Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сварог-Буковина» (далі - Товариство) про стягнення грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки та за затримку виплати компенсації. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 01.04.2011 р. по 28.02.2019 р. він знаходився у трудових відносинах з Товариством. 28.02.2019 р. його було звільнено із займаної посади у зв`язку із закінченням контракту відповідно до наказу №24а-К. Вказаним наказом була також передбачена виплата компенсації за невикористану щорічну відпустку тривалістю 33 календарних днів. Посилаючись на довідку відповідача вказує, що у лютому місяці 2019 року йому була виплачена компенсація за 10 днів невикористаної відпустки, що станосить 13025,80 грн. Вважає, що за таких обставин відповідач зобов`язаний йому виплатити ще 29959,34 грн. Окрім того, у зв`язку з наявністю заборгованості шляхом невиплати компесації, просит стягнути з відповідача середній заробіток за час порушення строків виплати належних звільненому працівникові сум у розрахунку 1956,16 грн за кожний робочий день затримки виплати компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки. У своєму відзиві на позов Товариство позов не визнає та вказує, що справа про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку уже була предметом судового розгляду. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 13.01.2021 скасовано рішення Полонського районного суду яким у позові [PERSON] до Товариства відмовлено та постановлено нове рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства на користь [PERSON] \~37882,73 грн. заборгованості по заробітній платі, а також 37000 грн. середнього заробітку за час затримки повного розрахунку,\~з яких підлягають сплаті відповідні податки та інші обов`язкові платежі. Апеляційним судом встановлено борг перед позивачем станом на час його звільнення в сумі 149219,48 грн. З урахуванням платіжних доручень та платіжних відомостей встановлено виплату в сумі 111336,75 грн. Відтак поввний розрахунок при звільненні складав 37882,73 грн., який Товариством повністю виплачено. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Представник відповідача у судовому засіданні 29.11.2022 заперечив проти задоволення позову, вказував, що Товариство повністю розрахувалося з позивачем і на даний час заборгованість відсутня. В судове засідання 21.02.2023 не з`явився, про місце, час та день розгляду справи повідомлений належним чином, заяв, клопотань, заперечень до суду не надав, про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що у період з 01.04.2011 р. по 28.02.2019 р. позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем. При звільненні позивача з посади Товариство допустило заборгованість, тому [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення розрахунку при звільненні та середнього заробітку за час затримки повного розрахунку. Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доводи позивача що до існування перед ним заборгованості з боку Товариства не знаходять свого підтвердження та не підлягають задоволенню. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 13.01.2021 скасовано рішення Полонського районного суду яким у позові [PERSON] до Товариства відмовлено та постановлено нове рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства на користь [PERSON] \~37882,73 грн. заборгованості по заробітній платі, а також 37000 грн. середнього заробітку за час затримки повного розрахунку,\~з яких підлягають сплаті відповідні податки та інші обов`язкові платежі. Цією постановою суд зазначає, що Товариством не проведено повний розрахунок з позивачем при звільненні, невиплачена\~заборгованість\~по зарплаті перед позивачем складає 37882,73 грн. (149219,48 грн. - 111336,75 грн.), тому вказаний борг підлягає стягненню з відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у\~статті 116\~цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму (стаття 116 КЗпП України). Під час розгляду справи апеляційним судом було перевірено та дано оцінку доводам сторін, досліджено первинну бухгалтерську документацію та вирахувано борг Товариства на час звільнення [PERSON] . Що до посилання позивача на довідку відповідача за лютий місяць 2019 року (а.с.8) яка фактично є розрахунково-платіжною відомістю, то слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Права і обов`язки сторін, які виникають за результатами здійснення господарської операції, оформленої первинним документом відповідно до вимог цього Закону, не залежать від факту відображення її в регістрах та на рахунках бухгалтерського обліку. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені\~(ч.ч. 3, 5\~ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»). Розрахунково-платіжна відомість\~призначена для ознайомлення працівника з нарахованими йому виплатами та здійсненими утриманнями,\~складається автоматично програмою для бухгалтерського обліку на підставі\~відповідної первинної документації\~щодо нарахування та виплати заробітної плати працівнику. Тому суд не може приймати до цю розрахунково-платіжну відомість як таку, що суперечить представленій первинній бухгалтерській документації щодо виплати заробітної плати позивачу. Саме про це і було наголошено Апеляційним судом під час розгляду справи про стягнення розрахунку при звільненні за позовом [PERSON] . Зважаючи на те, що Постановою Хмельницького\~апеляційного суду\~від 13.01.2021\~визначено остаточний\~розмір заборгованості\~Товариства з\~розрахунку при\~звільненні [PERSON] ,\~суд вважає,\~що позивачем не доведено в суді існування перед ним заборгованості з боку Товариства, а тому, його позовні вимоги задоволенню не підлягають в повному обсязі. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed