Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

У березні 2022 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до Комунального підприємства «Ритуальна служба-спеціалізований комбінат комунально-побутового обслуговування» Кропивницької міської ради», третя особа на стороні позивача без самостійних вимог: фізична особа-підприємець [PERSON] про визнання користувачем місця поховання, про реєстрацію місця поховання, зобов`язання видати свідоцтво про поховання (вимоги немайнового характеру) та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] померла бабуся позивач [PERSON] , яку було поховано на території Ново - Лелеківського кладовищі. Похованням бабусі займалася мати позивача [PERSON] . На місці поховання бабусі був встановлений пам`ятник, та облаштовано місце під родинне поховання. Вказує, що [INFO] , померла [PERSON] - мати позивача, яка за життя визначила місце свого поховання на території Ново-Лелеківського кладовища біля могили матері. З метою організації поховання [PERSON] , позивач звернулася до начальника КП «Ритуальна служба - спеціалізований комбінат комунально- побутового обслуговування» Кропивницької міської ради» із заявою встановленого зразка щодо надання місця поховання матері [PERSON] до могили [PERSON] , похованої на Ново-Лелеківському кладовищі в 1997 році. При цьому, позивачем надано доручення суб`єкту господарювання на даному ринку послуг, інформація про укладення договору на виконання таких робіт щодо якого розміщена на дошці в приміщенні Комунального підприємства «Ритуальна служба», ФОП [PERSON] , згідно якого [PERSON] доручає ФОП [PERSON] займатися організацією та проведенням поховання померлої [PERSON] , а також отримувати відповідні документи. Дане доручення видано позивачем 06.12.2021 року, визначено дату поховання - 08.12.2021 року о 11.00 год., вид поховання -підпоховання. Організатором поховання померлої [PERSON] за дорученням, фізичною особою - підприємцем [PERSON] для оформлення поховання було надано до КП «Ритуальна служба» оригінали документів, необхідних для оформлення поховання. Після проведення поховання [PERSON] , позивач звернулася до КП «Ритуальна служба» із письмовою заявою щодо видачі відповідного свідоцтва про поховання. Однак, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про поховання, та вказано, що ФОП [PERSON] не може надавати ритуальні послуги, визначені необхідним мінімальним переліком окремих видів ритуальних послуг, у зв`язку з цим, виділення місця для поховання та реєстрація поховання померлої [PERSON] підприємством не проводилось. З огляду на зазначені вище обставини, у Підприємства відсутні підстави для видачі свідоцтва про поховання [PERSON] . З приводу моральної шкоди позивач зазначає, що відмова потягла душевні страждання, оскільки позивач хвилювалася, що мати похована незаконно, що не зможе встановити на місці її поховання надмогильну споруду. Вказує, що почала страждати безсонням, внаслідок чого страждала її діяльність як фізичної особи - підприємця, оскільки на роботу приходила невиспана, неуважна, розсіяна, і не могла працювати повноцінно, при тому все це відбувалося на фоні великої душевної травми - втрати дорогої матусі. Виходячи з цього змушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.03.2022 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків, які представник позивача усунула. Згідно ухвали судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18.04.2022 року прийнято позовну заяву, відкрито провадження та призначено підготовче засідання. 20.07.2022 року через канцелярію суду представником відповідача подано відзив на позовну заяву. Представником позивача 09.08.2022 року надано відповідь на відзив. Від представника відповідача 16.08.2022 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21.09.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 27.09.2022 року представник відповідача через канцелярію суду подав додаткові пояснення. ФОП [PERSON] 26.10.2022 року через канцелярію суду подав письмові пояснення. 30.11.2022 року на електронну адресу суду представником відповідача надано заперечення на письмові пояснення третьої особи. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та відповіді на відзив, просила задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву, в задоволенні моральної шкоди просив відмовити. Третя особа, ФОП [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, покази свідка, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст.\~12\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , згідно свідоцтва про смерть від 02.04.1997 року серії [NUMBER] виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського міськвиконкому. Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.12.2021 року виданим Фортечним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до доручення № 53 від 06.12.2021 року [PERSON] доручає ФОП [PERSON] займатися організацією та проведення поховання померлої [PERSON] , а також отримувати відповідні документи, а саме: лікарське свідоцтво про смерть, свідоцтво про смерть, довідку про отримання допомоги на організацію та проведення поховання, замовляти і оплачувати послугу по копанню могили, свідоцтво про поховання, довідку про причину смерті, передбачену законодавством грошову допомогу. Зазначено дату поховання 08.12.2021 року об 11.00, вид поховання під поховання. 07.12.2021 року ФОП [PERSON] надіслав поштовою кореспонденцією на адресу КП «Ритуальна служба» лист №50 про надання оригіналів документів на поховання померлої особи [PERSON] з додатками. Відповідно до опису вкладення до листа від 07.12.2021 року на ім`я КП «Ритуальна служба» було надіслано такі докумен6ти: лист № 50 від 07.12.2021 року, копії документів, а саме: свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 06.12.2021 року, довідку про причину смерті № 146 від 06.12.2021 року, доручення № 53 від 06.12.2021 року на організацію та проведення поховання, заяву від 06.12.2021 року на надання місця поховання, свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 02.04.1997 року. КП «Ритуальна служба» на заяву про надання свідоцтва про поховання надала відповідь, що відмовлено у видачі свідоцтва про поховання, та вказано, що ФОП [PERSON] не може надавати ритуальні послуги, визначені необхідним мінімальним переліком окремих видів ритуальних послуг, у зв`язку з цим, виділення місця для поховання та реєстрація поховання померлої [PERSON] підприємством не проводилось. З огляду на зазначені вище обставини, у Підприємства відсутні підстави для видачі свідоцтва про поховання [PERSON] . Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 06.08.2020 року, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 02.11.2020 року за позовом Фізичної особи - підприємця [PERSON] (далі - ФОП [PERSON] ), РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] до відповідача: Комунального підприємства "Ритуальна служба-спеціалізований комбінат комунально-побутового обслуговування" (далі - КП "Ритуальна служба-спеціалізований комбінат комунально-побутового обслуговування"), код ЄДР 03347520, вул. Юрія Бутусова, буд. 18, м. Кропивницький, 25030 про визнання укладеним договору задоволено повністю. Визнано укладеним договір про надання ритуальних послуг між Фізичною особою - підприємцем [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ) та Комунальним підприємством "Ритуальна служба-спеціалізований комбінат комунально-побутового обслуговування" (код ЄДР 03347520, вул. Юрія Бутусова, б. 18, м. Кропивницький, 25030): Відповідно до Договору - Замовлення на організацію та проведення поховання № 53 від 06.12.2021 року [PERSON] та ФОП [PERSON] уклали договір про надання ритуальних послуг пов`язаних з організацією та проведення поховання померлої [PERSON] з найменуванням послуг, які передбачені п.1 договору. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона працює на посаді приймальник замовлень в КП «Ритуальна служба». В її обов`язки входить приймання документів та оформлення договорів замовлень на надання ритуальних послуг. Вказала, що не пам`ятає чи було надано письмовий договір про надання ритуальних послуг укладеного між ФОП [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» користувач місця поховання (місця родинного поховання) - особа, яка здійснила перше поховання на відведеному місці поховання (родинного поховання) та/або має відповідне свідоцтво про смерть похованого і свідоцтво про поховання, передбачене статтею 25 цього Закону. За бажанням одного з родичів, визначених у ч. 5 ст. 6 цього Закону, для поховання двох чи більше померлих безоплатно виділяється місце для родинного поховання. Після здійснення поховання померлого виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка взяла на себе зобов`язання поховати померлого, як користувачу місця поховання (користувачу місця родинного поховання) спеціалізованим комунальним підприємством (а в разі його відсутності - виконавчим органом сільської, селищної, міської ради) видається відповідне свідоцтво, зразок якого затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Це свідоцтво дає право його пред`явнику на встановлення намогильних споруд у межах могили (родинного поховання), вирішення питання про проведення підпоховання, здійснювати інші дії, пов`язані з використанням місця поховання, якщо це не суперечить законодавству. На могилах (місцях родинного поховання) можуть встановлюватися намогильні споруди, склепи за індивідуальним замовленням у межах, встановлених для могили (родинного поховання). Встановлені намогильні споруди, склепи реєструються спеціалізованим комунальним підприємством (а в разі його відсутності - виконавчим органом сільської, селищної, міської ради) у книзі обліку намогильних споруд, форму якої затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово - комунального господарства. Забороняється здійснювати поховання інших померлих (підпоховання), встановлення намогильної споруди, склепу без згоди користувача місця поховання (користувача місця родинного поховання). Пунктом 2.11. Порядку утримання кладовищ та інших місць поховань, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України від 19 листопада 2003р. № 193, кожне поховання та перепоховання реєструється в спеціальній Книзі реєстрації поховань та перепоховань померлих громадян. Запис до Книги реєстрації здійснюється в алфавітному порядку, за роками, у цілому по кладовищу чи, де це необхідно, окремо за кожним сектором. Усі графи Книги реєстрації обов`язково заповнюються чорним або фіолетовим чорнилом. Виправлення написаного в Книзі реєстрації не допускається. Книга реєстрації має бути прошнурованою, пронумерованою та скріпленою печаткою. Книга реєстрації зберігається на кладовищі постійно, а в разі ліквідації кладовища - передається на зберігання до архіву органу місцевого самоврядування. Для забезпечення ведення Книги реєстрації в населеному пункті визначається конкретний Виконавець. Після здійснення поховання Виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка взяла на себе зобов`язання поховати померлого, як користувачу місця поховання видається відповідне свідоцтво про поховання, яке дає право на встановлення намогильної споруди в межах могили, вирішення питання про проведення підпоховання, облаштування місця поховання, здійснення інших дій, які не суперечать чинному законодавству. У відповідності до положень ст. 25 зазначеного Закону, після здійснення поховання померлого виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка взяла на себе зобов`язання поховати померлого, як користувачу місця поховання (користувачу місця родинного поховання) спеціалізованим комунальним підприємством (а в разі його відсутності - виконавчим органом сільської, селищної, міської ради) видається відповідне свідоцтво, зразок якого затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Представник відповідача, вказує, що позивач особисто не звернулась до КП «Ритуальна служба» із заявою щодо оформлення поховання та надання місця поховання. Згідно ст. 11 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого покладається на виконавця волевиявлення померлого. Якщо у волевиявленні померлого немає вказівки на виконання волевиявлення чи в разі відмови виконавця від виконання волевиявлення померлого поховання померлого здійснюється чоловіком (дружиною), батьками (усиновителями), дітьми, сестрою, братом, дідом або бабою, онуком (правнуком), іншою особою, яка зв`язалася поховати померлого. Виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка зобов`язалася поховати померлого, в установленому законодавством порядку в день звернення видаються: лікарське свідоцтво про смерть - закладом охорони здоров`я; свідоцтво про смерть та довідка про смерть - відділом державної реєстрації в цивільного стану, виконавчим органом сільських, селищних, міських м міст обласного значення) рад, консульською установою чи дипломатичним представництвом України. Зазначені документи можуть надаватися за дорученням виконавця волевиявлення померлого або особи, яка зобов`язалася поховати померлого, іншій юридичній чи фізичній особі. Статтею 12 вищевказаного Закону передбачено, що особа, яка зобов`язалася поховати померлого має право вибирати виконавців послуг серед суб`єктів господарської діяльності, які уклали договори із сільським головою або ритуальною службою про надання цих послуг. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині визнання користувачем місця поховання, про реєстрацію місця поховання, зобов`язання видати свідоцтво про поховання підлягають задоволенню. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до положень ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Враховуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача 20000 грн. у відшкодування моральної шкоди, що проявилась в душевних стражданнях з приводу відмови у видачі свідоцтва про поховання матері, суд з урахуванням положень розумності, співмірності та достатності дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 2000 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2\~084,04 грн. судового збору.

Outcome: partial