Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

01.12.2022 позивач звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області з вищевказаним позовом, який умотивувала тим, що 01.06.2014 вона уклала шлюб з відповідачем, в період якого у них народилося дві доньки: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , які проживають разом із нею. Зазначає, що в жовтні 2022 року через різні характери та погляди на життя, шлюб та сім`ю, вони припинили з відповідачем шлюбні відносини та з тих пір чоловік матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Вказує, що [PERSON] фізично здоровий, працює та має доходи, інші утриманці відсутні. Однак, на даний час відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання малолітніх дітей, а тому вона вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою. Тому просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON] [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частки зі всіх видів його заробітку (доходів) але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 28.12.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. 24.02.2023 в судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася; попередньо, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] також до судового засідання не з`явився; при цьому, 24.02.2023 через канцелярію суду надав заяву, з якої судом убачається, що він позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі, просить розгляд справи проводити у його відсутність. З урахуванням вимог ч.1 ст. 206 ЦПК України, судом установлено, що по справі відсутні підстави для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та надані учасниками справи докази свідчать про те, що визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Тому, суд з урахуванням поданих сторонами письмових заяв (клопотань), дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін та задовольнити позов, виходячи з такого. Судом установлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого 01.06.2014 виконавчим комітетом Жабелівської сільської ради Вінницького району Вінницькій області, актовий запис №01 (а.с.6). У період шлюбу в сторін народилося дві доньки: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , про що свідчать копії свідоцтв про народження, які містяться в матеріалах даної цивільної справи, в яких батьком зазначений [PERSON] , а матір`ю [PERSON] (а.с.7, 8). Діти зареєстровані та проживають разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї №1-356 від 01.12.2022 виданою Комарівським старостинським округом №1 Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області (а.с.9). Застосовуючи норми матеріального і процесуального права суд виходить з наступного. Судом установлено, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо розміру коштів на утримання малолітніх дітей. Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов`язків утримувати дітей, судом не встановлено. Відповідно до частини 1 ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.Відповідно до положень ст.180 Сімейного Кодексу України на батьків покладений обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ч.ч.1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи матеріальне становище дітей, які проживають із позивачем та перебувають на її утриманні; позивача, яка є працездатного віку, також суд враховує матеріальне становище відповідача, який є особою працездатного віку, фізично здоровий, визнав позовні вимоги у повному обсязі, а тому суд вважає, що відповідач має змогу та зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Тому, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню та стягненню з відповідача, на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому, аліменти на дітей необхідно стягувати починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 01.12.2022 і до досягнення дітьми повноліття. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подачу даного позову, тому згідно до ст. 141 ЦПК, він підлягає стягненню в дохід держави з відповідача у розмірі 992,40 гривень. Також, суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved