Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулися в суд з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер батько позивачок - [PERSON] , який проживав один в с. Кудобинці Тернопільського району. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася з відповідної частини квартири [ADDRESS] , житлового будинку [ADDRESS] та ряду земельних ділянок. 17 січня 2023 року [PERSON] , випадково знайшла в будинку, де проживав спадкодавець, заповіт складений ним 01 грудня 2011 року, яким він заповів сестрі позивачки [PERSON] належну їй на праві власності частину квартири [ADDRESS] , а все інше майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося - в рівних частках [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) позивачки є спадкоємцями за заповітом вищевказаного майна [PERSON] . Відповідач по справі [PERSON] - мати позивачок та дружина померлого [PERSON] , являється спадкоємцем першої черги за законом згідно ст. 1261 ЦК України. Однак, через необізнаність про існування заповіту [PERSON] та [PERSON] не змогли у встановлений строк подати заяви за місцем відкриття спадщини в нотаріальну контору про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] . Після звернення позивачок 24 січня 2023 року в Тернопільську районну державну нотаріальну для оформлення спадщини за заповітом, їм було роз`яснено, що ними пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини (пропущений строк, з врахування зупинення перебігу строку для прийняття спадщини не більш як на 4 місяці на час дії воєнного стану в Україні, складає лише 11 днів). [PERSON] та [PERSON] зазначають, що при житті батько ніколи не повідомляв їм, що склав заповіт. [PERSON] взагалі тривалий час проживає за кордоном, в зв`язку з чим рідко бачилася та спілкувалася з батьком. Відтак, враховуючи вищевикладене [PERSON] та [PERSON] , просять визначити їм, кожній окремо, додатковий строк - два місяці з дня набрання рішенням законної сили, для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 січня 2023 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Представник позивачок [PERSON] , [PERSON] , адвокат Семененко С. М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву в якій просила розгляд справи № 607/1823/23 за позовом[PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , проводити без її участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить ухвалити рішення про задоволення позову. Частини 1, 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначають, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За змістом ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне. [INFO] у віці 80 років помер [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 14 березня 2022 року Зборівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івно-Франківськ). 16 квітня 1972 року [PERSON] одружився з [PERSON] про що Гукалівською сільською радою Зборівського району Тернопільської області зроблено відповідний запис за № 3, що слідує із свідоцтва про одруження серія [NUMBER] від 16 квітня 1972 року. Після реєстрації одруження дружині присвоєно прізвище [PERSON] . В даному шлюбі народилися діти: [PERSON] , [INFO] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 23 лютого 1973 року міським бюро ЗАГС м. Тернопіль; [PERSON] , [INFO] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 02 липня 1975 року міським відділом ЗАГС м. Тернопіль. [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] до 31 грудня 1997 року, реєстрацію якого розірвано відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради та складено про це запис №886, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] . 17 січня 2018 року [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] про що 17 січня 2018 року складено актовий запис № 08 Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області та видано свідоцтво про зміну імені серія [NUMBER] . 01 грудня 2011 року [PERSON] склав заповіт, яким на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: належну йому на праві власності частину квартири [ADDRESS] заповів [PERSON] , [INFO] ; все інше майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, а також все те майно, яке буде належати йому на день смерті і на яке він за законом матиме право заповів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в рівних частках кожній. Заповіт посвідчено Нечай Л. С. , державним нотаріусом Другої тернопільської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 1 - 1463. За життя спадкодавцю належало наступне майно: житловий будинок [ADDRESS] , що вбачається із свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок; 1/3 частини квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 10 січня 2005 року, яке видано Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації; земельна ділянка площею 0,250 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ № 071958. За змістом довідки № 28 від 20 січня 2023 року, виданої Млиновецьким старостинським округом Зборівської міської ради, [PERSON] був зареєстрований і проживав до дня смерті один по [ADDRESS] , який помер [INFO] . Позивачки [PERSON] та [PERSON] усно зверталися до Тернопільської районної нотаріальної контори відносно спадкування майна після померлого [INFO] [PERSON] . На такі звернення їм була надана відповідь, оформлена листами № 110/02-14 та № 111/02-14, де спадкоємцям роз`яснено зміст статей 1269, 1270, 1272 ЦК України та те, що вони вважаються такими, що спадщину не прийняли, а тому для продовження строку для прийняття спадщини рекомендовано звернутися до суду. На запит суду в межах розгляду справи № 607/1823/23 Тернопільська районна державна нотаріальна контора повідомила, що згідно Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 71620802 від 27 лютого 2023 року дані про спадкову справу після гр. [PERSON] , померлого [INFO] , у даному реєстрі відсутні. Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд дійшов до висновку, що до виниклих правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права. Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача. Призначення спадкоємцем є правом заповідача, визначеним частиною першою статті 1235 ЦК України. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц, від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20, від 03 березня 2020 року у справі № 145/148/20. Верховний Суд у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 підтвердив та конкретизував в контексті заповіту правовий висновок Верховного Суду України, зроблений у справі № 6-1320цс17 (постанова від 23 серпня 2017 року), щодо частини третьої статті 1272 ЦК України, який передбачає, що правила цієї правової норми про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Необізнаність особи про існування заповіту, за умови встановлення судом цього факту, є критерієм для застосування частини третьої статті 1272 ЦК України. Також до виниклих між сторонами правовідносин підлягає застосуванню правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 29 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, де зазначено, що виходячи з встановлених належним чином обставин цієї справи, - об`єктивна необізнаність про існування заповіту, яка належним чином встановлена та не спростована, є підставою для визнання судом поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. У постанові від 06 жовтня 2022 року (справа № 309/2047/20) Верховний Суд підтримав вищенаведену позицію та наголосив на тому, що факт наявності копії заповіту, зробленої з його оригіналу, а не дублікату, може бути підставою для сумнівів у тому, що позивач не знав про заповіт, але в силу вимог глави 5 ЦПК України цей сумнів сам по собі не доводить відповідний факт та може бути підставою для відповідного припущення, яке як доказ відповідно до умов частини шостої статті 81 ЦПК України не може бути застосоване. Судами попередніх інстанцій не встановлені обставини, які б однозначно спростували твердження позивача, що він знайшов копію зазначеного заповіту у 2020 році після відповідного звернення до нього нотаріуса. Необізнаність позивачок [PERSON] та [PERSON] про існування заповіту, складеного спадкодавцем [PERSON] до 17 січня 2023 року судом встановлена в ході розгляду виниклого спору та стороною відповідача не спростована. Відповідачка [PERSON] визнає позовні вимоги. Інших спадкоємців, які б спадкували майно після смерті [PERSON] немає, що слідує з Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 71620802 від 27 лютого 2023 року. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, що вказує на відсутність у нотаріуса обов`язку перевірити наявність заповіту спадкодавця та вжити заходів щодо повідомлення спадкоємців за заповітом про його існування. Отож, в ході розгляду справи судом встановлено, що позивачі є спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , однак пропустили встановлений законом строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки на момент смерті із спадкодавцем не проживали та не були обізнані про складений на їх користь заповіт. Про існування заповіту [PERSON] , [PERSON] дізналися 17 січня 2023 року, тобто вже після спливу шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини, а тому просять суд визначити їм додатковий строк. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи те, що в законі не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини і їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку, виходячи з конкретних обставин справи та характеру взаємовідносин сторін, суд доходить до переконання, що позивачки з поважних причин пропустили строк для подання заяви про прийняття спадщини. За таких обставин, позов [PERSON] та [PERSON] підлягає до задоволення, шляхом визначення позивачкам, кожній окремо, додаткового строку у два місяці, перебіг якого починається з моменту набрання рішенням суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: approved