Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

Позивач, звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: визнати [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] ; зобов`язати Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації зняти з реєстраційного обліку в квартирі [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги стали вона, позивач, як дочка, та її батько - чоловік померлої - [PERSON] . 21.01.2019 відповідач подав заяву до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Авдієнко О.В. про відмову від спадщини, а [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини. 16.04.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнко О.В. було видане свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] по праву спадкування за законом, після чого була проведена державна реєстрація майна. Згідно Витягу з реєстру територіальної громади міста Києва в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: позивач по справі - [PERSON] , [INFO] , відповідач по справі - [PERSON] , [INFO] . Однак, [PERSON] не проживає в житловому приміщенні понад один рік без поважних причин, а саме ще до смерті дружини (матері позивача) він переїхав жити до іншого невідомого позивачеві місця, створивши там нову родину і постійно з того часу там мешкає. Відповідач не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою він не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні позивач, ні інші члени сім`ї, відповідачу не чинили. Факт реєстрації відповідача порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, він позбавлений можливості на власний розсуд розпоряджатися своєю власністю, що грубо порушує його право, закріплене законодавцем України. Позивач вважає, що [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] у зв`язку з тривалою, понад один рік без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації, крім того не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат по його утриманню житлового приміщення, а тому позивач, як власник житла вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою, оскільки відповідач створює перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26.10.2022 відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін, яким роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Копію вказаної ухвали з копією позовної заяви та доданими до неї документами, відповідач не отримав, конверт повернувся до суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Представник позивача копію ухвали суду отримав 04.11.2022, третя особа - 28.11.2022. 15.12.2022 до суду від третьої особи надійшли письмові пояснення н позов. Відповідач не використав право на подання відзиву, позивачем додаткових заяв подано не було. Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідач, [PERSON] , є чоловіком померлої [INFO] [PERSON] , та 21.01.2019 подав заяву про відмову від прийняття спадщини. В квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивач та відповідач. Як вбачається зі змісту Акту складеного мешканцями квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] від 14.09.2022, [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] з 2017 року по теперішній час. Нормами ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні; право приватної власності є непорушним. За ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. За змістом ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. За нормою ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин, коли права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, суд доходить висновку, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень його прав власника житлового приміщення, в даному випадку шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою. Щодо позовної вимоги про зняття відповідача з реєстрації суд дійшов наступного. Порядок зняття з реєстраційного обліку визначений Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статей 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; статті 405 ЦК України). При визнанні судом осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, юридичним наслідком є зняття таких осіб з реєстраційного обліку за адресою зазначеного житла. Правову позицію з цього питання з аналогічними висновками висловлено Верховним Судом у Постанові від 06.02.2019 у справі № 465/2559/14-ц, яка в силу Закону є обов`язковою до застосування цій справі, оскільки мають місце аналогічні по своїй суті фактичні обставини справи та відповідно правовідносини. Таким чином підстав для задоволення позовних вимог в частині зняття відповідача з реєстраційного обліку за адресою квартири [ADDRESS] , судом не встановлено, оскільки порядок зняття з реєстрації визначений законом. Крім того, такі вимоги позивачем пред`явлено до третьої особи, що не відповідає вимогам процесуального закону. Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд доходить висновку про часткове задоволення позову. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 992,40 грн, який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом. Враховуючи наведене та

Outcome: partial