Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-07 00:00:00

ФОП [PERSON] звернулась до суду з позовом, у якому просить стягнути зі [PERSON] в порядку регресу матеріальні збитки\~у\~вигляді\~виплаченого страхового\~відшкодування в сумі 24\~311, 79 грн. та судові витрати, які складаються із судового збору та витрат з надання професійної правничої допомоги в сумі 10\~952, 40 грн. Позовні вимоги ФОП [PERSON] мотивує тим, що між відповідачем та ПАТ «Державний ощадний банк України» укладено кредитні договори № 403/0100 від 29.11.2017 та № 403/0128 від 25.05.2018. Відповідно до умов кредитних договорів банк надав відповідачу кредити у сумі 30\~000,00 грн. та 50\~000,00 грн. відповідно, зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитами у розмірі 17,99 % річних, з кінцевим строком повернення до 25.11.2022 та 24.05.2021 відповідно, а позичальник зобов`язаний належним чином використати та повернути в передбачені кредитними договорами строки кредити, сплатити проценти за користування кредитами та інші платежі. 01.12.2018 між ПАТ «Державний ощадний банк» та ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» укладено договір добровільного страхування кредитів. З 26.04.2019 та 28.05.2019 відповідно відповідач не виконував свої зобов`язання за кредитними договорами, внаслідок чого в нього виникла заборгованість: за тілом кредиту в сумі 5\~063, 93 грн., за процентами за користування кредитом в сумі 333, 30 грн. (за кредитним договором № 403/0100 від 29.11.2017), також за тілом кредиту в сумі 19\~217,85 грн., за процентами за користування кредитом в сумі 1\~196, 71 грн. (за кредитним договором № 403/0128 від 25.05.2018), а всього 25\~811, 79 грн. У зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань перед ПАТ «Державний ощадний банк» з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитами понад шістдесят календарних днів настав страховий випадок. ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» було виплачено АТ «Ощадбанк» страхові відшкодування в загальній сумі 24\~311, 79 грн. 20.05.2021 між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» та ФОП [PERSON] укладено договір № 01-05 про відступлення права вимоги. З метою досудового врегулювання спору, позивачем надіслано відповідачу претензії № 10020.06.19-3 та № 10020.07.19-2 від 03.06.2021. Однак, станом на дату подання позовної заяви відповідачем не відшкодовано фактичних витрат в порядку регресу. Посилаючись на положення ст.ст.\~11,\~22,\~993 ЦК України\~та\~ст. 27 Закону України «Про страхування»\~позивач просить задовольнити позовні вимоги. Ухвалою судді Богодухівського районного суду Харківської області від 03.01.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Заходи забезпечення позову не вживались, інші процесуальні дії не проводились. Представник позивача - адвокат Бартосевич Б.В. подав до суду заяву, в якій просив позовні вимоги задовольнити, справу розглядати без участі позивача та предствника, та зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача адвокат Варченко О.В. надав суду заяву, у якій зазначив, що вимоги щодо фактичних витрат в порядку регресу в сумі 24\~311, 79 грн. позивач визнає в повному обсязі. Щодо стягнення витрат з надання правової допомоги позивач визнає частково, зазначає, що розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження, тому вартість послуг за 1 (одну) годину, вказаних в акті № 55/01-Б, вважає завищеною. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Судом встановлено, що 29 листопада 2017 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі керуючої ТВБВ № 10020/0403 [PERSON] та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 403/0100 на придбання енергозберігаючого обладнання та матеріалів (а. с. 7-12), відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в розмірі 30\~000,00 грн. на строк 36 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 25 листопада 2020 року зі сплатою 17,99 % річних (п.п. 2.2, 2.4.1). Крім того, 25 травня 2018 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі керуючої ТВБВ № 10020/0403 [PERSON] та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 403/0128 на придбання енергозберігаючого обладнання та матеріалів (а. с. 13-18), відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в розмірі 50\~000,00 грн. на строк 36 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 24 травня 2021 року зі сплатою 17,99 % річних (п.п. 2.2, 2.4.1). Відповідно до копії рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 01.02.2017 дошлюбне прізвище [PERSON] , [INFO] [PERSON] (а.с.6). Виписки по рахунку відповідача (а. с. 19-28) свідчать про те, що позичальник належним чином не виконувала умови договору щодо сплати платежів у розмірі та порядку, передбаченому договором, що призвело до виникнення заборгованості. 01 грудня 2018 року між ТзДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» та ПАТ «Державний ощадний банк України» укладено договір добровільного страхування кредитів № 18.215040.1601-0286 (а. с. 29-33), відповідно до умов якого страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі, а страховик приймає на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку, передбаченого умовами цього договору, виплатити страхувальнику (в особі установ страхувальника) страхове відшкодування на умовах цього договору (п. п. 2.2 договору). Згідно з п. 4.1 договору добровільного страхування кредитів № 18.215040.1601-0286 страховим випадком за цим договором є факт первинного (першого у часі, за винятком випадку, передбаченого абз. 3 цього пункту) виникнення збитків у страхувальника (в особі установ страхувальника) внаслідок невиконання/часткового невиконання позичальником понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з повернення суми кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором, з будь-яких причин, за винятком тих, що передбачені розділом 9 цього договору. Страховий випадок за цим договором настає на 61 день після дати, встановленої кредитним договором як дата повернення суми кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за користування кредитом (абз. 1, 2 п. 4.1 цього договору). 26 червня 2019 року та 05 серпня 2019 року ПАТ «Державний ощадний банк України» повідомив ТзДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.АЙ» про настання страхового випадку, що підтверджується заявами про настання страхового випадку № 118.11-2/21-266 та № 118.11-2/21-339/64565/2019-20/ВИХ (а. с. 34). Відповідно до цих заяв страховий випадок настав, відповідно до договору добровільного страхування кредитів, а саме: факт виникнення збитків у страхувальника (в особі установ страхувальника) внаслідок невиконання/часткового невиконання позичальником понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з повернення суми кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором, з будь-яких причин, за винятком тих, що передбачені розділом 9 цього договору. Позичальником за договором\~№ 403/0100 від 19.11.2017 є [PERSON] ; дата виникнення заборгованості 26.04.2019; дата настання страхового випадку\~25.06.2019; страхова сума на дату настання страхового випадку\~29\~465,08 грн; заборгованість позичальника на дату настання страхового випадку та проценти за користування кредитом 5\~397, 23 грн (а. с. 34). Позичальником за договором\~№ 403/0128 від 25.05.2018 є [PERSON] ; дата виникнення заборгованості 28.05.2019; дата настання страхового випадку\~27.07.2019; страхова сума на дату настання страхового випадку\~23\~561, 30 грн; заборгованість позичальника на дату настання страхового випадку та проценти за користування кредитом 20\~414, 56 грн. (а. с. 34 на звороті). Відповідно до страхового акта від 22.07.2019 № Харк10020.06.19-3 ТзДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» визнало страховим випадком факт заборгованості за кредитним договором позичальника [PERSON] на загальну суму страхового відшкодування 3\~897, 23 грн. (а. с. 35) та виплатило Харківському обласному управлінню АТ «Ощадбанк» суму страхового відшкодування в розмірі 3\~897, 23 грн., що підтверджується копією платіжного доручення від 25.07.2019 № 6193 (а. с. 35 на звороті). Крім того, відповідно до страхового акта від 16.08.2019 № Харк10020.07.19-2 ТзДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» визнало страховим випадком факт заборгованості за кредитним договором позичальника [PERSON] на загальну суму страхового відшкодування 20\~414, 56 грн. (а. с. 36) та виплатило Харківському обласному управлінню АТ «Ощадбанк» суму страхового відшкодування в розмірі 20\~414,56 грн., що підтверджується копією платіжного доручення від 16.08.2019 № 7136 (а. с. 36 на звороті). 20 травня 2021 року між ТзДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» та ФОП [PERSON] укладено договір № 01-05 про відступлення права вимоги (цесії), відповідно до умов якого ТзДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» відступила новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набув права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами страхування та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти в сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором (п. 2.1 договору). Відповідно до п. 4.1. Ціна договору складає 340\~000, 00 грн. (а. с. 37-39). Факт сплати коштів, що дорівнює ціні договору, новим кредитором первісному кредитору підтверджується дублікатом квитанції № 0.0.2132881036.1 від 20.05.2021 (а.с.42 на звороті). Відповідно до додатку № 1 до цього договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 21.07.2021, (а. с. 42) право вимоги за кредитним договором №403/0100 від 29.11.2017/ страховим актом № Харк10020.06.19-3 від 22.07.2019 перейшло до ФОП [PERSON] в сумі 3\~897,23 грн. та за кредитним договором № 403/0128 від 25.05.2018/страховим актом №Харк10020.07.19-2 від 16.08.2019 перейшло до ФОП [PERSON] в сумі 20\~414, 56 грн. Представник позивача адвокат Бартосевич Б.В. 07.06.2021 на адресу відповідача [PERSON] надіслав претензію (повідомлення) № 10020.06.19-3, відповідно до якої відповідача повідомлено про зміну кредитора та запропоновано сплатити 3\~897,23 грн. заборгованості. Крім того, адвокат Бартосевич Б.В. 07.06.2021 на адресу відповідача [PERSON] надіслав претензію (повідомлення) № 10020.07.19-2, відповідно до якої відповідача повідомлено про зміну кредитора та запропоновано сплатити 20\~414, 56 грн. заборгованості (а. с. 43-44). Докази виконання відповідачем претензії в матеріалах справи відсутні. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з приписами\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Нормами ст. ст.\~525,\~526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або Законом. Згідно із\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 979 ЦК України\~за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно із\~ст. 980 ЦК України\~предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Статтею 1 Закону України «Про страхування»\~передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до п. 16 ч. 4\~ст. 6 цього Закону України «Про страхування»\~видами добровільного страхування можуть бути, зокрема, страхування кредитів (у тому числі відповідальності позичальника за непогашення кредиту). Згідно з ч. 1\~ст.\~25\~Закону України\~«Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до\~ст. 27 цього Закону\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Аналогічні приписи передбачені\~ст. 993 ЦК України. Спірні правовідносини врегульовані положеннями\~ст. 27 Закону України «Про страхування»\~та\~ст. 993 ЦК України. Вищевказані норми законодавчо закріплюють перехід до страховика, який виплатив страхове відшкодування, права вимоги страхувальника, яке він має до особи, відповідальної за збитки. Таким чином, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування ТзДВ «Ю.Ес.Ай.», у межах фактичних витрат, які були виплачені страхувальнику ПАТ «Державний ощадний банк України» за страховий випадок, пов`язаний з невиконанням відповідачем [PERSON] умов кредитних договорів, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Під час переходу права вимоги нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникло, а відбулася заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. Суд зазначає, що позивач помилково ототожнила поняття «суброгація» і «регрес», внаслідок чого просить в позовній заяві стягнути відшкодування в порядку регресу, хоча зазначає норми законодавста, які регулюють відносини суброгації. У постанові від 22 жовтня 2020 року у справі № 910/18279/19 Верховний Суд зазначив таке. Під час розгляду справи не потрібно ототожнювати правовідносини регресу, регулювання яких здійснюється\~ст. 1191 ЦК України\~та\~ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~з правовідносинами суброгації, які регулюються\~ст. 993 ЦК України\~та\~ст. 27 Закону України «Про страхування». Суброгація (від лат. "subrogare" - заміщення, обрання взамін) є одним із видів уступки права, який полягає в тому, що до нового кредитора, який реально виконав зобов`язання у вигляді сплати грошей, переходить право вимагати відповідного відшкодування від особи, відповідальної за завдану шкоду. Згідно зі\~ст. 993 ЦК України\~та\~ст. 27 Закону України «Про страхування»\~до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією (пункт 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц). Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Страховик виступає замість потерпілого. Водночас регресом (з лат. "regressus" - зворотній рух) є право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. При регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи. Це виходить із змісту ст.\~559\~та ст.\~1191 ЦК України, згідно яких зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Зважаючи на зміст наведених норм\~ЦК України, право зворотної вимоги (регресу) не переходить від однієї особи до іншої, як у випадку заміни сторони (кредитора) у вже існуючому зобов`язанні (при суброгації у страхових відносинах). При регресі право регресної вимоги виникає, тобто є новим правом кредитора за новим в даному випадку регресним зобов`язанням, що виникло внаслідок припинення основного (деліктного) зобов`язання шляхом виконання обов`язку боржника (винної особи) у такому деліктному зобов`язанні третьою особою (пункти 44-46 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 910/2603/17). Відповідно до положень ст. ст.\~512,\~513 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно зі\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 516 ЦК України\~передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі наведених положень, суд зазначає, що відступлення права грошової вимоги до позивача відбулося відповідно до норм\~ст. 993 ЦК України,\~ст. 27 Закону України «Про страхування»\~та є відносинами суброгації. Тож представник позивача довів, що на підставі договору від 20.05.2021 року № 01-05 про відступлення права вимоги (цесії) до неї, як до нового кредитора у відносинах суброгації, перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] щодо стягнення 3\~897, 23 грн. та 20\~414, 56 грн. Таким чином суд, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що всі обставини, на які посилається представник позивача, як на підставу для задоволення позову, підтверджені належними доказами,\~дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення коштів підлягають задоволенню. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає про таке. З п. 3 ч. п. 1 статті 133 ЦПК України\~вбачається, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до\~ч.ч.\~3,4\~ст.\~137\~ЦПК України,\~для визначення\~розміру витрат\~на правничу\~допомогу з\~метою розподілу\~судових витрат\~учасник справи\~подає детальний\~опис робіт\~(наданих\~послуг),\~виконаних адвокатом,\~та здійснених\~ним витрат,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з\~ч.ч.\~5,6\~ст.\~137\~ЦПК України,\~у разі\~недотримання вимог\~частини четвертої\~цієї статті\~суд може,\~за клопотанням\~іншої сторони,\~зменшити розмір\~витрат на\~правничу допомогу,\~які підлягають\~розподілу між\~сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представник відповідача зазначив, що витрати на професійну правничу допомогу відповідач визнає частково. Вважає, що витрати, пов`язані з правничою допомогою є завищеними, оскільки справа розглядається в спрощеному провадженні. Так, представником позивача надано договір про надання професійної правової допомоги від 20.05.2021, а також акт № 55/01-Б приймання-передачі послуг професійної правової допомоги від 24.01.2022, відповідно д якого виконавець надав клієнту професійну правову (правничу) допомогу, яка складається з: вивчення матеріалів справи та судової практики, збирання доказів, визначення можливих перспектив щодо стягнення заборгованості ; робота в досудовому порядку: ведення переговорів з боржником щодо оплати заборгованості в добровільному порядку за допомогою телефонного зв`язку, додатку Viber, соціальних мереж, тощо; підготовка, оформлення та відправлення (з усіма додатками) позовної заяви до суду. Вартість послуги за 1 годину становить 1200,00 грн. Загальна кількість витраченого часу виконавцем становить 8 годин 30 хвилин. Загальна вартість за надані послуги становить 9\~960,00 грн. (а.с.45-47). Факт переказу коштів ФОП [PERSON] позивачем ФОП [PERSON] в сумі 9 960, 00 грн. підтверджується копією квитанції 0.0.2471997769.1 від 23.02.2022 (а.с.47 на звороті). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 910/8342/21 зазначено, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд, виходячи з положень\~ст.137 ЦПК, враховуючи ціну позову, складність справи, час, витрачений адвокатом на надання послуг, вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 5000, 00 грн. В частині стягнення з відповідача на користь позивачки судового збору в якості розподілу судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн. Щодо поновлення строків позовної давності, суд зазначає про таке. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України , позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, водночас зі сторони відповідача таких заяв до суду не надходило.

Outcome: partial