Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

18.09.2020 року позивач [PERSON] звернувся через засоби поштового зв`язку до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ТОВ «Дніпроагроальянс» про визнання договору оренди недійсними, витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння та користування. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником земельної ділянки, площею 8,54 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 1224855600:01:001:0201, яка знаходиться в адміністративних межах Роздорської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області. 01 лютого 2008 року між [PERSON] та ТОВ «Дніпроагроальянс», в особі [PERSON] , був укладений договір оренди вказаної земельної ділянки, терміном дії на п`ять років. Відповідач ТОВ «Дніпроагроальянс» шахрайським способом заволодів правовстановлюючими документами позивача на землю, а саме Державним актом, виданим на ім`я [PERSON] 15.02.2002 року Роздорською селищною радою Синельниківського району Дніпропетровської області. Після закінчення терміну дії договору, відповідач продовжує незаконно користуватися належною [PERSON] на праві власності земельною ділянкою, в зв`язку із чим він звернувся до Синельниківської місцевої прокуратури Дніпропетровської області із заявою про злочини, передбачені ст. ст. 190, 357 КК України. Синельниківським ВП ГУНП в Дніпропетровській області встановлено, що в діях ТОВ «Дніпроагроальянс» відсутній склад кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 190, 357 КК України. У висновку Синельниківським ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 20 січня 2020 року є посилання на договір оренди земельної ділянки від 01.02.2008 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «Дніпроагроальянс» строком на п`ять років та на договір про внесення змін та доповнень до договору оренди земельної ділянки від 26.05.2008 року №040813102042. [PERSON] , після отримання висновку від 20.01.2020 року Синельниківського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області, та внаслідок ознайомлення у лютому 2020 року з матеріалами заяви, дізнався про наявність документу Договору про внесення змін та доповнень до договору оренди земельної ділянки №040813102042 від 26.05.2008 року, зі строком дії на 49 років, який нібито укладений між [PERSON] та ТОВ «Дніпроагроальянс», але підпис орендодавця не є підписом [PERSON] . Позивач вважає Договір про внесення змін та доповнень до договору оренди земельної ділянки №040813102042 від 26.05.2008 року недійсним, оскільки він його не підписував, і відповідно не мав волевиявлення на його укладення, в зв`язку із чим, посилаючись на ст. ст. 2, 6, 16 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 78, 93, 125 Земельного кодексу України, ст. ст.202, 203, 215, 210, 387, 626, 627, 638, 792 ЦК України, просить суд визнати недійсним Договір про внесення змін та доповнень до договору оренди земельної ділянки №040813102042 від 26.05.2008 року, укладеного 01 лютого 2008 року між [PERSON] та ТОВ «Дніпроагроальянс», в особі Астіона В.М., щодо оренди земельної ділянки, площею 8,54 га за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1224855600:01:001:0201, яка знаходиться в адміністративних межах Роздорської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області; вирішити питання про розподіл судових витрат. У відкритому судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] , підтримали позовні вимог та просили вирішити питання про розподіл судових витрат. Представник відповідача у судове засідання не з`явився. В матеріалах справи знаходиться заява адвоката Кравцова О.В., в якій вказано, що позивач 01.02.2008 року уклав з ТОВ «Дніпроагроальянс» договір оренди земельної ділянки строком на 5 років, що [PERSON] достеменно відомо, і що строк дії договору оренди земельної ділянки мав скінчитися у 2013 році, після чого він і мав право на витребування належної йому земельної ділянки. Тобто, строк позовної давності розпочав свій відлік з 2013 року, з моменту коли позивач мав можливість дізнатися про начебто порушене право, і сплив у 2016 році. Відтак, твердження [PERSON] , що йому стало відомо про договір, яким внесено зміни до договору оренди земельної ділянки лише у 2020 році (після отримання відповідей від правоохоронних органів), не змінює початку перебігу строку позовної давності (а.с.53). Суд, заслухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, встановив наступне. [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 8,540 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Роздорської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю Серії ІV-ДП № 051892 від 15 лютого 2002 року (кадастровий номер 1224855600:01:001:0201) (а.с.13, 14). 01 лютого 2008 року між [PERSON] та ТОВ «Дніпроагроальянс» в письмовій формі укладено договір оренди земельної ділянки, згідно якого орендодавець-власник [PERSON] передав орендарю ТОВ «Дніпроагроальянс» в строкове платне володіння і користування вищевказану земельну ділянку строком на 5 років (а.с.23-26). Договір пройшов відповідну державну реєстрацію та є зареєстрованим у книзі реєстрації договорів оренди в Синельниківському відділі ДРФ Центру ДЗК за №040813102042 від 26 травня 2008 року, про що зроблено відповідний запис в договорі (а.с.26). Передачу та приймання земельної частки (паю), якою користується відповідач ТОВ «Дніпроагроальянс» здійснено на підставі відповідного акту від 08 лютого 2008 року, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.27, 28). Внаслідок тривалого неповернення позивачу-орендодавцю відповідачем-орендарем належної [PERSON] земельної ділянки, останній звернувся із заявою про злочин за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 190, 357 КК України. Під час розгляду справи судом витребувано від Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області матеріали звернення [PERSON] , за його заявою від 02.01.2020 року (ЄО №78), про результати розгляду якої [PERSON] повідомлено вказаним відділом поліції 22 січня 2020 року за вихідним номером 52/13-497. Дані матеріали містять також копію договору про внесення змін та доповнень до договору оренди земельної ділянки №040813102042 від 26 травня 2008 року, яким, крім іншого, продовжено дію останнього на термін 49 років. Договір про внесення змін та доповнень укладено за підписом сторін, тобто позивача [PERSON] та відповідача ТОВ «Дніпроагроальянс», але без зазначення дати його укладення, є зареєстрованим у книзі реєстрації договорів оренди у відділі Держкомзему у Синельниківському районі за №122485564000097 від 30 грудня 2012 року, що також підтверджено 08.06.2021 року листом відділу у Синельниківському районі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області (а.с.113). Однак, за результатом проведеної у справі судової почеркознавчої експертизи від 15.06.2022 року, надано висновок експерта №1244-22 про те, що підпис від імені [PERSON] в графі «Орендодавець» договору про внесення змін та доповнень до договору оренди земельної ділянки №040813102042 від 26 травня 2008 року, укладеного між орендодавцем [PERSON] та орендарем ТОВ «Дніпроагроальянс», в особі директора Астіона Є.М., виконаний не [PERSON] , а іншою особою з наслідуванням його справжньому підпису (а.с. 169-176). Згідно із ч.1 ст.202 ЦК правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (ч.4 цієї ж статті). У ст.203 ЦК визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно із ч.2 ст.207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.4 ст.263 Цивільного процесуального кодексу при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах ВС. У постанові колегії суддів другої судової палати КЦС від 22.01.2020 року у справі №674/461/16-ц зроблено висновок, що «підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника(-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документа, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами». Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч.1 ст.14 закону «Про оренду землі» договір оренди землі укладається в письмовій формі. Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач [PERSON] договору про внесення змін та доповнень до договору оренди земельної ділянки №040813102042 від 26 травня 2008 року, не підписував, відповідно, істотних умов цього договору не погоджував, що свідчить про відсутність у [PERSON] волевиявлення на укладення спірного договору про внесення змін та доповнень. Разом з тим у постанові від 16.06.2020 року у справі №145/2047/16-ц Велика палата ВС зазначила: «Якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. Відповідно до ст.204 ЦК правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує ч.ч.2,3 ст. 215 ЦК, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. Разом з тим ВП ВС констатує, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення». Згідно з ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і по захист яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права. Враховуючи наведене, спірний договір про внесення змін та доповнень до договору оренди земельної ділянки від 01 лютого 2008 року, зареєстрований 26 травня 2008 року, є неукладеним, тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити саме з підстав обрання позивачем неефективного способу захисту, оскільки неможливо визнати неукладений правочин недійсним. При цьому, суд зазначає про те, що позивач не позбавлений права вимоги про усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом пред`явлення вимоги про повернення земельної ділянки або скасування запису про державну реєстрацію речового права. У даній справі позивачем [PERSON] заявлено вимогу про повернення належної йому на праві приватної власності земельної частки (паю), площею 8,54 га (кадастровий номер 1224855600:01:001:0201). Суд відхиляє заяву представника ТОВ Дніпроагроальянс» Кравцова О.В. про порушення [PERSON] в цій частині вимог трирічного строку позовної давності, визначеного ст.257 ЦК України? оскільки негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок (постанова ВП ВС від 4.07.2018 у справі №653/1096/16-ц, п.96). Таким чином, з огляду на вищевикладені обставини справи, суд приходить до висновку про доцільність часткового задоволення позову [PERSON] . Судові витрати підлягають розподілу на підстав ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial