Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

До Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що вона спільно проживала з відповідачем однією сім`єю, без реєстрації шлюбу з лютого 2015 року. Від спільного проживання однією сім`єю з відповідачем народилася дитина: [PERSON] , [INFO] . Наразі вона проживає у м. Дніпро разом з дитиною. У добровільному порядку відповідач матеріальну допомогу дитині не надає. Вона немає можливості самостійно утримувати їх дитину, дитині потрібні кошти для придбання одягу, продуктів харчування, належного відпочинку, підручників, тощо. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає. Дитина наразі потребує значних грошових коштів, як на утримання так і на виховання, сама вона не в змозі забезпечити достатній прожитковий мінімум для дитини. Відомостей про офіційне працевлаштування відповідача у неї немає. Згідно інформації з Єдиного реєстру боржників у відповідача відсутні виконавчі провадження. Інших дітей у відповідача немає, наскільки їй відомо. З відповідачем майже три роки вона не спілкується і він з дитиною також не спілкується і не цікавиться життям дитини. Позивачка просить суд стягнути з відповідача, на її користь, аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 2833,00 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття від дня подання позову до суду. Ухвалою судді від 21 лютого 2023 року дану справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.26-27). Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, останній надав до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності та на задоволенні позовних вимогах наполягають та прохають їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, у зв`язку з тим, що він є особою з інвалідністю І Б групи і за станом здоров`я прибути до суду не має змоги (лежачий). Позовні вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій формі не визнає,прохає суд стягнути з нього 1/4 частину з усіх видів його доходів на користь сина [PERSON] (а.с.33,34,35,36) Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі\~ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. Так,\~з матеріалів\~справи вбачається,\~що сторони\~від спільного\~проживання однією\~сім`єю без\~реєстрації шлюбу мають спільну дитину: [PERSON] , [INFO] . (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ) (а.с.12). Згідно довідки від 17.02.2022 року виданої об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «РОБОЧА-«24А» блоки 4.5.6.10.12.13.14, вбачається, що син [PERSON] дійсно проживає разом з матір`ю [PERSON] . (а.с.14) Статтею 51 Конституції України\~передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст.3,18,27 Конвенції про права дитини (ратифікована\~Постановою ВР України №789 -Х11 від 27 лютого 1991 року), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть основну відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини в межах своїх здібностей і фінансових можливостей; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Статтею 5 Протоколу №7\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. У відповідності до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що позивач сама обирає спосіб стягнення аліментів, що не може бути змінено судом. Така ж позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24 лютого 2020 року у справі № 539/3532/18, в якій зазначено, що право вимагати зміну способу присудження аліментів належить виключно одержувачу аліментів, а не їх платнику. Відповідно до ст.184 СК України суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі виключно за заявою одержувача. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Статтею 182 СК України\~та п. 17 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так у судовому засіданні встановлено, що позивач прохає суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 2833,00 гривень щомісячно, що, згідно чинного законодавства, з 1 січня 2023 року є прожитковим мінімумом для дитини віком від 6 до 18 років. Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №171302 від 14.12.2022 року та форми індивідуальної програми реабілітації інваліда, що видається медико-соціальними експертними комісіями, вбачається, що відповідачу [PERSON] з 12.12.2022 року встановлена перша Б група інвалідності у зв`язку із загальним захворюванням з ураженням опорно-рухового апарату внаслідок ДТП. [PERSON] потребує постійного стороннього догляду.(а.с.34,35) Відповідно до довідки про доходи №7420494747421422 від 20.02.2023 виданої пенсіонеру [PERSON] в тому, що він перебуває на обліку в Першотравенському об`єднаному управлінні ПФУ в Дніпропетровській обл. і отримує пенсію по інвалідності. Сума пенсії за період з 01.12.2022 р. по 31.01.2023 р. складає 3783,87 гривень: 1483,87 грн. за грудень 2022 року; 2300,00 грн. за січень 2023 року.(а.с.36) Декларацією прав дитини від 1959 року закріплено принцип №4, зі змісту якого дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Відповідно до\~ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Положеннями ст. 161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ видається, якщо заявлену вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір. Таким чином,\~згідно вивчених\~судом матеріалів\~справи,\~з`ясованих обставин\~справи,\~які досліджені\~доказами,\~враховуючи положення\~закону щодо\~гарантованого і\~рекомендованого розміру\~аліментів,\~враховуючи,\~що відповідач\~є особою\~з інвалідністю\~І Б\~групи та\~його дохід\~складається лише\~з пенсії\~по інвалідності, суд прийшов\~до висновку\~про часткове\~задоволення позову,\~та з\~відповідача необхідно\~стягнути аліменти\~на утримання\~дитини у\~розмірі 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку, щомісячно, до досягнення сином повноліття від дня подання позову до суду, в особі матері, допустивши рішення суду негайному виконанню. Стягнення аліментів у такому розмірі відповідатиме вимогам закону та інтересам дитини, не порушить прав сторін. Оскільки у ст. 161 ЦПК України, зазначено, що стягнення аліментів в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є вимогою про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, а отже суд не вийшов за межі обраного позивачем способу стягнення аліментів. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позивач звернулась до суду із позовом 14 лютого 2023 року, від так аліменти підлягають стягненню саме з цієї дати. Відповідно ст. 430 ЦПК України\~рішення суду підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до 264\~ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Частиною 6 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки, відповідно до п.3 та п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» сторони у справі звільнені від сплати судового збору, то вказані судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Outcome: partial