Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

У серпні 2021 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання в твердій грошовій формі у розмірі 5\~000 грн. на місяць, витрати на сплату судового збору та на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог вказує, що відповідач є рідною дочкою позивача. Позивач є пенсіонеркою та отримує пенсію, інших доходів немає. Вказує, що хворіє на атеросклеротичний кардіосклероз, серцева недостатність. Дисциркуляційна енцефалопатія. Жовчнокам`яна хвороба. Кіста правої долі печінки. Рак сліпої кишки 2 стадії. Аортосклероз. Стеноз а. клапана. гіпертонічна хвороба II т. 2 ризик 4. Перенесений інсульт. В 2016 році позивачці встановлено діагноз Аденокарцинома товстої кишки СІ. перенесено хірургічне втручання - лапаротомія , ГКЄ справа, дренаж брюшної полості, пангістеректомія. Має пройти 6 курсів хіміотерапії. Знаходиться під наглядом онколога. На теперішній час потребує постійного прийому ліків для підтримання життєдіяльності та двічі на рік. має проходити курс лікування. Позивач в результаті хвороби мас користуватись постійно підгузками. Вказує, що проживає в сільській місцевості, будинок не газифікований, опалення у зимовий період здійснюється дровами. Для приготування їжі позивач купує газ в балонах. Вимагають затрат і обслуговування присадибної території та послуги асенізаторської машини. Окрім цього позивач повинна сплачувати за комунальні послуги, використану електроенергію, щорічно необхідно винаймати трактор для орання присадибної ділянки та закуповувати зерно для годування домашніх тварин. Окрім відповідача позивач має ще одну доньку [PERSON] , яка нею опікується, оскільки позивач в результаті важкої хвороби самостійно не може вести господарство, готувати їжу, обслуговувати себе, купувати ліки, приймати їх відповідно до рекомендацій лікаря. Натомість друга донька - відповідач [PERSON] - допомоги важкохворій матері, що має онкологічну хворобу та чисельні хвороби серця, печінки. ЖКХ, не надає, всіляко ухиляється від виконання своїх обов`язків, хоча має можливість, як матеріальну, так і фізичну допомагати хворій престарілій матері. На теперішній час відповідач є працездатною, зареєстрована як фізична - особа - підприємець, здійснює підприємницьку діяльність. Має нерухомість. На теперішній час кафе працює, отримує доходи. Таким чином позивач звернулася за захистом свого порушеного права, оскільки є пенсіонеркою, непрацездатною, має важкі невиліковні захворювання, потребує постійного лікування, проходження курсів хіміотерапії, а тому має необхідність у матеріальній допомозі, яку відповідачка яка є її донькою, не надає, хоча є працездатною, офіційно працевлаштована, має доходи і має можливість сплачувати аліменти на утримання матері. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06.09.2021 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено до розгляду. 25.11.2021 року представник відповідача через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. В судовому засіданні представник відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживає в селі Мар`янівка, з приводу обставин справи повідомила, що зі слів позивача, їй відомо, що відповідач їй не надає матеріальної допомоги. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, покази свідка, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню із наступних підстав. Спірні правовідносини регулюються положеннями\~Сімейного кодексу України\~в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин. Відповідно до частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Обов`язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків закріплено в статті 51 Конституції України. Частиною 1\~статті 204\~СК України передбачено, що при вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, Судом встановлено, що [PERSON] є рідною дочкою [PERSON] , ще не заперечується сторонами. За довідкою про доходи № 2806726907881817 позивач перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Кіровоградській області (Маловисківський район) і отримує пенсію за віком. Сума пенсії за період з 01.01.2021 року по 31.10.2021 року скаладає 31\~521,70 грн. Крім того, позивач отримує інші доходи: в 2018 році отримала від ТОВ «Агродар-Україна Плюс» кошти в сумі 8 856,63 грн., в 2018 році отримала від ФГ «СВГ-Благород» кошти в сумі 18 000,00 грн., в 2019 році отримала від ФГ «СВГ-Благород» кошти в сумі 10 000,00 грн., в 2019 році отримала від ТОВ «Агродар-Україна Плюс» кошти в сумі 8 867,67 грн., в 2019 році отримала від ФГ «СВГ-Благород» кошти в сумі 3 000,00 грн., в лютому 2020 року отримала благодійну допомогу від ПрАТ «МАР`ЯНІВСЬКЕ» в розмірі 1 000,00 грн., в четвертому кварталі 2020 року позивач отримала дохід від ПрАТ «МАР`ЯНІВСЬКЕ» за надання майна в лізинг в сумі 24 844,72 грн., та за вартість призів в сумі 149,00 грн., в січні 2021 року позивач отримала благодійну допомогу від ПрАТ «МАР`ЯНІВСЬКЕ» в розмірі 1000,00 грн., в 2021 році позивач отримала від ПрАТ «МАР`ЯНІВСЬКЕ» кошти в сумі 17 750,00 грн. та придбала у господарстві 360 кг. пшениці на суму 2 000,00 грн., що підтверджується матеріалами справи. Згідно зі статтею 205 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Зміст понять «непрацездатна особа» і «особа, яка потребує матеріальної допомоги» розкритий законодавцем у статті 75 Сімейного кодексу України. Згідно частини третьої статті 75 Сімейного кодексу України непрацездатною вважається особа, яка досягла пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Відповідно до частини четвертої статті 75 Сімейного кодексу України особа є такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання її майна, інші доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становить: з 1 січня - 1 769 гривень, з 1 липня - 1 854 гривні, з 1 грудня - 1 934 гривні. Таким чином, сума нарахованої позивачу пенсії перевищує суму прожиткового мінімуму на осіб, які втратили працездатність, визначених відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік». Крім того, матеріалами справи підтверджено отримання позивачем доходів від використання її майна, зокрема орендної плати у розмірах, що зазначені вище. Натомість доходи відповідача, згідно даних, що містяться в матеріалах справи, зокрема індивідуальні відомості пенсійного фонду про застраховану особу [PERSON] є меншими ніж у позивача. Частиною 1\~статті 202 СК України\~передбачено, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до\~статті 201 СК України\~визначено обов`язкові умови та підстави покладення на дітей обов`язку утримувати своїх батьків: діти досягли вісімнадцяти років; батьки є непрацездатними за віком або за станом здоров`я; батьки потребують матеріальної допомоги; відсутні обставини для звільнення дітей від обов`язку утримувати своїх батьків. Відповідно до ст.\~46\~Конституції України кожному громадянину України держава має забезпечити рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до ст.\~1\~Закону України\~«Про прожитковий\~мінімум» прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження (ч.3ст. 4 вказаного Закону). Таким чином, моментом виникнення обов`язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не є безумовною підставою для виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. Свідченням такої потреби є отримання матір`ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. Тому при вирішенні спору необхідно враховувати розмір такого державного утримання і ставити його у залежність із прожитковим мінімумом. Також судом встановлено, що у позивача є ще одна повнолітня, працездатна дочка, [PERSON] , [INFO] , до якої позовні вимоги не пред`явлено. Звертаючись до суду з позовом, з урахуванням положень статей 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до частини першої статті 76, статті 89 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно зі статтею 77 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. З огляду на викладене вище, суд вважає, що позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що розмір отримуваної нею пенсії та інших доходів є нижчим за розмір необхідних щомісячних витрат на ліки та харчування. Щодо решти аргументів сторін, суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року). Судові витрати розподіляються у відповідності до частини сьомої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України та компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed