Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом відповідача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Обґрунтовуючи позовні вимоги покликається на те, що 08.01.2022 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т. В. вчинений виконавчий напис № 716, щодо стягнення заборгованості за Кредитним договором № 000210339017 від 30.03.2021 в розмірі 8059 грн. 40 коп. на користь стягувача ТзОВ «ФК «Артеміда-Ф» та 650 грн. витрат, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису. Приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Михайловським С. В. було відкрито виконавче провадження № 68418232 від 31.01.2022. Про відкрите виконавче провадження позивач дізнався через Єдиний портал державних послуг Дія. Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме ст.ст.87,\~88 Закону України «Про нотаріат»,\~постанови Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, нотаріус не перевірив наявність заборгованості, спірний виконавчий напис вчинено за відсутності безспірності вимоги. Крім цього кредитний договір на підставі якого було вчинено виконавчий напис не був нотаріально посвідченим,\~\~розмір заборгованості не відповідає дійсності, тому позивач просить суд визнати виконавчий напис нотаріуса № 716 від 08.01.2022 таким, що не підлягає виконанню. Просить позов задовольнити. Відповідно до ухвали Франківського районного суду м. Львова від 16.12.2022 року відкрито провадження у даній справі, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 16.01.2023 року, у приватного нотаріуса витребувано копію нотаріальної справи щодо вчинення нотаріального напису. Позивачка та його представник адвокатк- Кришко О. В. в судове засідання не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, позов підтримують, просять такий задовольнити. Представник відповідача та треті особи в судове засідання не з`явилися про причини неявки суд не повідомили, хоч належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Відповідач не подав відзиву на позовну заяву. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання та відсутність заперечень позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ч. 4 ст. 223, ст.280 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимог\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст.\~81,\~83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що між ТОВ «ФК «Форза» та [PERSON] , було укладено договір про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 000210339017 від 30.03.2021 року. 08.01.2022 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т. В. був вчинений виконавчий напис за реєстровим № 716, яким було звернено стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф»\~\~заборгованість за Кредитним\~договором № 000210339017 від 30.03.2021 в розмірі 8059 грн. 40 коп. укладеного з ТОВ «ФК «Форза», правонаступником якого стало ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф», код ЄДРПОУ 42655697, на підставі договору факторингу № 20211130-Ф/1 від 30.11.2021. Договір про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту, № 000210339017 від 30.03.2021 за період з 30.11.2021 по 28.12.2021 становить 8059 грн. 40 коп. та 650,00 грн.\~\~розмір витрат, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису. 31.01.2022 Постановою ВП № 68418232\~\~приватного виконавця\~\~ виконавчого округу Львівської області Михайловського С. В.\~\~було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису нотаріуса № 716 виданого 08.01.2022 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф»\~\~ 8059, 40 грн. та 650,00 грн. оплати за вчинення виконавчого напису.\~\~ За загальним правилом ст.ст.15,\~16 ЦК\~\~України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч.1\~ст.16 ЦК, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 18 ЦК України,\~\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом учинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, установлених законом. Учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19\~ст.34 закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена гл.14\~закону «Про нотаріат»,\~та гл.16 розділу ІІ порядку вчинення нотаріальних дій. Для правильного застосування положень ст. ст.87,\~88 Закону «Про нотаріат», суд повинен\~\~перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 5.07.2017 № 6-887цс17. Відповідно до п. 1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5\~(далі - Порядок), перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. п. 3.1-3.2, 3.4 глави 16 розділу ІІ Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172\~(далі - Перелік). Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Пунктом 2 Переліку документів передбачено, що такими документами є кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Отже, однією з основних умов вчинення виконавчих написів є наявність документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника. Ознакою безспірності є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутність будь-яких суперечностей у поданих документах. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При цьому жодним чином нотаріусом при вчиненні\~\~виконавчого напису\~\~не вказано, що останній перевіряв законність переходу права вимоги від первісного кредитору до відповідача по справі, який і звернувся за вчиненням виконавчого напису. Письмової вимоги відповідача про погашення заборгованості позивач не отримував, що є порушенням вимог закону, яке істотно вплинуло на його права та обов`язки. Вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, про яку не було проінформовано боржника та визнання такої заборгованості безспірною суперечить вимогам закону. Згідно з правовою позицією, викладеної Верховним Судом України в постанові від 20.05.2015 у справі № 6-158цс15, можна говорити про правильність вчиненої нотаріальної дії у вчиненні виконавчого напису лише за умови що: 1) нотаріусу надані всі необхідні документі, визначені Переліком, що підтверджують безспірність заборгованості; 2) за наявності доказів належного направлення відповідачем письмової вимоги про усунення порушень; та 3) наявності доказів належного отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. З 22.02.2017 законодавством України не було передбачено можливості здійснювати стягнення за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Проте, незважаючи на це, всупереч вимогам закону, відповідач звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, а приватний нотаріус в свою чергу всупереч правилам встановленим Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, вчинив виконавчий напис від 08.01.2022, яким з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» стягнуто заборгованість. Враховуючи той факт, що ТОВ «ФК «Форза» та [PERSON] , було укладено\~\~договір про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 000210339017 від 30.03.2021, правонаступником якого стало ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф», код ЄДРПОУ 42655697, на підставі договору факторингу № 20211130-Ф/1 від 30.11.2021\~\~\~у простій письмовій формі без нотаріального посвідчення, тому у приватного нотаріуса\~\~Личука Т. В. були відсутні правові підстави для\~\~вчинення нотаріального напису № 716. Нотаріальна дія або відмова в її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови в її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст. 50 Закону України «Про нотаріат»). Учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус проводить свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції та не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає та не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Право стягувача, по захист якого він звернувся до нотаріуса, повинне існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд\~\~перевірив додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника\~\~згідно з Переліком.\~\~Також перевірено\~\~ доводи сторін у повному обсязі й установлено\~\~що на\~\~момент вчинення нотаріусом виконавчого напису заборгованість боржника не була\~\~безспірну перед стягувачем.\~\~ Аналогічна\~\~правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) та від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19). Відповідачем також не було надано суду доказів безспірності заборгованості, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved