Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачів про визнання за ним права власності на 1/5 частки земельної ділянки площею 1,2807га, яка розташована на території Пеньківської сільської ради Літинського (наразі Вінницького) району Вінницької області з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0522486000:01:000:0373, в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] матері [PERSON] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з різного майна, в тому числі з земельної ділянки площею 1,2807га, яка розташована на території Пеньківської сільської ради Літинського (наразі Вінницького) району Вінницької області з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0522486000:01:000:0373. Він є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері. Спадщину після смерті матері [PERSON] він прийняв належним чином, оскільки звернувся до Першої Вінницької державної нотаріальної контори з відповідною заявою, де і була заведена відповідна спадкова справа. Іншими спадкоємцями першої черги за законом після смерті матері є її інші діти - його рідні брати та сестра: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які також належним чином прийняли спадщину, оскільки звернулися з відповідними заявами до нотаріальної контори. Тобто, фактично спірна земельна ділянка мала б бути поділена на 5 спадкоємців першої черги за законом по 1/5 кожному. Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 20.05.2021 визнано за [PERSON] право власності на 4/5 частки спірної земельної ділянки та установлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , від своїх 1/5 часток на земельну ділянку відмовляються на користь брата [PERSON] , а він бажає оформити свою 1/5 частку в спадковій земельній ділянці. Зазначив, що оригінал Державного акту серії ВН №125396 від 28.11.2006 на вказану земельну ділянку втрачено, тому він не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у нотаріальній конторі, оскільки не може нотаріусу подати оригінал вказаного державного акту. Тому, просить його позовні вимоги щодо визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/5 частки земельної ділянки задовольнити, оскільки він прийняв спадщину після смерті своєї матері, іншого шляху оформити свої спадкові права у нього не має можливості, при цьому вважає, що задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін, відповідає чинному законодавству України та не порушує прав та інтересів третіх осіб. Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 07.12.2022 провадження у справі відкрито у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 28.12.2022. Ухвалою від 28.12.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.01.2023, який відкладено на 28.02.2023. Представник позивача адвокат Присяжнюк О.Г. подав до суду заяву, відповідно до якої просить розглянути справу без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити у повному обсязі. У разі неявки відповідачів, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Судові витрати по сплаті судового збору бажає залишити за позивачем. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Відзив на позов не подали. З урахуванням одночасного існування умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, судом ухвалено провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини. [PERSON] померла [INFO] , згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області 06.12.2013 (а.с.6). [PERSON] , яка померла [INFO] , є рідною матір`ю позивача [PERSON] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02.11.1981 (а.с.7). [PERSON] належало право власності на земельну ділянку площею 1,2807га, яка розташована на території Пеньківської сільської ради Літинського (наразі Вінницького) району Вінницької області з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0522486000:01:000:0373, згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН №125396 виданого 28.11.2006 (а.с.8). [PERSON] разом із іншими спадкоємцями: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] подали до Першої Вінницької державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , відповідно заведено спадкову справу №1147/2013 до майна померлої, згідно копії справи (а.с.59-74). Проте, державним нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, в тому числі [PERSON] , через відсутність документів, що підтверджують право власності, а саме оригіналу державного акта на спірну земельну ділянку. Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 20.05.2021 у справі №137/215/21, яке набрало законної сили, визнано за [PERSON] право власності на 4/5 частки земельної ділянки, площею 1,2807га на території Пеньківської сільської ради Літинського району Вінницької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0522486000:01:000:0373 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.10,11). Даним рішенням встановлено, що позивач [PERSON] зменшив розмір позовних вимог до 4/5 частки земельної ділянки в зв`язку з тим, що його брат [PERSON] бажає отримати свою частку після смерті матері. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] позовну заяву визнали в повному обсязі, від своїх 1/5 часток на земельну ділянку відмовились на користь брата [PERSON] . На підставі вищевказаного рішення суду за [PERSON] зареєстровано 4/5 частки у спільній власності на спірну земельну ділянку, згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-0500735462022 від 15.07.2022 (а.с.13). Згідно зі ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 15 ЦК України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав і інтересів може бути в тому числі визнання права. У відповідності до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом. Відповідно до частини 1 статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із частиною 1 статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (частина 1 статті 1218 ЦК України). Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом «а» частини третьої статті 152 ЗК України. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування( із збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб(емфітевзис), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до абз. 2 п.1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного Кодексу України, рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). З правового аналізу зазначених вище положень ЗК України та статей 1218, 1225 ЦК України слідує, що в разі, якщо земельна ділянка належала спадкодавцю на праві власності, то спадкоємець в порядку спадкування набуває право власності на це майно. Державний акт на земельну ділянку спадкодавцем за життя був виготовлений, проте, у позивача відсутній його оригінальний примірник, що є перешкодою для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на частку спірної земельної ділянки. Згідно п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Дослідивши матеріали справи, врахувавши визнані судом за відповідачами частки на спірну земельну ділянку, суд вважає, що у зв`язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів позивач не може отримати свідоцтво про право на свою частку спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , в нотаріальному порядку, а тому позов необхідно задовольнити та визнати за ним право власності на 1/5 частки земельної ділянку порядку спадкування за законом. Розподіл судових витрат у справі, слід здійснити у порядку, визначеному ст.141 ЦПК України та, з урахуванням відповідної позиції позивача, слід залишити за ним.

Outcome: approved