Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

Державна екологічна інспекція в Тернопільській області звернулася в суд із позовом до [PERSON] , просить стягнути з Відповідача 1950 грн шкоди, завданої порушенням вимог природоохоронного законодавства. Позов мотивовано тим, що 28.05.2020 року, державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Тернопільської області складено протокол про адміністративне правопорушення №004324, яким зафіксовано, що відповідач на Івачівській водоймі біля с. Івачів Горішній, Тернопільського району, в межах «Серетського гідрологічного заказника загальнодержавного значення», ловив рибу в нерестовий період підйомною сіткою (хваткою) виготовленою із волосіні розміром 110 X 110 см., вічком 9 мм., внаслідок чого впіймав 13 штук «плітки», чим грубо порушив правила рибальства та вимоги режиму Заказника, а також вимоги частини першої статті 52-1 Закону України «Про тваринний світ», частини першої статті 26 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», абзацу 2 пункту 3.15, пункту 4.4, абзацу 5 пункту 4.14.3 «Правил любительського і спортивного рибальства», відповідальність за яке передбачена частини першої статті 91 та частини четвертої статті 85 КУпАП. Постановою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 серпня 2020 року за №607/9333/20, [PERSON] , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частини четвертої статті 85, частини першої статті 91 КУпАП, проте звільнено від адміністративної відповідальності, відповідно до статті 22 КУпАП, виходячи з малозначності правопорушення, обмежившись усним зауваженням. Зазначає, що застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Сума шкоди, заподіяної порушенням вимог природоохоронного законодавства гр. [PERSON] , в сукупності складає 1950,00 грн. Розрахунок розміру шкоди проведено у відповідності до додатку 7 до Постанови КМУ від 24.07.2013 року №541 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд». 10.09.2020 року Інспекцією на адресу [PERSON] , з метою досудового врегулювання спору надіслано лист - вимогу, щодо добровільного відшкодування шкоди в розмірі - 1950.00 грн, проте, вимога Інспекції, щодо добровільного відшкодування шкоди [PERSON] - проігноровано, жодних дій з приводу відшкодування шкоди Відповідачем не вчинено. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 грудня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Позивач не направив свого представника в судове засідання, просив розглядати справу в його відсутності. Відповідач та його представник в судовому засіданні просять відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначив, що при складанні протоколу працівниками інспекції в нього були вилучені маленьких живих риб плотви, які ним планувалися використовувати як наживку на хижу рибу. При цьому, вказану рибу можна було випустити в озеро, оскільки вона була живою, а йому не відомо, що з вказаною рибою зробили працівники відповідача. В письмових поясненнях зазначає, що постановою Тернопільського міськрайонного суду від 13.08.2020 р. у справі за №607/9333/20 встановлено, що [PERSON] , шкоду від вчиненого ним правопорушення суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом, не завдано, отже відповідач не довів, що ним заподіяно будь-яку шкоду. Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини. 28.05.2020 року, державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Тернопільської області складено протокол про адміністративне правопорушення №004324, яким зафіксовано, що гр. [PERSON] на Івачівській водоймі біля с.Івачів Горішній, Тернопільського району, в межах «Серетського гідрологічного заказника загальнодержавного значення», ловив рибу в нерестовий період підйомною сіткою (хваткою) виготовленою із волосіні розміром 110 X 110 см., вічком 9 мм., внаслідок чого впіймав 13 штук «плітки», чим грубо порушив правила рибальства та вимоги режиму Заказника, а також вимоги частини першої статті 52-1 Закону України «Про тваринний світ», частини першої статті 26 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», абзацу 2 пункту 3.15, пункту 4.4, абзацу 5 пункту 4.14.3 «Правил любительського і спортивного рибальства», відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 91 та частиною четвертою статті 85 КУпАП. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 серпня 2020 року за № 607/9333/20, [PERSON] , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбаченого частиною четвертою статті 85 КУпАП, та звільнено від адміністративної відповідальності, відповідно до ст. 22 КУпАП, виходячи з малозначності правопорушення, обмежившись усним зауваженням. Відповідно до розрахунку проведеного позивачем, вартість 13 штук риби плітки (150 гривень за один екземпляр) становить 1950 грн. 10.09.2020 позивачем на адресу відповідача направлено вимогу про оплату 1950 грн заподіяної шкоди. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши та оцінивши докази, суд доходить висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно статті 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Відповідно до частини першої статті 1166\~ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини першої статті 52-1\~Закону України «Про тваринний світ» для добування об`єктів тваринного світу забороняються виготовлення, збут, застосування, зберігання отруйних принад, колючих, давлячих та капканоподібних знарядь лову, електроловильних систем (електровудок), електрогону, петель, самоловів, самострілів, вибухових речовин, пташиного клею та монониткових (волосінних) сіток (крім тих, що призначені для промислового лову), а також інших засобів, заборонених законом. Згідно з частини першої статті 63 Закону України «Про тваринний світ»\~порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Розмір компенсації за незаконне добування, знищення або пошкодження видів тваринного світу, а також за знищення чи погіршення середовища їх існування встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина четверта статті 63 Закону України «Про тваринний світ»). При цьому відповідно до пункту 6.3 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15.02.1999, застосування заходів адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних осіб від відшкодування у повному обсязі збитків, заподіяних рибному господарству внаслідок порушення цих Правил рибальства. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Із змісту\~статті 12,\~13\~ЦПК України\~вбачається,\~що кожна\~сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Статтею 77\~ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до\~статті 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Із змісту статті 81 ЦПК України кожна\~сторона повинна\~довести ті\~обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звернувшись із позовом позивач покликається на те, що незаконними діями відповідача, щодо незаконного вилову риби, було завдано шкоди навколишньому природному середовищу, а саме 13 штук риби вид плітка, при цьому покликається на протокол про адміністративне правопорушення та постанову суду. Разом з тим, як видно із постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 серпня 2020 року за № 607/9333/20, якою [PERSON] , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 85 КУпАП, та звільнено від адміністративної відповідальності, суддею встановлено, що [PERSON] , шкоду від вчиненого ним правопорушення суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом не заподіяв. Згідно частини шостої статті 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Більше того, адміністративне правопорушення, передбачене частиною четвертою статті 85 КУпАП України, є правопорушення з усіченим складом, тобто не залежить від настання будь-яких наслідків. Тому, постанова судді якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення не підтверджує факту заподіяння шкоди, а тому. вказана обставина підлягає доказуванню в загальному порядку. Суд зауважує, що не спростовано пояснення позивача, що 13 рибин плітки, яка в нього вилучена інспектором, була жива, і інспектор міг повернути її в природне середовище. Тому, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить переконання, що надані позивачем доводи та докази не є достатніми для висновку, що протиправними діями [PERSON] завдано шкоду навколишньому природньому середовищу у розмірі, який вказує позивач. Отже, позов не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed