Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

30\~вересня 2021\~року із\~Центрального районного\~суду м.\~Миколаєва надійшла\~справа за\~позовом [PERSON] ,\~в інтересах\~якої звернулась\~ [PERSON] ,\~до [PERSON] ,\~третя особа\~Служба у\~справах дітей\~Адміністрації Центрального\~району м.\~Миколаєва, про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 08 листопада 2020 року рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва було розірвано. Сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 13 грудня 2019 року №1300 було встановлено участь батька [PERSON] у вихованні малолітньої дитини [PERSON] . Батькові надана можливість спілкування з дитиною щотижня у суботу та неділю з 10:00 до 16:00 год. в присутності матері, будні дні за домовленістю батьків. Відповідачем вказане рішення не виконується, чиниться емоційний та психологічний тиск на неї та дитину. Оскільки він бажає спілкуватися із дитиною на своїй території без участі матері і у той час, коли зручно йому. Вона не має проблем із здоров`ям, має постійне місце роботи, слідкує за здоров`ям дитини, його повноцінним харчуванням. Прихильність сина до неї є більшою, ніж до батька. Батько бере дитину і повертає її знервовану та сумну, останнім часом дитина зовсім не бажає виходити на зустріч з батьком. Дитина має особливості кишково-шлункового тракту від народження та сину необхідно дотримуватись режиму прийому їжі та дієти. Миколаївським центром практичної психології «Карат», до якого вона звернулась 13 січня 2021 року було рекомендовано з метою уникнення тяжких ушкоджень психіки сина перебування дитини з батьком в присутності матері. Вважає, що проживання дитини разом з нею повністю відповідає її інтересам. Ухвалою Южноукраїнського міського\~суду Миколаївської\~області від\~18\~жовтня 2021\~року залучено до участі у розгляді цивільної справи орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради. Ухвалами Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 14 червня 2022 року, та 19 жовтня 2022 року представнику відповідача [PERSON] відмовлено в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились. Від представника позивача надійшла заява, в якій остання позовні вимоги підтримала. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник відповідача напраляла до суду заяву з проханням розглядати справу без їх участі. Представники третіх осіб Служби у справах дітей Адміністрації Центрального району м. Миколаєва, органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Направляли до суду заяву з проханням розглядати справу без їх участі. Дослідивши докази в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] /т. 1 а.с. 9/. Згідно копії довідки станом на 28 грудня 2020 року /т. 1 а.с. 10/ [PERSON] зареєстрований разом із матір`ю в квартирі [ADDRESS] . Згідно копію договору дарування частки у праві власності на квартиру від 10 листопада 2012 року та копії витягу про державну реєстрацію прав /т. 1 а.с. 11-12, 13/ 1/2 частка вказаної квартири належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 13 грудня 2019 року №1300 було визначено участь батька [PERSON] у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , надано можливість спілкування з дитиною щотижня у суботу та неділю з 10:00 до 16:00 год. в присутності матері, будні дні за домовленістю батьків /т. 1 а.с. 14/. Згідно копії довідки КНП «Пологовий будинок №2» [PERSON] дійсно працює в КНП ММР «пологовому будинку [ADDRESS] з 14 вересня 2020 року по теперішній час /т. 1 а.с. 15/, а згідно копії виробничої характеристики [PERSON] характеризується як кваліфікований спеціаліст /т. 1 а.с. 16/. За місцем проживання позивач також характеризується позитивно /т. 1 а.с. 17/. До позову додані копії пояснювальної та заяви [PERSON] щодо невиконання рішення комісії і перешкоджання у спілкуванні з сином /т. 1 а.с. 18-19, 20-21/. Також до позову було додано виписку із медичної картки без вказівки прізвища, та копії антибіотикограм [PERSON] /т. 1 а.с. 22, 23, 24, 25/. Згідно копії довідки 13 січня 2021 року медичним психологом Миколаївського центру практичної психології «Карат» проведено психологічне обстеження [PERSON] , [INFO] , в супроводі матері [PERSON] , та рекомендовано з метою уникнення тяжких ушкоджень психіки сина перебування дитини з батьком в присутності матері. Для матері пройти курс емоційної корекції психіки, для батька звернутися до психолога, психотерапевта, психіатра, проконсультуватись щодо правильного виховання сина /т. 1 а.с. 26/. Судом досліджено два диски із відеозаписами /т. 1 а.с. 32/, на яких мама [PERSON] з сином [PERSON] та [PERSON] приходить погуляти із сином, однак той ховається від батька та не погоджується гуляти з ним. На відео із назвою « [INFO] » на питання матері дитина відповідає, що не піде до батька, бо він поганий, його ображає, б`є, кричить. Відповідно до копії довідки від 01 листопада 2021 року /т. 1 а.с. 120/ син [PERSON] [PERSON] дійсно відвідує дошкільний навчальний заклад № 74 м. Миколаєва з 06 вересня 2021 року по теперішній час. Згідно копії довідки від 10 січня 2022 року [PERSON] страждає на функціональне порушення біліарного тракту. Лактазна недостатність. Йому рекомендовано стіл №5, уникнення вживання лактози, дотримання режиму сну відповідно віку. Результати лабораторних досліджень додаються /т. 1 а.с. 121, 122/. Згідно психолого-педагогічної характеристики на вихованця ДНЗ №74 [PERSON] /т. 1 а.с. 123/, [PERSON] виховує мати, яка приділяє увагу розвитку та вихованню сина, позитивно реагує на рекомендації педагогів закладу по вихованню сина. Відповідно до ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч. 6 - ч. 9 ст. 7 СК України\~жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Статтею 141\~СК України закріплено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини. Положеннями ст.\~157\~СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст.\~153\~СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою. Згідно зі статтею 160\~СК України місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається зі згоди батьків, а по досягненні дитиною 10 років - зі спільної згоди батьків та самої дитини. По досягненні дитиною 14 років, коли батьки проживають окремо, місце проживання визначається дитиною. Відповідно до частини першої статті 161 СК України\~під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. При цьому під забороною розлучення дитини зі своєю матір`ю в контексті Декларації прав дитини необхідно розуміти не обов`язковість спільного проживання матері та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі й матері, прав та інтересів дитини, передбачених цією Декларацією та Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року. В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18, та у постанові Веорховного Суду від12 січня 2022 року у справі № 663/724/19. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесів вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини. Сім`я є цінною для розвитку дитини, і коли вона руйнується, батьки, які почали проживати окремо, мають віднайти способи захистити дитину і забезпечити те, що їй потрібно, щоб дитина зростала у благополучній атмосфері, повноцінно розвивалася та не зазнавала негативного впливу. Ситуація, в якій батьки не в змозі віднайти такі способи за взаємним погодженням, потребує втручання органів державної влади, зокрема суду, з метою забезпечення належних стосунків між дитиною й батьками, які є фундаментальними для благополуччя дитини. Діти потребують уваги, підтримки і любові обох батьків. Діти є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів. Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від\~14 лютого 2022 року у справі №\~761/25544/19 (провадження № 61-20015св21). Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), ЄСПЛ указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі необхідно брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09). При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Така правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року (справа № 402/428/16-ц). В силу свого віку малолітній дитині безумовно потрібна материнська турбота, оскільки між дитиною та матір`ю з самого народження існує тісний зв`язок, розірвання якого може потягти за собою негативні наслідки у фізичному та емоційному розвитку дитини. Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради затверджено висновок органу опіки та піклування Миколаївської міської ради про доцільність визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , із матір`ю [PERSON] , з якими суд погоджується /т.2 а.с.27/. Враховуючи викладене, а також наявність у позивача належних умов для проживання, виховання та забезпечення дитини, прихильність дитини до матері, сталість місця проживання з матір`ю, вік дитини та наявний між сторонами спір щодо визначення проживання дитини, суд приходить до висновку, що залишення проживання дитини з матір`ю відповідатиме найкращим його інтересам, а тому вимоги позивача правомірні, а позов підлягає задоволенню. З урахуванням вищевикладених обставин, виходячи з принципу справедливості та розумності, з максимально можливим урахуванням інтересів малолітньої дитини, суд вважає необхідним позов [PERSON] задовольнити повністю. Суд звертає увагу, що ухвалення такого рішення не може свідчити про позбавлення відповідача [PERSON] можливості здійснення реалізації його прав та обов`язків як батька та участі у вихованні, утриманні сина. Крім того, суд зазначає, що батько дитини не обмежений у належному йому праві на спілкування з сином, турботи щодо дитини та участі у його вихованні і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. На підставі\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 908 грн.

Outcome: approved