Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в провадженні Південного відділу державної виконавчої служби міста Кам?янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області знаходиться виконавче провадження про стягнення з нього на користь відповідача аліменти на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 08.12.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Водночас в провадженні Південного відділу державної виконавчої служби міста Кам?янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області знаходиться виконавче провадження про стягнення з позивача на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 29.07.2022 року і до досягнення дитиною повноліття та виконавче провадження про стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі його доходів до досягнення дитиною, [PERSON] , [INFO] , трьох років. Позивач вважає, що його сімейний і матеріальний стан змінився у зв?язку зі стягненням аліментів на іншу дитину та дружину, а тому просив суд зменшити розмір аліментів на дитину, які стягуються на користь відповідача з 1/4 частину на 1/6 частину його заробітку (доходу). У судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Третя особа про день час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії виконавчого листа Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 04.01.2018 року у справі № 207/3522/17 стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки, [PERSON] , у розмірі 1/4 частини заробітку. Відповідно до судового наказу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 02.08.2022 року № 207/1995/22 з [PERSON] також стягнуто аліменти на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] . Також згідно з виконавчим листом Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська у справі № 207/1997/22 з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дружини, [PERSON] , у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями Сімейного кодексу України. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 141 СК України, встановлює рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки за відповідними судовим рішеннями він сплачує аліменти на іншу дитину та на дружину до досягнення дитиною трирічного віку. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до положень ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи те, що підставами позову [PERSON] вказано стягнення з нього аліментів на іншу дитину, [PERSON] , 2021 року народження, та його дружину, [PERSON] , до досягнення дитиною трирічного віку, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову. Позивач не підтвердив належними та допустимими доказами те, що він дійсно сплачує ці аліменти на користь [PERSON] . Відповідний судовий наказ та виконавчий лист лише підтверджують факт обов?язку позивача сплачувати такі аліменти, проте не є доказом добровільного або ж примусового виконання цих судових рішень позивачем. Окрім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Слід звернути увагу, що на утримання доньки [PERSON] з позивача згідно з судовим наказом стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку, власне як і на утримання доньки [PERSON] . З урахуванням чого, суд вважає, що відсутні підстави для зменшення розміру аліментів на дитину. Під час розгляду справи судом першої інстанції враховано правові висновки, які викладені в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20), від 28.05.2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З огляду на викладене, у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. Судові витрати віднести на рахунок позивача у зв`язку із відмовою у задоволенні позову відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed