Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

Кредитна спілка «ЗАРАЗ» звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та просила стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 330 271,36 грн. В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про те, що 17 квітня 2020 року КС "ЗаРаЗ" та [PERSON] уклали кредитний договір № КВ-00061/04-20/0310 відповідно до умов якого позивач зобов`язується надати відповідачеві грошові кошти строком на 12 місяців в сумі 100 000 грн. на цілі не пов`язані з придбанням товарів або послуг для особистих потреб, а відповідач в свою чергу зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 66 % річних, з урахуванням застосування взаємно погодженого сторонами механізму зміни відсоткової ставки, визначеного умовами Договору. Позивач повністю виконав свої зобов`язання перед відповідачем згідно договору, про що свідчить розписка відповідача про видачу коштів. Відповідач, у свою чергу, умови договору не виконує належним чином, не погашає кредит, не сплачує відсотки, в результаті чого станом на 09 липня 2021 року виникла заборгованість в розмірі 330 271,36 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту - 100 000 грн. та заборгованості за відсотками - 230 271,36 грн. У зв`язку із зазначеними обставинами позивач і звернувся до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, щодо ухвалення по справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надіслала. Про причину неявки суд не повідомила, відзив та інші заяви з процесуальних питань від неїдо суду не надходили. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 17 квітня 2020 року КС "ЗаРаЗ" та [PERSON] уклали кредитний договір № КВ-00061/04-20/0310 відповідно до умов якого позивач зобов`язується надати відповідачеві грошові кошти строком на 12 місяців в сумі 100 000 грн. на цілі не пов`язані з придбанням товарів або послуг для особистих потреб, а відповідач в свою чергу зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 66 % річних, з урахуванням застосування взаємно погодженого сторонами механізму зміни відсоткової ставки, визначеного умовами Договору. За загальним правилом ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не повернув позивачу своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування кредитом. Таким чином, у порушення умов кредитного договору та вимог ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконав. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 525 ЦК України, передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 615 цього Кодексу, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За положеннями ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за кредитним договором, заявлена позивачем заборгованість у розмірі 330 271,36 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту - 100 000 грн. та заборгованості за відсотками - 230 271,36 грн. та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На момент розгляду справи відповідач не сплатив зазначену суму заборгованості. Будь-яких доказів, що підтверджують невідповідність розміру заборгованості умовам кредитного договору, суду надано не було. Розрахунок заборгованості відповідачем жодним чином не спростований. Умови договору також не оспорюються. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягнення сплачений судовий збір у розмірі 4 954,07 грн.

Outcome: approved