Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

Адвокат Римлянська Г.О., діючи в інтересах [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою. Посилалася на те, що [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який належать їй на праві приватної власності. За цією адресою також зареєстрована її колишня невістка [PERSON] , [INFO] , хоча фактично у зазначеному будинку не проживає з 2004 року, оскільки разом зі своєю сім`єю виїхала на проживання та роботу в Португалію. Будь-яких домовленостей між нею та відповідачкою щодо користування житловим будинком не було. У зв`язку з тим, що відповідачка зареєстрована за даною адресою у неї виникли труднощі в оформленні субсидії. Просила суд визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим будинком, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак представник позивачки - адвокат Римлянська Г.О. подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її присутності та присутності позивачки, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачка [PERSON] , належним чином та завчасно повідомлялася про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася та не повідомила про причини своєї неявки, заяв про розгляд справи за її відсутності суду не подала, а також не подала відзив на позов. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без поважних причин або без повідомлення причин, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведене суд вважає за можливе розглянути справу без присутності відповідачки, ухваливши заочне рішення, оскільки проти цього не заперечує позивачка. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] , позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, з огляду на таке. Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.11.2007 року та копії Витягу про державну реєстрацію прав №36238419 від 14.11.2012 року, [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] . Довідкою №03 від 02.01.2023 року, виданою Сербичанським старостинським округом Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області підтверджується, що разом з [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] - невістка, [PERSON] , [INFO] - онук, [PERSON] , [INFO] - донька, [PERSON] , [INFO] - онучка, [PERSON] , [INFO] - онучка, [PERSON] , [INFO] - правнучка. Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 19.08.2022 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 23.02.1986 року Виконавчим комітетом Сербичанської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області по актовому запису №03, розірвано. З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 02.01.2023 року вбачається, що комісією у складі старости Сербичанського старостинського округу Братушка М.Д., діловода [PERSON] , землевпорядника [PERSON] , в ході перевірки встановлено, що в будинку власником якого є [PERSON] проживає тільки вона та її донька [PERSON] . Зі слів [PERSON] та сусідів [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , в даному будинку не проживає з 2004 року і по даний час. На даний час знаходиться за межами країни. Відповідно до ст.41 Конституції України та ст.319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник майна має право на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися ним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Згідно преамбули Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-ІV відповідно до Конституції України даний Закон регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження. Частиною першою ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-ІV визначено підстави зняття з реєстрації місця проживання особи, у т.ч. на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Відповідно до положень ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Частиною другою ст.405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З досліджених судом доказів встановлено, що відповідачка [PERSON] не проживає в житловому будинку позивачки без поважних причин більше одного року. За таких обставин, є всі передбачені законом підстави для визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням в належному позивачці житловому будинку, в тому числі і право на реєстрацію в ньому місця проживання. Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн. На підставі ст.405 ч.2 ЦК України, ст.ст.141, 263, 265, 268, 273, 280 ч.1, 282, 284, 287 ч.4, 288 ч.2, 289, 354, п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, суд,-

Outcome: approved