Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. \~ \~ \~ \~ \~ В\~обґрунтування позовних\~вимог вказав,\~що з\~04.10.2002\~року він\~перебував у\~шлюбі з\~ [PERSON] .\~В шлюбі\~ [INFO] в\~них народилась\~дочка [PERSON] . 16.12.2005 року на підставі договору купівлі-продажу,\~посвідченого нотаріусом\~Димитровського міського\~нотаріального округу\~Богатовим С.Г.\~він придбав\~у власність\~житловий будинок,\~розташований за\~адресою:\~ [ADDRESS] . У вказаному\~житловому будинку\~з 15.03.2006\~року зареєстровані\~він,\~його дружина\~ [PERSON] \~та їх\~донька [PERSON] .\~З [INFO] у\~вказаному будинку\~зареєстрований син\~його дружини\~від іншого\~шлюбу [PERSON] .\~В 2013\~році вони\~з дружиною\~фактично припинили\~шлюбні стосунки,\~коли вона\~разом з\~дітьми пішли з\~цього будинку\~та почали\~мешкати окремо\~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~Рішенням Димитровського\~міського суду\~Донецької області\~від 07.10.2014\~року шлюб\~між ним\~та [PERSON] \~було розірвано. З часу фактичного припинення шлюбних відносин, а саме з серпня 2013 року і до теперішнього часу його колишня дружина [PERSON] , їх донька [PERSON] та син дружини [PERSON] не мешкають за місцем реєстрації. Він продовжує проживати у даному будинку, сплачує комунальні послуги, які нараховуються із розрахунку фактично зареєстрованих осіб, а відповідачі не приймають у цьому участі, що негативно впливає на його фінансовий стан. Крім того, при поданні [PERSON] позовної заяви до суду про стягнення з нього аліментів, де його колишня дружина [PERSON] є третьою особою, вона вказала адресу їх фактичного проживання: [ADDRESS] . Просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням - будинком [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами. Відповідачі до судового засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені у передбаченому Цивільно-процесуальним кодексом порядку. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити по справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явилися в судове засідання, не повідомили причини неявки, не подали відзиви, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 04 жовтня 2003 року, шлюб було розірвано рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 07.10.2014 року (15-16). Сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Згідно договору купівлі-продажу від 16.12.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу Богатовим С.Г., [PERSON] купив житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.17-18, 19). \~ \~ \~ \~ Згідно\~довідки Відділу\~ведення реєстру\~територіальної громади\~Виконавчого комітету\~Мирноградської міської\~ради від\~16.12.2022\~року та\~будинкової книги,\~в будинку\~ [ADDRESS] \~зареєстровані:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~його дружина\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~його донька\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.20, 21-23). Згідно з актом № 1/442 від 07.03.2023, складеним Координаційним комітетом органів самоорганізації населення м.Мирнограда, [PERSON] , 1976 року народження, [PERSON] , 2004 року народження, [PERSON] , 1996 року народження, зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , але з серпня 2013 року і по теперішній час фактично не проживають за вказаною адресою (а.с.64). В позовній заяві [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, в якій третьою особою виступає [PERSON] , вказано адресу фактичного проживання [PERSON] та [PERSON] : [ADDRESS] (а.с.25-28). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона мешкає за адресою: [ADDRESS] . В сусідньому будинку [ADDRESS] мешкає [PERSON] . Раніше з ним мешкали його колишня дружина [PERSON] , їхня дочка [PERSON] та син колишньої дружини [PERSON] . Але після розлучення [PERSON] з [PERSON] відповідачі не мешкають в будинку [ADDRESS] вже біля 10 років. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з жовтня 2019 року і по теперішній час вона проживає в цивільному шлюбі однією сім`єю з [PERSON] в його будинку за адресою: [ADDRESS] . Весь цей час відповідачі по справі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не проживають за вказаною адресою. Також, як їй казали сусіди, відповідачі не проживають у цьому будинку вже давно, набагато раніше ніж вона почала проживати у цьому будинку. Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності в житлі без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не проживають в будинку [ADDRESS] вже майже десять років. Поважних причин не проживання відповідачів у цьому будинку судом не встановлено. Тому, враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги в частині вимог про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням, обґрунтованими і підлягаючими задоволенню. В той же час, відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. \~Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. \~ Відповідно до ст. 155 ЖК України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. Таким чином, будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі ст.60 СК України є спільною сумісною власністю позивача [PERSON] та відповідачки [PERSON] , оскільки будинок був придбаний ними 16.12.2005 у період шлюбу. Як встановлено судом, відповідачка [PERSON] не проживає в зазначеному будинку з 2013 року по теперішній час. Але відповідачка [PERSON] є співвласником вказаного будинку, тому суд вважає, що підстави для визнання відповідачки [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, згідно ст.405 ЦК України відсутні. Також суд вважає, що в даному випадку згідно ст.ст. 317, 321 ЦК України власника не можливо позбавити однієї із складових права власності - права користування його власністю. Тому в задоволенні позову в частині вимог про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно відмовити. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: partial