Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

У провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебувала цивільна справа за первісним позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом [PERSON] до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитного договору. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.02.2023 у первісному позові АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та у зустрічному позові [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитного договору відмовлено повністю. Судовий збір у сумі 2481 грн покладено на АТ КБ «ПриватБанк». Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір у сумі 992,40 грн. Призначено судове засідання для вирішення питання про розподіл понесених [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу. Наданий [PERSON] строк п`ять днів з дня ухвалення рішення суду для подання доказів щодо розміру таких витрат. 20.02.2023 представник відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом [PERSON] - адвокат Осів П.В. подав до канцелярії Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області заяву про долучення доказів на підтвердження розміру витрат, понесених [PERSON] . Указана заява подана у межах визначеного судом п`ятиденного строку (з урахуванням того, що 18.02.2023 та 19.02.2023 є вихідними днями). У заяві зазначено, що судові витрати [PERSON] за розгляд даної цивільної справи, а саме виключно за розгляд первісного позову, складаються з витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір становить 9000 грн. На підтвердження цього до клопотання долучено договір про надання правничої допомоги № 14/07 від 14.07.2022 та акт прийому-передачі наданих правничих послуг від 17.02.2023. У судове засідання 27.02.2023 сторони не з`явилися. Указане не перешкоджає вирішенню питання про розподіл судових витрат. Дослідивши матеріали цивільної справи, що стосуються питання про розподіл судових витрат, суд дійшов такого висновку. Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати на професійну правничу допомогу. У ч. 1 ст. 59 Конституції України закріплено право кожного на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України таке право є гарантованою Конституцією України можливістю фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги (абз. 2 п. 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16.11.2000 № 13-рп/2000). Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер; реалізація права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права; вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати; конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість (абз. 3, 4, 5 пп. 31, абз. 1 пп. 3.2 п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009). Кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, визначених законом, держава забезпечує надання професійної правничої допомоги безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав та особи, яка надає правничу допомогу. Для надання професійної правничої допомоги діє адвокатура. Забезпечення права на захист від кримінального обвинувачення та представництво в суді здійснюються адвокатом, за винятком випадків, установлених законом. Витрати учасників судового процесу на професійну правничу допомогу відшкодовуються в порядку, визначеному законом (ст. 10 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Пунктом 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ст. 141 ЦПК України. Зокрема, частиною другою вказаної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). Відповідно до ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Так, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.02.2023 у первісному позові АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та у зустрічному позові [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитного договору відмовлено повністю. При цьому відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом [PERSON] звернувся до суду щодо відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, які понесені [PERSON] лише в частині розгляду первісного позову. Відтак, зважаючи на те, що у первісному позові відмовлено повністю, суд відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України доходить висновку, що відповідач за первісним позовом наділений правом на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в частині, яка стосується розгляду первісного позову. У поданому відзиві на позовну заяву відповідач за первісним позовом [PERSON] вказав, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач очікує понести у зв`язку з розглядом первісного позову, становить 9000 грн витрат на професійну правничу допомогу. У судовому засіданні 13.02.2023 до закінчення судових дебатів представник відповідача за первісним позовом адвокат Осів П.В. подав заяву про подання доказів на підтвердження понесених відповідачем за первісним позовом [PERSON] витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Рішення суду ухвалене 13.02.2023. 20.02.2023 адвокат Осів П.В. подав до канцелярії Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області заяву про долучення доказів на підтвердження розміру витрат, понесених [PERSON] , додатками до якої є: договір про надання правничої допомоги № 14/07 від 14.07.2022 та акт прийому-передачі наданих правничих послуг від 17.02.2023. Так, 14.07.2022 між [PERSON] та адвокатом Осівим П.В. укладений договір про надання правничої допомоги, відповідно до умов якого адвокат зобов`язується забезпечити надання правничої допомоги клієнту, а саме захист прав клієнта у справі № 607/7864/22. Пунктом 3.2 цього договору сторони визначили, що за надання правничої допомоги, передбаченої предметом договору, клієнт виплачує адвокату гонорар, розмір якого визначається відповідно до акту прийому-передачі наданої правничої допомоги (окремо за первісний позов). Згідно з п. 3.2.1 цього договору сторони дійшли згоди, що за надання правничої допомоги, передбаченої предметом договору, клієнт виплачує адвокату гонорар (за первісний позов), зокрема, в суді першої інстанції у фіксованому розмірі 9000 грн незалежно від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Відповідно до п. 3.5 вказаного договору клієнт проводить виплату гонорару (його частини) не пізніше п`яти банківських днів з дати підписання сторонами акту, який засвідчує факт надання правничої допомоги, чи з дати отримання від адвоката рахунку на здійснення авансового платежу у випадку його акцептування клієнтом. При цьому зі змісту акту прийому-передачі наданих правничих послуг від 17.02.2023 до договору про надання правничої допомоги № 14/07 від 14.07.2022 вбачається, що адвокат надав, а клієнт прийняв такі правничі послуги: ознайомлення з матеріалами позовної заяви у справі № 607/7864/22 - 1 год.; пошук та вивчення судової практики для підготовки та складення відзиву на позов, письмових пояснень, заяв - 1 год.; складення відзиву на позов у кількості 6 сторінок - 2 год.; складення письмових пояснень - 1 год.; участь у шести підготовчих/судових засіданнях; складення заяви про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу - 0,25 год.; складення заяви про ухвалення додаткового рішення - 1 год. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постановах від 01.09.2021 у справі № 178/1522/18, від 10.11.2021 у справі № 329/766/18. Суд враховує, що позивач за первісним позовом не подавав клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, та звертає увагу, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. З урахуванням викладеного, ураховуючи, що у первісному позові АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено повністю, суд вважає, що витрати на правничу допомогу у сумі 9000 грн, які відповідач за первісним позовом [PERSON] поніс у зв`язку із розглядом даної справи, є доведеними належними та допустимими доказами, а тому такі витрати підлягають стягненню з АТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] .

Outcome: approved