Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

1.Стислий зміст позовних вимог. Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за споживчий кредитний договір №11234913000 від 16.10.2007 року, з додатковими угодами від 16.10.2007 року, №2 від 26.12.2008 року, яка станом на 15.07.2016 року складає: - 3597 (три тисячі п`ятсот дев`яносто сім) долари США 39 центів заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 11 ( одинадцять) доларів США 39 центів за 15.07.2016 року; - 1204 (одна тисяча двісті чотири) долари США 64 центів заборгованість за процентами, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 1165 (одна тисяча сто шістдесят п`ять) доларів США за строк з 15.08.2014 року по 30.06.2016 року; - 9897 (дев`ять тисяч вісімсот дев`яносто сім) гривень 89 копійок пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 16.07.2015 року по 15.07.2016 року. 2.Позиція позивача. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що, 16.10.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11234913000 від 16.10.2007 року, з додатковими угодами від 16.10.2007 року, №2 від 26.12.2008 року, яка станом на 15.07.2016 року, згідно якого позивач надав 8500,00 доларів США шляхом зарахування коштів на поточний рахунок відповідача [PERSON] , а відповідача [PERSON] зобов`язалася повернути до 15.10.2022 року отримані від позивача кошти згідно умов договору, а також сплачувати відсотки за користування кредитом, виходячи з відсоткової ставки у розмірі 12,90% на рік. Однак, зобов`язавшись щомісяця здійснювати погашення заборгованості відповідно до умов кредитного договору №11234913000 від 16.10.2007 року, відповідачь взяті на себе зобов`язання не виконує, внаслідок чого станом на 15.07.2016 року виникла заборгованість по вищезазначеному кредитному договору у розмірі 3597 (три тисячі п`ятсот дев`яносто сім) долари США 39 центів заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 11 ( одинадцять) доларів США 39 центів за 15.07.2016 року; 1204 (одна тисяча двісті чотири) долари США 64 центів заборгованість за процентами, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 1165 (одна тисяча сто шістдесят п`ять) доларів США за строк з 15.08.2014 року по 30.06.2016 року; 9897 (дев`ять тисяч вісімсот дев`яносто сім) гривень 89 копійок пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 16.07.2015 року по 15.07.2016 року, яку позивач просить стягнути на свою користь. 16.10.2007 року між банком та позичальником укладено Додаткову угоду №11234913000/2 від 16.10.2007 року до кредитного договору (надалі - Додаткова угода), відповідно до п.п.1.1-.1.5 договору поруки поручитель [PERSON] зобов`язується відповідати за виконання позичальником усіх його зобов`язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору, в тому числі за повернення суми боргу, відсотків за використання кредитних коштів, штрафних санкцій. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Причини невиконання позичальника своїх зобов`язань по кредитному договору ніяким чином не можуть вплинути на виконання поручителем зобов`язань по договору поруки. Також, після скасування заочного рішення, за ініціативою сторони відповідача, позивачем заявлено про підтримання позовних вимог вцілому, надано за клопотанням відповідачів оригінал кредитного договору, як підставу для підтримання заявлених вимог та зазначено про хибність і безпідставність позиції відповідача про відсутність у позивача права вимоги. На поданий відзив відповідачів, позивачем подано відповідь, згідно до якої з позицією відповідачів [PERSON] і [PERSON] , не погодився, зазначив наступне: Детальний аналіз копій квитанцій про внесення коштів до каси Банку, наданих [PERSON] до матеріалів цивільної справи, міститься у нижченаведеній таблиці із наведенням обставин /операцій) зарахування даних коштів на погашення заборгованості за Кредитним договором, а саме: Дата квитанціїНомер квитанціїСума операції, дол. СШАПризначення платежу Розподіл коштів на погашення заборгованості за: основною сумою кредитувідсотками 27.12.2010591300погашення кредитної заборгованості1239,3160,69 14.01.201142143,12погашення кредитної83,0360,09 05.02.201170125погашення кредитної заборгованості76,9948,01 29.04.201164100погашення кредитної заборгованості53,346,7 29.06.2011не видно на копії74погашення кредитної заборгованості28,5145,49 30.08.20112587погашення кредитної заборгованості42,4344,57 27.09.201140100погашення кредитної заборгованості55,5644,44 28.10.20119350погашення кредитної заборгованості7,542,5 30.11.2011не видно на копії37погашення кредитної заборгованості 37 07.12.2011не видно на копії7погашення кредитної заборгованості 7 30.12.2011зо68погашення кредитної заборгованості26,7341,27 27.01.20125961погашення кредитної заборгованості17,7343,27 01.03.2012не видно на копії84погашення кредитної заборгованості0,9983,01 10.04.201215862погашення кредитної заборгованості19,2142,79 23.05.20126585погашення кредитної заборгованості43,7441,26 02.07.2012не видно на копії93погашення кредитної заборгованості9,8283,18 08.09.201224131погашення кредитної заборгованості47,0383,97 13.12.20122249погашення кредитної заборгованості 49 28.12.20123374погашення кредитної заборгованості42,2631,74 11.02.201310367погашення кредитної заборгованості 67 07.03.20137824погашення кредитної заборгованості 24 05.04.201385100погашення кредитної заборгованості33,1866,82 26.06.20136255погашення кредитної заборгованості 55 06.09.2013367погашення кредитної заборгованості 67 07.10.20135160погашення кредитної заборгованості 60 04.03.20146965погашення кредитної заборгованості 65 А тому, виходячи з наведеної позиції відповідачів, з питань зарахування сум коштів на погашення заборгованості за Кредитним договором (основної суми чи відсотків) належним чином відображено у довідці-розрахунку Банку, що доданий до позову. Крім того, виходячи зі змісту відзиву на позов Банку, позичальниця [PERSON] визнає: -обставину укладення нею із Банком Кредитного договору; -обставину надання їй Банком кредиту згідно умов договору; -обставину припинення нею виконання зобов`язань за договором у 2016 році, у зв`язку із чим Банк у 2016 році звернувся до суду із позовною заявою про стягнення кредитної заборгованості. Відповідачі - позичальниця [PERSON] та поручитель [PERSON] визнали обставини укладення ними із Банком Кредитного договору та договору поруки відповідно на тих умовах, про які Банк заявив у своїй позовній заяві. При цьому до матеріалів справи відповідачами не надано доказів, які б ставили під сумнів достовірність обставин, що повідомлені суду з боку Банку. Натомість до матеріалів справи було надано копію Кредитного договору та договору поруки, підписаних Банком та відповідачами, що засвідчило факт досягнення між ними згоди зі всіх істотних умов даних договорів, при наявності у сторін необхідного обсягу цивільної дієздатності, їх вільного волевиявлення, що відповідало їх внутрішній волі. Враховуючи це, укладення Кредитного договору та договору поруки було актом вільного волевиявлення відповідачів, що відповідало їх внутрішній волі, всі умови договорів їм були зрозумілі (тобто вони з ними погодились), а перед їх укладенням вони отримали всю необхідну інформацію щодо кредитування. Відтак в межах даних спірних правовідносин жодною зі сторін не ставилось під сумнів дотримання при укладенні Кредитного договору та договору поруки одного із основоположних принципів приватноправового регулювання - принципу свободи договору, закріпленого нормами п.3 ч.1 ст.3 та ст. 627 ЦК України. Щодо принципу обов`язковості договору для його сторін (дотримання договірних умов сторонами) та доведення Банком обставин, якими він обгрунтовує свої позовні вимоги. Вищезазначеному принципу свободи договору кореспондує принцип обов`язковості дотримання його умов (ст. 629 ЦК України). Відтак учасники цивільних правовідносин вільно (за власною волею) вступають у договірні відносини, однак після вступу в них вони зобов`язані керуватись цією домовленістю (дотримуватись такого договору). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Укладаючи кредитний договір, сторона з`ясовує, на яких умовах він укладається, а відтак з власної ініціативи на момент отримання коштів визначає для себе правила подальшої поведінки, які в подальшому не мають безпідставно змінюватися на вимогу однієї зі сторін. Так, укладаючи Кредитний договір та договір поруки, відповідачі були ознайомлені з усіма істотними умовами договорів, про що свідчать їх підписи на сторінках даних правочинів. При цьому, будь-яких застережень стосовно того, що вони не погоджувались. А тому просили задовольнити позовні вимоги вцілому. 3.Позиція відповідачів. Так, в період з 15 березня 2017 року і по час ухвалення Заочного рішення Заводським районним судом м. Дніпродзержинська від 22 січня 2019 рік, відповідачі участі у розгляді справи не брали. 27 жовтня 2021 року від [PERSON] подано заяву про перегляд заочного рішення, з посилань на процесуальні підстави як то відсутність належного повідомлення сторони відповідача, так як повістки які відправлялися судом на її адресу, нею не отримувалися і тому вона не була обізнана із тим, що до неї заявлено позовні вимоги. Під час розгляду справи, після скасування заочного рішення, відповідачі [PERSON] і [PERSON] , представлені адвокатом Куценко В.А. (копія ордерів т. 1 а.с. 166, 167). 01 листопада 2022 року представником відповідачів, адвокатом Куценко В.А. подано відзив на позовну заяву, за змістом якого заявлено про не визнання відповідачами заявлених позовних вимог та відмови у позові вцілому. Зазначена позиція відповідачів [PERSON] та [PERSON] обгрунтована виходячи з наступного. На думку відповідачів, представлених адвокатом Куценко В.А. позов поданий передчасно, так як згідно до п. 1.2.2. кредитного договору, строком повернення кредиту є дата 15 жовтня 2022 року. Також, відповідач заявляє о невідповідності відомостей наведених у розрахунках позивача, бо не підтверджені жодним бухгалтерським документом. Фактично сплачені на розрахунковий рахунок банку суми [PERSON] за період 2013 -2014 роки не враховані позивачем при зверненні із позовом, як і те, що станом на 2016 рік відповідачем вносилися гроші на погашення заборгованості. Також, як стало відомо відповідачу, позивачем право вимоги за вказаним кредитним договором переуступлено іншій особі. Крім того, на думку відповідачів, позивач не може заявляти про солідарне стягнення боргу як з кредитора так і з поручителя, що фактично є порушенням договірних умов, так як поручитель [PERSON] не ознайомлювався із графіком погашення кредиту, який узгоджувала [PERSON] із банком, також не враховано відсутність погодження [PERSON] на зміну %-ставка за користування кредиторм, та посилення позивача на п. 5.2. Договору, який у договорі взагалі відсутній, тобто фактично позивач збільшив обсяг відповідальності поручителя без його згоди. Укладаючи додаткову угоду № 2 від 26 грудня 2008 року, позивач фактично змінив порядок та строк сплати процентів, як і додатковою угодою № 3 вніс зміни до основного договору, не ознайомив поручителя та не отримав згоди від нього. А тому, згідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука фактично є припиненою. 4.Процесуальні питання. 29 липня 2016 року ПАТ «УкрСиббанк» подано позовну заяву до провадження суду. \~ \~ \~ \~15 березня 2017 року судом отримано відомості про зареєстроване місце проживання відповідачів. \~ \~ \~ \~15 березня 2017 року відкрито провадження у справі. \~ \~ \~ \~19 січня 2018 року представником позивача [PERSON] подано заяву про підтримання позовної заяви, і згодою на проведення заочного розгляду справи. \~ \~ \~ \~22 січня 2018 року ухвалено заочне рішення у справі № 208/4821/16-ц провадження № 2/208/117/18 (т. 1 а.с. 79-80), яким позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] «про стягнення боргу за кредитним договором», - задоволено, стягнуто солідарно з [PERSON] , [INFO] , (ідентифікаційний номер [NUMBER] ), яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , ( ідентифікаційний номер [NUMBER] ), який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на користь ПАТ «УкрСиббанк» (МФО 351005, р/р № [NUMBER] , код 09807750, заборгованість за кредитним договором № 11234913000 від 16.10.2007 року, з додатковими угодами від 16.10.2007 року, №2 від 26.12.2008 року, яка станом на 15.07.2016 року складає: - 3597 (три тисячі п`ятсот дев`яносто сім) долари США 39 центів заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 11 ( одинадцять) доларів США 39 центів за 15.07.2016 року; - 1204 (одна тисяча двісті чотири) долари США 64 центів заборгованість за процентами, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 1165 (одна тисяча сто шістдесят п`ять) доларів США за строк з 15.08.2014 року по 30.06.2016 року; - 9897 (дев`ять тисяч вісімсот дев`яносто сім) гривень 89 копійок пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 16.07.2015 року по 15.07.2016 року. Стягнуто з [PERSON] , та з [PERSON] , з кожного по 967 (дев`ятсот шістдесят сім) гривень 34 копійок, у відшкодування сплаченого судового збору на користь позивача. 27 жовтня 2021 року від [PERSON] подано заяву про перегляд заочного рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 22.01.2019 року (т. 1 а.с. 89-91). 26 вересня 2022 року ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у справі № 208/4821/16-ц, провадження 2-п/208/6/22 постановлено (т. 1 а.с. 128-130): Визнати причини пропуску заявником строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 січня 2018 року по справі 208/4821/16 за позовом Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] «про стягнення заборгованості», - поважними; поновлено відповідачу [PERSON] у цивільній справі № 208/4821/16 за позовом Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] «про стягнення заборгованості» строк для звернення із заявою «про перегляд заочного рішення», заяву задоволено частково, Заочне рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 січня 2018 року по справі 208/4821/16 провадження за позовом Акціонерного товариства\~«УкрСиббанк» до\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] «про\~стягнення заборгованості»- скасовано. В іншій частині заяви відмовлено. 01 листопада 2022 року представником відповідачів [PERSON] та [PERSON] , адвокатом Куценко В.А. подано клопотання про витребування доказів, яке ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 листопада 2022 року задоволено, витребувано від Акціонерного товариства «УкрСиббанк», код ЄДРПОУ 09807750 (юридична адреса: місто Київ, вулиця Андріївська, будинок № 2/12): - оригінал кредитного договору № 11234913000 від 16 жовтня 2007 року, укладеного між ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . 01 листопада 2022 року відповідачем [PERSON] , та відповідачем [PERSON] , в особі представника співвідповідачів адвоката Куценка В.А., подано відзив на позов. На виконання ухвали від 22 листопада 2022 року представник позивача, [PERSON] , 16 січня 2023 року надав оригінал кредитного договору та просить: витребувати від сторони , яка заявила про витребування оригіналу кредитного договору, докази того, що Банком право вимоги за зазначеним вище кредитним договором переуступлене іншій особі (т. 1 а.с. 234-242). 17 січня 2023 року ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, клопотання представника позивача Шевчук С.В., в інтересах позивача Акціонерного товариства «УкрСиббанк» «про витребування доказів» - задоволено повністю. Витребувано від [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , докази того, що Банком право вимоги за Кредитним договором № 11234913000 від 16 жовтня 2007 року переуступлено іншій особі. Зобов`язано докази витребувані судом направити на адресу Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області (51925, область Дніпропетровська місто Кам`янське вулиця Ігнатія Ясюковича, будинок №5, у строк 5 днів, з дня отримання ухвали суду. 17 лютого 2023 року представником позивача Шевчук С.В. подано заяву про проведення розгляду справи за відсутності представника позивача, підтримання заявлених вимог АТ «Укрсиббанк» в цілому. 5.Норми права. Відповідно до ст. 524 ЦК України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтями 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки та інші. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Згідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Статтею 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 6.Висновки і мотиви. Як встановлено судом, спір між сторонами пов`язаний із виконанням зобов`язань за Договором про надання споживчого кредиту № 11234913000 від 16.10.2007 року (т. 1 а.с. 16-22), додатковими угодами № 2 від 26.12.2008 року (т. 1 а.с 27) і № 3 від 16.10.2007 року (т. 1 а.с. 33), та за Договором поруки № 11234913000/2 від 16 жовтня 2007 року (т. 1 а.с. 35-36). Також, в ході розгляду справи встановлено, що на виконання укладеного Договору про надання споживчого кредиту № 11234913000 від 16.10.2007 року (т. 1 а.с. 16-22) між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», як кредитодавцем, з одної сторони, та [PERSON] , як кредитором, з іншої сторони, за змістом п. 1.1. якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті, Долар США в сумі 8500 доларів США, що дорівнює еквівалент 42925,00 гривень за курсом НБУ на день укладання Договору, [PERSON] 16 жовтня 2007 року отримані грошові кошти від банку у повному обсязі а саме 8500 доларів США, що дорівнює еквіваленту 42925,00 гривень за курсом НБУ, що підтверджено випискою та кредитними документами за рахунком [NUMBER] (а.с. 37), визнано самим відповідачем, та не спростовано жодним доказом. \~ \~ \~ \~А тому, у відповідача № 1 [PERSON] як кредитора (позичальника), так і у відповідача № 2 [PERSON] на підставі укладених договорів, а саме за Договором про надання споживчого кредиту № 11234913000 від 16.10.2007 року (т. 1 а.с. 16-22), додатковими угодами № 2 від 26.12.2008 року (т. 1 а.с 27) і № 3 від 16.10.2007 року (т. 1 а.с. 33), та за Договором поруки № 11234913000/2 від 16 жовтня 2007 року (т. 1 а.с. 35-36), виникли зобов`язання, в тому числі щодо повернення отриманих від банку коштів, за умовами і строками визначеними у договорах. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки\~ст.81 ЦПК\~закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд зазначає, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої статті 42\~Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1\~ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509\~ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. \~ \~ \~ \~Позиція відповідача № 1 [PERSON] була зведена до не погодження із належним її повідомленням при ухваленні Заочного рішення в межах даної справи, та зі строками позовної давності і не врахуванням сум, які частково в порівнянні з даними банку відображали погашення зобов`язань за Договором про надання споживчого кредиту № 11234913000 від 16.10.2007 року (т. 1 а.с. 16-22). Так, 22 січня 2018 року судом було ухвалено заочне рішення у справі № 208/4821/16-ц провадження № 2/208/117/18 (т. 1 а.с. 79-80), яким позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] «про стягнення боргу за кредитним договором», - задоволено вцілому. Проте, 27 жовтня 2021 року від [PERSON] подано заяву про перегляд заочного рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 22.01.2019 року (т. 1 а.с. 89-91), за наслідком розгляду якої 26 вересня 2022 року ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у справі № 208/4821/16-ц, № провадження 2-п/208/6/22 постановлено (т. 1 а.с. 128-130): визнано причини пропуску заявником строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 січня 2018 року по справі 208/4821/16 за позовом Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] «про стягнення заборгованості», - поважними; поновлено відповідачу [PERSON] у цивільній справі № 208/4821/16 за позовом Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] «про стягнення заборгованості» строк для звернення із заявою «про перегляд заочного рішення», заяву задоволено частково, Заочне рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 січня 2018 року по справі 208/4821/16 провадження за позовом Акціонерного товариства\~«УкрСиббанк» до\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] «про\~стягнення заборгованості»- скасовано. В іншій частині заяви відмовлено. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Жодних доказів на підтвердження заявленої позиції сторони відповідач у відзиві, або під час судового розгляду, які б були подані відповідачами на спростування підстав для звернення із позовом та його обґрунтованості, наведеного позивачем розрахунку заборгованості та періодів оплати боржником боргу за договором, факту порушень зобов`язань відповідачем № 1 [PERSON] , з боку відповідачі не подано. \~ \~ \~ \~Стороною відповідача заявлено про те, що підставою для звільнення [PERSON] від зобов`язань за договором поруки є те, що на думку відповідачів є відсутність підтвердження погодження із останнім укладених між банком та відповідачем № 1 додаткових угод, але з такою позицією сторони відповідача не можна погодитися виходячи з наступного. Так, за змістом договору поруки № 11234913000/2 від 16.10.2007 (т. 1 а.с. 35- 36), в тому числі передбачено, що: П. 1.1. Договору поруки поручителя зобов`язується перед кредитором за невиконання [PERSON] , усіх її зобов`язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору № 11234913000 від 16.10.2007 року, укладеного між Кредитором та Боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих що можуть виникнути в майбутньому; П. 1.3. Договору поруки Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, за всіма зобов`язаннями останнього за Основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу) сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені, та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору. П. 2.1. Кредитор не вправі без згоди Поручителя змінювати умови Основного договору з Боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності Поручителя. Під «згодою Поручителя» Сторони розуміють візування Поручителем змін до Основного договору…та/або отримання його письмової згоди з такими змінами та/або шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями та/або укладення Поручителем додаткової угоди до цього Договору щодо внесення відповідних змін. П.3.1.Цей Договір…діє до повного припинення всіх зобов`язань Боржника за Основним договором. Таким чином, з врахуванням зазначеного, п. 2.1. Договору передбачає узгодження змін до Основного договору з Боржником, не у всіх можливих випадках, а лише у визначених випадках даних пунктом, тобто якщо такими додатковими договорами збільшується обсяг відповідальності Поручителя. Проте, зі змісту додаткових угод № 2 від 26.12.2008 року (т. 1 а.с 27) і № 3 від 16.10.2007 року (т. 1 а.с. 33), вбачається, що сторони не змінили обсяг відповідальності Поручителя, в розумінні п. 1.3 Договору поруки, а заявлені позовні вимоги в межах даного позову стосуються вимог: - 3597 (три тисячі п`ятсот дев`яносто сім) долари США 39 центів заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 11 ( одинадцять) доларів США 39 центів за 15.07.2016 року; - 1204 (одна тисяча двісті чотири) долари США 64 центів заборгованість за процентами, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 1165 (одна тисяча сто шістдесят п`ять) доларів США за строк з 15.08.2014 року по 30.06.2016 року; - 9897 (дев`ять тисяч вісімсот дев`яносто сім) гривень 89 копійок пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 16.07.2015 року по 15.07.2016 року, у відповідності до Умов Основного договору, які були досягнути між сторонами на час його підписання - Договір про надання споживчого кредиту № 11234913000 від 16.10.2007 року (т. 1 а.с. 16-22), додатковими угодами № 2 від 26.12.2008 року (т. 1 а.с 27) і № 3 від 16.10.2007 року (т. 1 а.с. 33), та за Договором поруки № 11234913000/2 від 16.10. 2007 року (т. 1 а.с. 35-36). Щодо строків звернення позивача із позовом, та підстав звільнення відповідачів від обов`язку по виконанню зобов`язань за Договором про надання споживчого кредиту № 11234913000 від 16.10.2007 року (т. 1 а.с. 16-22), та Договором поруки № 11234913000/2 від 16.10.2007 року (т. 1 а.с. 35-36), то Згідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України, - Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частиною 1 ст. 257 ЦК України визначено, що \~Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. П. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, Позовна давність\~в один\~рік застосовується,\~зокрема,\~до вимог:\~ про стягнення неустойки (штрафу, пені). Ч. 1 ст. 266 ЦК України, передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Тобто для застосування наслідків пропуску строків позовної давності, необхідною умовою є порушення вищезазначених строків позивачем, при зверненні із позовом на захист своїх прав, та не подання ним клопотань про поновлення пропущеного строку позовної давності, тощо. Проте, як вбачається із Довідки-розрахунку заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 11234913000 від 16.10.2007 року, станом на 15.07.2016 рік (т. 1 а.с. 49-53), останнім платежем на погашення заборгованості за кредитним договором здійсненим [PERSON] є -Тілом кредиту: 05.04.2013 рік у сумі 33,18 доларів США (т. 1 а.с. 50 зворотна сторона); -За відсотками: 26.01.2015 рік у сумі 50,00 доларів США (т. 1 а.с.52). Як вбачається, із позовом, АТ «УкрСиббанк» до [PERSON] та [PERSON] звернувся 28 липня 2016 року, шляхом надіслання поштовою відправкою на адресу суду позовної заяви, що підтверджено відміткою на поштовому конверті (т. 1 а.с. 55). На підставі зазначеного, підстав для застосування строк передбачених ч. 1 ст. 257 ЦК України, як то загальної позовної давності не встановлено, так як позивачем зазначений трирічний строк не пропущений, враховуючи що датою останнього платежу відповідача по кредиту є 26.01.2015 рік, відповідно. Позиція відповідача яка ґрунтується на поданих до відзиву копій квитанцій про сплату [PERSON] заборгованості за кредитом (т. 1 а.с. 156-165), не спростовує нарахування і докази про наявність заборгованості у відповідача перед банком, які подані позивачем. Також у разі прийняття позиції [PERSON] щодо обсягу внесених нею грошових коштів на погашення зобов`язань, розмір таких зобов`язань збільшується, в порівнянні з тим розрахунком який заявлений позивачем. Щодо вимог позивача про стягнення пені, то позивачем заявлений розмір пені у відповідності до П. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, тобто за один рік, що підтверджено наведеними вище розрахунками. А тому така позиція відповідача № 1 і відповідача № 2 не є обґрунтованою, та не спростовує позицію позивача. Щодо обов`язків відповідача № 2 [PERSON] як поручителя, то у відповідності до ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до\~статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як вбачається зі змісту п. .3.1. Договору поруки - Договір…діє до повного припинення всіх зобов`язань Боржника за Основним договором, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 259 ЦК України, якою передбачено, що: Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. А тому укладаючи Договір поруки, відповідач № 2 [PERSON] прийняв умови такого договору підписав його, тобто погодився з ним у повному обсязі, про що свідчить відсутність доказів сторони відповідача на підтвердження незгоди з умовами договору, оскарження [PERSON] зазначених умов договору, або висловлення в тій же письмовій формі, в якій і був укладений даний договір поруки, незгоди з певними його умовами або з договором вцілому, що свідчить про те, що на час його укладання сторони діяли свідомо, вільно, на досягнення домовленості, за наслідком погодження всіх істотних умов договору між собою. Також,\~суд не\~може погодитися\~із позицією\~відповідачів про\~наявність застосування\~приписів ст..\~559\~ЦК України,\~в редакції\~на час\~вирішення спору\~по суті,\~так як\~такі зміни\~у статтю\~були внесені\~ 04.11.2018\~року На підставі\~Закону України\~«Про внесення\~змін до\~деяких законодавчих\~актів України\~щодо відновлення\~кредитування» № 2478-VIII від 03.07.2018, тобто після виникнення права вимоги і після пред`явлення позову до суду. Щодо позиції відповідачів про те, що кредитний портфель та право вимоги у позивача за Договором про надання споживчого кредиту № 11234913000 від 16.10.2007 року (т. 1 а.с. 16-22), додатковими угодами № 2 від 26.12.2008 року (т. 1 а.с 27) і № 3 від 16.10.2007 року (т. 1 а.с. 33), та за Договором поруки № 11234913000/2 від 16 жовтня 2007 року (т. 1 а.с. 35-36), відсутнє, підтверджено ненадання стороною відповідача належних, допустимих, достатніх і достовірних доказів на підтвердження заявлено ними позиції про передачу права вимоги 3-ій особі, так як: по-перше, за клопотанням сторони відповідача, в особі представника адвоката Куценка В.А., судом винесено було ухвалу від 22 листопада 2022 року задоволено, витребувано від\~Акціонерного товариства\~«УкрСиббанк»,\~код ЄДРПОУ\~09807750\~(юридична\~адреса:\~місто Київ,\~вулиця Андріївська,\~будинок №\~2/12):\~ \~-\~оригінал кредитного\~договору №\~11234913000\~від 16\~жовтня 2007\~року,\~укладеного між\~ПАТ «Укрсиббанк»\~та [PERSON] ,\~РНОКПП [NUMBER] .(т. 1 а.с. 213); на виконання якої 16 січня 2023 року позивач надав оригінал кредитного договору витребуваного стороною відповідача (т. 1 а.с. 234-242), на підставі чого заявлена позиція відповідачів є хибною, та жодним чином не підтвердженою. Долучений скріншот переписки з мобільного додатку (т. 2 а.с. 6) поданий відповідачами, не є доказом який може бути прийнятий судом, в розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України, з врахуванням наданого оригіналу Договору про надання споживчого кредиту № 11234913000 від 16.10.2007 року (т. 1 а.с. 234-240); по-друге, жодного належного доказу про передачу права вимоги від Акціонерного товариства «УкрСиббанк», будь-якій 3-ій особі, стороною відповідачів на виконання ухвали Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 січня 2023 року (т. 1 а.с. 224-225), винесеної за клопотанням представника позивача Шевчук С.В., в інтересах позивача Акціонерного товариства «УкрСиббанк» «про витребування доказів», як то про витребування від [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , доказів того, що Банком право вимоги за Кредитним договором № 11234913000 від 16 жовтня 2007 року переуступлене іншій особі, не надано. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Жодного підтвердження належного виконання відповідачем обов`язків за Договором про надання споживчого кредиту № 11234913000 від 16.10.2007 року (т. 1 а.с. 16-22), додатковими угодами № 2 від 26.12.2008 року (т. 1 а.с 27) і № 3 від 16.10.2007 року (т. 1 а.с. 33), під час розгляду справи не надано, а тому виходячи з наведеного позивачем доведено наявність відповідальності як відповідача № 1 за зобов`язаннями, так і відповідача № 2 за Договором поруки № 11234913000/2 від 16.10.2007 року (т. 1 а.с. 35-36). Відповідно до\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до ч.1 ст.76, ч.2 ст.77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Також суд зазначає, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04). Інші доводи позивача, відповідача, які наведені у позові, в поясненнях в ході розгляду справи, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Відповідно до пункту 1\~статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Також судом враховується, що згідно до п. 1.2.2. Договору про надання споживчого кредиту № 11234913000 від 16.10.2007 року (т. 1 а.с. 16-22), передбачено що строк погашення кредиту погоджений сторонами є 15 жовтня 2022 року. Згідно до п. 2.1. Договору виконання зобов`язань Позичальника за цим Договором забезпечується як заставою нерухомості «будинку [ADDRESS] », так і порукою [PERSON] .. На час розгляду справи, позивач скористувався своїм правом на звернення із позовом в межах строків позовної давності, та заявив вимоги з підстав порушення умов взятих на себе позичальником [PERSON] , у строк до настання строку визначеного п. 1.2.2. Договору. Також на час розгляду справи по суті, сторонами не заявлено про звернення позивачем на будинок, належний відповідачу [PERSON] в погашення заборгованості. Таким чином підводячи підсумок викладеному, суд дійшов висновку, що позовні вимоги заявлені Акціонерним товариством\~«УкрСиббанк» до\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] «про\~стягнення боргу\~за кредитним\~договором»,\~знайшли своє\~підтвердження в\~ході судового\~розгляду на\~підставі належних,\~допустимих,\~достатніх і\~достовірних доказів,\~які є\~обґрунтованими,\~узгоджуються із\~приписами ЦК\~України,\~і відповідають\~істотним умовам\~викладених сторонами\~в зазначених\~договорах,\~а тому\~підлягають задоволенню. 7.Судові витрати. Позивачем при зверненні із позовом сплачено судовий збір у розмірі 1934 (однієї тисячі дев`ятсот тридцять чотири) гривні 68 копійок (т. 1 а.с. 3). Як передбачено\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від спати встановлюються законом. Статтею 141 ЦПК України\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з кожного Відповідача по 967 (дев`ятсот шістдесят сім) гривень 34 копійок у відшкодування витрат на оплату судового збору при звернені із позовом, які поніс позивач.

Outcome: approved