Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання з [PERSON] на час його смерті [INFO] по [ADDRESS] . В обґрунтування заяви зазначає, що згідно договору дарування від 20 травня 1997 року [PERSON] належав житловий будинок по [ADDRESS] в якому він був зареєстрований. Проте більше двадцяти п`яти років з [PERSON] проживали в квартирі [ADDRESS] , яка належала заявниці. В цій квартирі [PERSON] проживав без реєстрації. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно. До кола спадкоємців першої черги належить заявниця та їх донька [PERSON] . Звернувшись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини їй було відмовлено у прийнятті такої заяви, оскільки строк, визначений законом, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті чоловіка, пропущений. Вважає, що такий строк нею не пропущений, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою [ADDRESS] а тому в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину. Просить встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] з [PERSON] на час його смерті [INFO] по [ADDRESS] . В суді заявник заяву підтримала, просить задовольнити. В судове засідання заінтересована особа не з`явилася, повідомлена своєчасно та належним чином судовою повісткою, подала заяву про слухання справи у її відсутності, не заперечує проти задоволення заяви. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності заінтересованої особи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши заявника, свідків, дослідивши матеріали справи в повному обсязі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 18.12.2021 р. Заявниця є дружиною [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] від 05.01.1998 р. Заінтересована особа є донькою спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 2 листопада 1981 р. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно: житловий будинок по [ADDRESS] (право власності на домоволодіння посвідчено договором дарування Серія ААІ №971267 від 20.05.1997 р.). Звернувшись до приватного нотаріуса Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Рудяк Т.В. із заявою про прийняття спадщини, заявниця отримала відмову, так як пропустила шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті чоловіка та їй роз`яснено порядок вирішення даного питання в суді, що підтверджується листом № 13/01-16 від 07.02.2023 р. Заявниця вважає, що вона прийняла спадщину в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України. За приписами ст. 1216, ст. 1220 ч.ч. 1, 2, ст. 1222, ст. 1223 ч.ч. 2, 3, ст.ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) відфізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця; у разі відсутності заповіту спадкування здійснюється за законом, при цьому, діти спадкодавця належать до першої черги за законом. Здійснюючи своє право на спадкування, спадкоємець за законом:має право прийняти спадщину або не прийняти її (ст. 1268 ч. 1 ЦК України); спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї (ст. 1268 ч. 3 ЦК України); незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ст. 1268 ч. 5 ЦК України); спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ст. 1269 ч. 1 ЦК України); для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ч. 1 ЦК України);якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняттяспадщини, вінвважається таким, що не прийнявїї (ст. 1272 ч. 1 ЦК України). За приписом статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Пунктом 23 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено , якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Місце реєстрації [PERSON] : [ADDRESS] . [PERSON] разом із заявницею в 2010 році переїхали на постійне місце проживання за адресою: [ADDRESS] , проживали за цією адресою постійно до дня смерті [PERSON] [INFO] , що підтверджується довідкою ОСББ «Пушкінська-38» №427 від 26.01.2023 р., актом перевірки паспортного режиму № [NUMBER] від 26.01.2023 р., показами свідків [PERSON] , [PERSON] . В суді свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] проживали в квартирі [ADDRESS] як одна сім`я, разом харчувались, піклувались один про одного. [PERSON] останні два роки свого життя перебував в безпорадному стані, заявниця доглядала за ним, лікувала. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Частинами 2 та 6 ст. 29 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання спадкодавця за місцем проживання заявника не може бути доказом того, що вона не проживала зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Згідно із ч.1ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 1 ст.1221 ЦК України . За змістом пп. 3.21, 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 № 296/5 (в редакції чинній на час відкриття спадщини), спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що з прийняттям спадщини пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно). Прийняття спадщини залежить виключно від волі спадкоємця; не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або не настання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться. Прийняття спадщини обумовлюється постійним спільним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Чиним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Заявник від прийняття спадщини не відмовлялася. Після смерті [PERSON] спадкова права не відкривалася, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №71392049 від 07.02.2023 р. Заінтересована особа [PERSON] яка є донькою заявниці та померлого [PERSON] визнає факт постійного проживання заявниці із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Встановлення даного факту заявнику необхідно для прийняття спадщини після смерті чоловіка. Виходячи з наведеного, суд вважає, що факт постійного проживання [PERSON] на час його смерті [INFO] по [ADDRESS] з дружиною [PERSON] , [INFO] доведеним, тому заяву слід задовольнити.

Outcome: approved