Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

03.11.2022 представник позивача Біленко О. О. звернувся до суду з позовною заявою до Зміївської територіальної громади в особі Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області з наступними вимогами: 1) визнати за [PERSON] право власності, в силу презумпції права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу з померлим [INFO] [PERSON] , на 1/2 частку транспортного засобу - легковий автомобіль "Volkswagen Atlas", код згідно УКТЗЕД 8703249010, колір - синій, дата виготовлення 01.01.2018, ідентифікаційний номер або номер кузова - [NUMBER] , об`єм двигуна 3597 куб.см, який було переміщено через митний кордон України 14.10.2021; 2) визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , на 1/2 частку транспортного засобу - легковий автомобіль "Volkswagen Atlas", код згідно УКТЗЕД 8703249010, колір - синій, дата виготовлення 01.01.2018, ідентифікаційний номер або номер кузова - [NUMBER] , об`єм двигуна 3597 куб. см, який було переміщено через митний кордон України 14.10.2021. На обґрунтування позову представник позивача Біленко О. О. зазначив, що 03.08.2013 [PERSON] , зареєструвала шлюб з [PERSON] . Під час перебування у шлюбі у них народилась дитина - дочка [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] помер. За життя [PERSON] належав транспортний засіб - легковий автомобіль Volkswagen Atlas, код згідно УКТЗЕД 8703249010, колір - синій, дата виготовлення 01.01.2018, ідентифікаційний номер або номер кузова - [NUMBER] , об`єм двигуна 3597 куб. см, який було переміщено через митний кордон України 14.10.2021. Одеська митниця не заперечувала проти реєстрації вказаного транспортного засобу, що був увезений в Україну, в підрозділі МВС України на ім`я [PERSON] . Таким чином, [PERSON] за життя набув права власності на зазначений транспортний засіб - легковий автомобіль Volkswagen Atlas, код згідно УКТЗЕД 8703249010, колір - синій, дата виготовлення 01.01.2018, ідентифікаційний номер або номер кузова - [NUMBER] , об`єм двигуна 3597 куб. см. Померлий [PERSON] , за життя перебуваючи саме у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , набув у власність вказаний вище транспортний засіб. А тому, в силу законодавчо встановленої презумпції спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте під час шлюбу, спірний транспортний засіб належить [PERSON] та [PERSON] у рівних частках по 1/2 частці кожному. Позивач [PERSON] позбавлена можливості оформити право власності у позасудовому порядку, оскільки за життя померлим [PERSON] не було здійснено державну реєстрацію транспортного засобу. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з вимогою про визнання за [PERSON] права приватної власності на 1/2 частку спірного транспортного засобу. Отже, померлому [PERSON] , з урахуванням не спростованої презумпції права спільної сумісної власності подружжя, належала тільки 1/2 частка спірного транспортного засобу. Дочка померлого [PERSON] , [INFO] , є спадкоємцем першої черги після померлого [INFO] [PERSON] згідно ст. 1261 ЦК України. [PERSON] є малолітньою дитиною, а тому вважається такою, що прийняла спадщину в силу ч. 4 ст. 1268 ЦК України. Дочка померлого [PERSON] , [INFO] , єдина спадкоємиця після смерті [PERSON] . Інших спадкоємців, які постійно проживали б разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або звернулися у встановлений законом строк з заявами про прийняття спадщини, немає. [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушної Л. М. із заявою щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Однак, приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушною Л. М. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме: на спірний транспортний засіб, зокрема, у зв`язку з тим, що на виконання вимог п. 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України не надано документів, що посвідчують реєстрацію вказаного автомобіля за померлим [INFO] [PERSON] . Нотаріусом фактично відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із не завершенням процедури реєстрації транспортного засобу спадкодавцем. Таким чином, зважаючи на відмову нотаріуса в оформленні права на спадщину, спадкоємець може захистити своє право та реалізувати його тільки шляхом звернення до суду за захистом своїх спадкових прав. Іншим шляхом, ніж зверненням до суду, спадкоємець не може вирішити питання щодо спадкування майна після смерті [PERSON] . У зв`язку зі смертю спадкодавця здійснити від його імені реєстрацію автомобіля на його ім`я з метою отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є неможливим, що є перешкодою для отримання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину за законом та порушує її майнові права щодо користування та розпорядження майном, у тому числі її права на майно, як дитини, яке має використовуватися в її якнайкращих інтересах. Порушене право малолітньої дитини [PERSON] не може бути відновлено інакше, ніж зверненням до суду. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з позовом про визнання за [PERSON] у порядку спадкування за законом на 1/2 частку спірного транспортного засобу. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 08.11.2022 відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 28.11.2022. 28.11.2022 підготовче засідання не відбулося, у зв`язку з відсутністю електропостачання в приміщенні суду. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 21.12.2022 клопотання представника позивача адвоката Біленка О. О. про витребування доказів задоволено частково, відкладено підготовче засідання та призначено нове підготовче засідання на 26.01.2023. 07.01.2023 від приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушної Л. М. надійшов лист, в якому повідомила, що заяв про прийняття спадщини або про відмову від спадщини після померлого [INFO] [PERSON] , до неї не надходило, спадкова справа не заводилась. 20.01.2023 від представника позивача адвоката Біленка О. О. до суду надійшли заява про проведення підготовчого засідання за відсутності позивача та його представника та клопотання про повторне витребування доказів, а саме: від приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушної Л. М. належним чином завіреної копії матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 25.01.2023 представник відповідача Шатна М. С. подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи за відсутності представника Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області за наявними матеріалами в справі. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 26.01.2023 клопотання представника позивача адвоката Біленка О. О. про витребування доказів задоволено, продовжено строк підготовчого провадження, відкладено підготовче засідання та призначено нове підготовче засідання на 03.03.2023. 27.01.2023 від представника позивача адвоката Біленка О. О. до суду надійшла заява про проведення підготовчого засідання за відсутності позивача та його представника. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 03.03.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.03.2023. 13.03.2023 під час судового засідання представник позивача Біленко О. О. підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Вислухавши пояснення представника позивача Біленко О. О. , дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Спірним є право власності на транспортний засіб - легковий автомобіль "Volkswagen Atlas", код згідно УКТЗЕД 8703249010, колір - синій, дата виготовлення 01.01.2018, ідентифікаційний номер або номер кузова - [NUMBER] , об`єм двигуна 3597 куб. см, який було переміщено через митний кордон України 14.10.2021, на підставі посвідчення про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER] , виданого 14.10.2021 Одеською митницею Державної митної служби України. Згідно вказаного посвідчення у [PERSON] наявні необхідні документи для реєстрації, а саме: Митна декларація серії UA500230/2021/208274 від 14.10.2021 та свідоцтво UAN47936 від 21.07.2021 (а. с. 10, 89-92). Даними свідоцтва про шлюбу Серія [NUMBER] , копії свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , підтверджується, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 03.08.2013, мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] (а. с. 9). Згідно свідоцтву про смерть Серія [NUMBER] , виданому 21.10.2021 Зміївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), [PERSON] помер [INFO] у віці 33 років в м. Зміїв Чугуївського району Харківської області (а. с. 8). З листа приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушної Л. М. № 377/02-17 від 01.11.2022 вбачається, що на звернення [PERSON] стосовно видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , який на день смерті мешкав за адресою: [ADDRESS] , приватний нотаріус повідомила, що документи, які посвідчують реєстрацію вказаного автомобіля за померлим [INFO] [PERSON] , нею не надані, їй необхідно надати документи, що підтверджують факт прийняття нею спадщини після [PERSON] , який помер [INFO] , та документи, що посвідчують реєстрацію автомобіля Volkswagen Atlas, код згідно УКТЗЕД 8703249010, колір - синій, дата виготовлення 01.01.2018, ідентифікаційний номер або номер кузова - [NUMBER] , об`єм двигуна 3597 куб. см, за спадкодавцем, а у разі їх відсутності звернутися до суду для вирішення цього питання (а. с. 11). Згідно довідки Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області № 5343 від 26.10.2021 вбачається, що померлий [INFO] [PERSON] був зареєстрований та проживав станом на 21.10.2021 за адресою: [ADDRESS] , разом з померлим на день його смерті була зареєстрована на підставі даних будинкової книги дочка [PERSON] , [INFO] (а. с. 51). З листа приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушної Л. М. № 1/01-16 від 02.01.2023 вбачається, що заяв про прийняття спадщини або про відмову від спадщини після померлого [INFO] [PERSON] , до неї не надходило, спадкова справа не заводилась (а. с. 56). Згідно Спадкової справи № 5/2023, відкритої після померлого [INFO] [PERSON] , 1988 року народження, та Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 71190648 від 18.01.2023 вбачається, що приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушною Л. М. заведена спадкова справа № 70155482, після померлого [INFO] [PERSON] (а. с. 68, 96-108). Постановою приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушної Л. М. № 34/02-31 від 18.01.2023 відмовлено дружині спадкодавця, [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності у спільному майні подружжя на 1/2 частку автомобіля марки Volkswagen, моделі Atlas, тип легковий, номер шасі (кузова, рама) - [NUMBER] , колір - синій, та відмовлено малолітній дочці [PERSON] , у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку вказаного автомобіля, у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності спадкодавця на вказане майно (а. с. 66-67). Відповідно положень пункту 2 Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України № 1118 від 17.11.2005 зі змінами (далі - Правила), власник транспортного засобу (ТЗ) - громадянин, що відповідно до законів України має право власності на ТЗ, яке підтверджується документально. Документи, що підтверджують право власності на ТЗ: а) придбані (отримані) у громадян чи підприємств - засвідчені нотаріально в країні придбання або в консульських установах чи в посольствах України договори купівлі-продажу, міни чи дарування тощо; б) придбані в підприємств - оформлені на відповідних бланках і завірені печатками цих осіб чи інших організацій та установ оригінали рахунків, чеків, рахунків-фактур, інвойсів, інших документів. У цих документах, крім чеків, згідно з формою відповідного бланка повинні бути зазначені дата продажу, номери шасі (рами), кузова (або ідентифікаційний номер), двигуна ТЗ, його модель і рік виготовлення, а також прізвище, ім`я, по батькові особи, якій продано ТЗ; в) технічні паспорти, технічні талони, сервісні книжки, реєстраційні свідоцтва та інші документи на ТЗ, видані вповноваженими органами країни придбання, із зазначенням власника ТЗ або відміткою про зняття ТЗ з обліку. Посвідчення про реєстрацію ТЗ (далі - Посвідчення) - документ суворої звітності, що видається митним органом власнику ТЗ (уповноваженій особі) для реєстрації цього ТЗ на ім`я особи, зазначеної в цьому документі, у реєстраційних органах у встановлений законодавством строк. Відповідно до п. 4 Правил ТЗ, що переміщуються через митний кордон України громадянами, перебувають під митним контролем: при ввезенні для вільного обігу - з моменту перетину митного кордону України до завершення митного оформлення та видачі Посвідчення. Посвідчення виписується у двох примірниках. Перший примірник разом з документами, що підтверджують право власності на ТЗ або право користування ним (у тому числі з правом розпорядження), реєстраційними й технічними документами, ВМД видається власникові ТЗ для подання до підрозділів МВС України, які відповідно до законодавства України вповноважені здійснювати державну реєстрацію та зняття з обліку ТЗ. Форма Посвідчення наведена в додатку 4 до цих Правил (п. 3.4 Правил). Відповідно до пункту 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1388 від 07.09.1998 зі змінами (далі - Порядок): державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність, для юридичних осіб - організаційно-розпорядчий документ про проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів та видана юридичною особою довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України "Про дорожній рух"). Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлена в установленому порядку, зокрема, митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери. Відповідно до пункту 28 цього Порядку ввезені в Україну транспортні засоби підлягають державній реєстрації на підставі заяв власників і митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронних митних декларацій або виданих митними органами посвідчень про їх реєстрацію в сервісних центрах МВС. Згідно із установленими обставинами справи процедура реєстрації ввезеного на територію України транспортного засобу не завершилась у зв`язку зі смертю одержувача автомобіля, натомість митним органом видано посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів, яке згідно із Порядком є підставою для державної реєстрації транспортного засобу на підставі відповідної заяви. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. ст. 317, 319, 321 ЦК України право власності є непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, спадкодавцю [PERSON] при житті належав спірний транспортний засіб, але за своє життя він не встиг здійснити державну реєстрацію автомобіля. Положеннями статей 60, 61 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже, є обґрунтованою та підлягає задоволенню вимога [PERSON] про визнання за нею права власності на 1/2 частку транспортного засобу - легкового автомобіля "Volkswagen Atlas", код згідно УКТЗЕД 8703249010, колір - синій, дата виготовлення 01.01.2018, ідентифікаційний номер або номер кузова - [NUMBER] , об`єм двигуна 3597 куб.см, який було переміщено через митний кордон України 14.10.2021, який належав їй на праві спільної сумісної власності з [PERSON] . Після визначення часток у спільному майні, що належать [PERSON] та [PERSON] , частка [PERSON] складає 1/2 частку спірного транспортного засобу. Відповідно, після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/2 частка транспортного засобу - легковий автомобіль "Volkswagen Atlas", код згідно УКТЗЕД 8703249010, колір - синій, дата виготовлення 01.01.2018, ідентифікаційний номер або номер кузова - [NUMBER] , об`єм двигуна 3597 куб.см, який було переміщено через митний кордон України 14.10.2021. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідністю зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідністю зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно ч. ч. 2-4 ст. 1273 ЦК України фізична особа, цивільна дієздатність якої обмежена, може відмовитися від прийняття спадщини за згодою піклувальника і органу опіки та піклування. Неповнолітня особа віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років може відмовитися від прийняття спадщини за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальника і органу опіки та піклування. Батьки (усиновлювачі), опікун можуть відмовитися від прийняття спадщини, належної малолітній, недієздатній особі, лише з дозволу органу опіки та піклування. У відповідності з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частинами 1, 2 статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до п. 4.15, 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Таким чином, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. На підставі доказів, досліджених судом, встановлено, що малолітня [PERSON] є спадкоємцем першої черги майна померлого батька [PERSON] , вважається такою, що прийняла спадщину після смерті батька, інших спадкоємців за законом чи за заповітом, які б прийняли спадщину, немає. За таких обставин, позовна заява [PERSON] в частині вимоги про визнання за її дочкою [PERSON] , у порядку спадкування за законом після померлого батька [PERSON] , права власності на 1/2 частку спірного транспортного засобу є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Сторонами вирішено питання щодо розподілу судових витрат у добровільному порядку, тому з урахуванням характеру спірних правовідносин та дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України.

Outcome: approved