Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах якого діє [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що спільне життя у них з відповідачем не склалось, через різні характери, у зв`язку із чим у них постійно виникали непорозуміння та сварки. Вони тривалий час не підтримують сімейних стосунків та спільно не проживають, зокрема протягом чотирьох років. Відтак позивач вважає подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить його інтересам, тому просить шлюб розірвати. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.01.2023 відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, однак адвокат Білоборода К.І. через підсистему Електронний суд подав суду заяву, про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала та зазначила, що вона не заперечує з приводу розірвання шлюбу з позивачем, так як вони шлюбних стосунків не підтримують та разом не проживають уже 4 роки. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку: Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 27.06.2013 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, про що складено актовий запис №844. [PERSON] та [PERSON] є батька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане повторно 25.11.2022 Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ). [PERSON] має право на пільги встановлені законодавством для учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] яке видане 17.07.2015. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За змістом ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» - проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом з`ясовано, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, обоє бажають шлюб розірвати, відтак їх шлюб носить формальний характер та його збереження неможливе та недоцільне, оскільки буде суперечити інтересам сторін, в зв`язку з чим суд вважає, що відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. В силу вимог ст. ст. 141, 142 ЦПК України, приймаючи до уваги, що позивач звільнений від сплати судових витрат при звернені з даним позовом до суду, а відповідач визнала позов, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 50 відсотків судового збору у сумі 496,20 грн, а інші 50 відсотків судового збору у сумі 496,20 грн необхідно компенсувати за рахунок держави.

Outcome: approved