановив, що вказаний лічильник є придатним для експлуатації за призначенням. Тобто судом встановлюється дискримінаційні умови щодо споживача, яким є позивач по справі, з боку відповідача, що дозволяє суду чітко встановити факт порушення його прав, а відповідно стягнути з відповідача вартість придбаного 06.04.2021 року лічильник газу роторного типу РЛ, заводський номер 801309, типорозмір G-4, вартістю 875,00 грн. Відповідно до ст.16 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» зазначає, що оцінку відповідності засобів вимірювальної техніки вимогам технічних регламентів проводиться у разі, коли це передбачено відповідними технічними регламентами; оцінку відповідності законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки вимогам технічних регламентів проводять виробники цих засобів, призначені органи з оцінки відповідності та інші суб`єкти, визначені у відповідних технічних регламентах або передбачених ними процедурах оцінки відповідності. Згідно з п.3 та п.4 ч.1 ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. Через неузгодження позицій між позивачем та відповідачем після придбання [PERSON] другого лічильника газу та не встановлення його відповідачем за вимогою позивача 19.07.2021 року у квартирі позивача, куди він надав доступ уповноваженим представникам відповідача відбулося відключення його оселі від газоспоживання на підставі акту від 19.07.2021 року про припинення газопостачання на об`єкт споживача (т.1, а.с.27). Підставою цього була зазначена причина - порушення споживачем Правил безпеки систем газопостачання, що створює загрозу аварійної ситуації. У відзиві на позовну заяву (т.1, а.с.38) відповідач вказав, що порушення вказаних Правил відбулося через відсутність доказів проведення технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання, які повинен надати саме позивач, і що він зробити не зміг. При підключенні позивача 27.01.2022 року на підставі його заяви по акту №30 про відновлення газопостачання на об`єкті споживача [PERSON] було встановлено лічильник газу відповідача та встановлено, що порушень Правил безпеки систем газопостачання виявлено не було (т.1, а.с.198). В той же час під час судового розгляду встановлено, що будь-яких робіт на внутрішніх мережах споживача у період з 19.07.2021 року до 27.01.2022 року з боку уповноважених представників відповідача не відбулося. Позивач, не зважаючи не особисті неприязні стосунки до осіб, які представляють відповідача як робітники, доступ у власну квартиру для них не обмежував, жодних дій по внутрішньо квартирним газовим трубам та іншим супутнім предметам, які відносять до газового господарства не робив, а відповідно немає підстав вважати, що станом на 27.01.2022 року змінилися якісь вихідні дані для визнання порушень з його боку Правил безпеки систем газопостачання. Тобто дії відповідача носили чітко окреслений дискримінаційний характер, пов`язаний з нав`язуванням встановлення виключно лічильника газу, який належав та належить відповідачу. Відповідно до п.5.4 наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості №285 від 15.05.2015 року «Про затвердження Правил безпеки систем газопостачання», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.06.2015 року за №674/27119 технічне обслуговування внутрішніх газопроводів і газового обладнання житлових і громадських будівель, комунально-побутових об`єктів невиробничого характеру здійснюється відповідно до вимог документації з експлуатації заводів-виробників газового обладнання на договірних засадах; умови для технічного обслуговування забезпечуються власником (балансоутримувачем та/або орендарем (наймачем)) відповідно до вимог чинного законодавства України. Абзац 7 пункту 5.7 вказаного наказу передбачає, що підлягає відключенню від системи газопостачання обладнання житлових і громадських будинків із встановленням заглушки за умови не забезпечення власником (балансоутримувачем та/або орендарем (наймачем)) технічного обслуговування згідно з вимогами пункту 5.4 цієї глави. Технічне обслуговування - це системи обходів (оглядів), ремонтів, які дають змогу утримувати обладнання в справному стані. При технічному обслуговуванні здійснюються: контроль за технічним станом, перевірка на загазованість, виявлення місць витоку газу, очищення, змащення, регулювання та інші операції з утримання працездатності і справності системи газопостачання (п.2.1 розділу ІІ «Правил безпеки систем газопостачання», затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості №285 від 15.05.2015 року). Які з цих дій були зроблені 27.01.2022 року матеріали справи не містять, як і не містять які саме з цих дій не були виконані та чому 19.07.2021 року у квартирі позивача, тобто дії відповідача за формальною ознакою відповідали закону, однак при їх деталізації виявилися такими, які лише імітували порушення вимог Правил безпеки системи газопостачання та не мали під собою належного аргументування як виконавця комунальної послуги з газозабезпечення. Позивач жодних дій щодо перешкоджання відповідачу у користуванні газовим обладнанням у своїй квартирі у період часу з 19.07.2021 року до 27.01.2022 року не чинив, що вказує на формалізм дій відповідача, що підпадає під ознаку зловживання своїми правами, що в даній справі було пов`язано з намаганням змусити позивача встановити у себе саме лічильник газу від відповідача (відповідної марки та типу), що і відбулося 27.01.2022 року. Вказаний факт не перешкоджає встановленню факту порушення прав позивача в частині відключення його від систем газопостачання відповідачем, який є монополістом у наданні вказаної послуги. Відповідно вимоги позовної заяви в частині визнання протиправними дії акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» щодо припинення газопостачання у квартири, належній [PERSON] знайшли своє доказове підтвердження під час розгляду справи по суті. Окремо суд зазначає, що у вказаному будинку жодних договорів на технічне обслуговування саме внутрішньо будинкових мереж між баласноутримувачем будинку та відповідачем або іншими структурами, які надають відповідні послуги, укладено на час виникнення та вирішення спору не було. Оскільки судом встановлення протиправність дій відповідача щодо відключення позивача від систем газопостачання, суд встановлює підстави для відшкодування моральної шкоди. Так, у квартирі [ADDRESS] позивач мешкав у період з 19.07.2021 року до 27.01.2022 року разом із родиною: дружина - [PERSON] (т.1, а.с.83) та дитиною - [PERSON] (т.1, а.с.84). Умови проживання у квартирі за період опалювального сезону 2021-2022 років значно погіршилися, що підтверджує акт обстеження житлових умов балансоутримувача будинку - КП «Жилсервіс» Первомайської міської ради Харківської області від 06.12.2021 року №2066 (т.1, а.с.156-157), відповідно до якого встановлено, що умови проживання у квартирі є поганими через наявну плесень, відшарування шпалер та підвищеною вологістю. Причиною цього є те, що вказана квартира відімкнена від системи централізованого опалення та обладнання індивідуальним опаленням, яка на час складення акту не працювало. Оскільки саме з діями відповідача пов`язано погіршення житлово-побутових умов позивача та його сім`ї, то саме з відповідача слід стягнути відповідний розмір моральної шкоди, який суд зменшує на половину від заявленого позивачем, оскільки вказані умови не були критичними для позивача та його родини, хоч і впливали на якість їх життя. Так, з вказаного акту не встановлено не відповідність умов проживання санітарно-гігієнічним умовам для житлового приміщення, що впливає на розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню. На підставі ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Вирішуючи питання стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, то суд в цій частині вважає, що заявлені до відшкодування витрати з боку позивача у розмірі 4000,00 грн. (т.1, а.с.85-86, 95-97) повинні бути задоволенні частково, оскільки із 4 вимог, заявлених у позовній заяві (визнання противним дій, стягнення вартості двох лічильників та стягнення моральної шкоди), судом задовольняються усі 4, однак остання вимога частково - лише на половину. Усі вони не підлягають оцінці по одинці, а тому суд, виходячи з розуміння, що за кожну вимогу позивач сплатив своєму представнику однакову суму, на підставі ст.137 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн., що відповідає задоволеним судом вимогам позивача. Щодо стягнення судового збору в цій справі, суд зазначає, що позивач у порядку ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» як спеціального закону був звільнений від сплати судового збору за вимогами про визнання дій протиправними та стягнення вартості двох лічильників газу, тобто за 1 вимогою немайнового характеру та 2 вимогами майнового характеру, що обкладалися судовим збором станом на 2021 рік у розмірі 908,00 грн. за кожну, що становило 0,4 прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2021 року, а тому у порядку ч.6 ст.141 ЦПК України загальний розмір судових витрат за вказані вимоги слід стягнути з відповідача на користь держави у розмірі 2724,00 грн. Щодо стягнення судового збору за вимогу про стягнення моральної шкоди, то в цій частині з відповідача на користь позивача слід стягнути половину вартості сплаченого під час розгляду справи судового збору у розмірі 1135,00 грн., що відповідає частині задоволених судом позовних вимог відповідно до п.2 ч.1 ст.141 ЦПК України. Судові витрати за вимогою про поновлення газопостачання у квартирі позивача, провадження у якій було закрито ухвалою суду від 09.01.2023 року, яка набула чинності, і від сплати судового збору за якою був звільнений позивач при зверненні до суду, слід компенсувати за рахунок держави у відповідності до вимог ч.7 ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial