Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду, через свого представника адвоката Онопко В.С., з позовною заявою до Харківської міської ради, в якій просить визнати за [PERSON] право власності на транспортний засіб - легковий автомобіль марки SUBARU, модель LEGACY, тип двигуна бензиновий, об`єм двигуна 2498 см3, ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , календарний рік випуску (виготовлення)-2017, модельний рік-2018, в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову позивач зазначив, [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на рухоме та нерухоме майно. Ще при житті [PERSON] 10 січня 2020 року на території США набула права на автомобіль марки SUBARU, модель LEGACY, тип двигуна бензиновий, об`єм двигуна 2498 см3, ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , календарний рік випуску (виготовлення)-2017, модельний рік-2018. 24 листопада 2020 року [PERSON] ввезла вищевказаний автомобіль на територію України. Відповідно до посвідчення про реєстрацію транспортного засобу, серії [NUMBER] від 25.11.2020, виданому Одеською митницею Державної митної служби України, Одеська митниця не заперечує проти реєстрації в підрозділі МВС України, який відповідно до законодавства України вповноважений здійснювати державну реєстрацію та зняття з обліку ТЗ, зазначеного в цьому Посвідченні ТЗ на ім?я [PERSON] . Крім того, під час митного оформлення автомобіля, [PERSON] було оформлено вантажну митну декларацію типу ІМ40АА №UA500030/2020/531794 від 25.11.2020. На момент придбання транспортний засіб перебував у несправному стані, у зв?язку з чим неможливо було здійснити реєстрацію транспортного засобу в порядку та строки, передбачені законодавством. До смерті [PERSON] не встигла здійснити реєстраційні дії щодо поставки на облік автомобіля з видачею їй свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та державних номерних знаків. До спадкоємців [PERSON] першої черги за законом належать син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.09.1976. Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Шахматової І.В. від 07.12.2021 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , оскільки ним не надано документів, що підтверджують право власності на автомобіль. Ухвалою судді Київського районного суду м.Харкова Колесник С.А. від 19 жовтня 2022 року позовну заяву передано за підсудністю до Дзержинського районного суду м.Харкова. 10 листопада 2022 року справа надійшла до Дзержинського районного суду м.Харкова та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.11.2022 надійшла у провадження судді Теслікової І.І. Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова Теслікової І.І. від 14 листопада 2022 року прийнято до розгляду та\~відкрито провадження\~у справі\~за позовною\~заявою в порядку загального позовного провадження. Запропоновано позивачу та відповідачу скористатися вимогами ст. 178-180, 193 ЦПК України. Ухвалою суду від 08 грудня 2022 року клопотання представника позивача [PERSON] \~ адвоката\~Онопко В.С. про витребування доказів задовольнено. Витребувано у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Шахматової Ірини Вікторівни належним чином посвідчену копію спадкової справи після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 17 січня 2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду\~від 23\~лютого 2023\~року в задоволенні клопотання\~представника відповідача Харківської міської ради про поновлення пропущеного строку для подання відзиву відмовлено. 29 грудня 2022 року на адресу суду надійшли належним чином засвідчені копії спадкової справи, витребувані ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 08 грудня 2022 року. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про проведення судового засідання за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Третя особа у судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до копії свідоцтва про смерть, [INFO] настала смерть [PERSON] , [INFO] , яка настала у віці сімдесяти років, про що Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) складено відповідний актовий запис №11312 та видано свідоцтво про смерть, серії [NUMBER] . Як вбачається із копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , у спадкодавця та [PERSON] , [INFO] нарадівся син [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис №9539 та видано свідоцтво про народження. 10 січня 2020 року [PERSON] на території США набула право власності на автомобіль марки SUBARU, модель LEGACY, тип двигуна бензиновий, об`єм двигуна 2498 см3, ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , календарний рік випуску (виготовлення)-2017, модельний рік-2018, на підтвердження чого, позивач надав копії товарного чека/свідоцтва про передачу права власності від 16.09.2020 № [NUMBER] та рахунком-фактури №384 від 10.01.2020. 24 листопада 2020 року [PERSON] ввезла автомобіль на територію України, на підтвердження чого позивач надав копією видаткового ордера № 154327/1 від 24.11.2020 та копією посвідчення про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER] від 25.11.2020. Відповідно до копії посвідчення про реєстрацію транспортного засобу, серії [NUMBER] , виданому Одеською митницею Державної митної служби України, Одеська митниця не заперечує проти реєстрації в підрозділі МВС України, який відповідно до законодавства України вповноважений здійснювати державну реєстрацію та зняття з обліку ТЗ, зазначеного в цьому Посвідченні ТЗ на ім`я [PERSON] . Крім того, під час митного оформлення Автомобіля, [PERSON] було оформлено митну декларацію типу ІМ40АА № UА 500030/2020/531794 від 25.11.2020. Стаття\~15 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша\~статті 4 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до статті 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно принципу диспозитивності, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша\~статті 13 Цивільного процесуального кодексу України). Конституцією України\~(статтею 41) та статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~закріплений принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частина перша статті 316 Цивільного кодексу України передбачає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності з положеннями статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. За змістом статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом. З змістом статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.\~Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 року\~№ 1371),\~встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків. У відповідності до пункту 8 даного Порядку, документом, що підтверджує правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлена в установленому порядку\~митна декларація\~на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери. Відповідно до частини першої-другої статті 34 Закону України «Про дорожній рух», державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, а також відсутності будь-яких обтяжень, у тому числі за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.\~Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників. Згідно пункту 7 Порядку від 07 вересня 1998 року № 1388, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). У разі припинення або скасування воєнного стану на всій території України або в окремих її місцевостях власники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом дев`яноста днів.\~Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають вимогам, установленим МВС, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється. Таким чином, посвідчення про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER] від 25.11.2020 та митна декларація типу ІМ40АА № UА 50030/2020/531794 від 25.11.2020, є підставою для реєстрації права власності на Автомобіль за [PERSON] на території України Отже, спірні правовідносини виникли у зв`язку із тим, що [PERSON] померла, не встигнувши за життя зареєструвати в Україні автомобіль на своє ім`я. Обставин, які б вказували, що [PERSON] заволодівла автомобілем неправомірно, або на вказане майно, крім позивачів, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, судом не встановлено. Касаційний Цивільний суд у складі Верховного Суду в своїй постанові від 16 грудня 2020 у справі № 278/3640/18 дійшов висновку, що видане за результатами проведення реєстраційних дій свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу лише підтверджує проведення реєстраційної процедури та внесення до Єдиного державного реєстру МВС відомостей про транспортний засіб і його власника, проте як самостійний документ право власності у особи не породжує. Наслідком порушення Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших, прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07 вересня 1998 року, є покладення та порушників відповідальності, встановленої законом (пункт 5), а не позбавлення права власності на придбаний особою транспортний засіб. 05 грудня 2021 року позивач звернувся до третьої особи із заявою про прийняття спадщини за законом на двокімнатну квартиру [ADDRESS] та автомобіль SUBARU LEGACY 2017 року випуску, номер кузова [NUMBER] , після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . До спадкоємців [PERSON] першої черги за законом належать [PERSON] як син, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Позивач є єдиним спадкоємцем майна померлої матері, згідно ст. 1263 Цивільного кодексу України. Згідно свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 07.12.2021 [PERSON] набув право власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS] . Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Шахматової І.В. від 07.12.2021 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на автомобіль\~марки SUBARU, модель LEGACY 2018 року випуску, номер кузову [NUMBER] , який був ввезений з-за кордону на ім`я [PERSON] , яка померла [INFO] . Правовою підставою для відмови було посилання третьої особи на п. 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, відповідно до якого, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Зважаючи на вимоги\~ст.1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1ст. 1220\~ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1ст. 1221\~ЦК України). Статтею 1223 ЦК України\~передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1268 ЦК України\~визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Слід зазначити, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки, позивач є спадкоємцем за законом, але не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, через відмову нотаріуса у видачі свідоцтва та відсутністю правовстановлюючих документів. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved