Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що [INFO] помер його рідний дід [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок на праві особистої приватної власності належав [PERSON] . На момент смерті останній був зареєстрований та проживав у вказаному житловому будинку. Разом з ним на день смерті проживали і були зареєстровані дочка [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою Васьковицького старостинського округу виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області. [PERSON] та [PERSON] на даний момент є померлими, що підтверджується свідоцтвами про смерть, які додані до позовної заяви. За життя спадкодавцем право власності на житловий будинок належним чином оформлено не було. Тому вказане нерухоме майно слід вважати новоствореним. 10.08.2022 року він звернувся до Коростенської районної державної нотаріальної контори Центрально-західного міжрегіонального управління юстиції (м.Хмельницький) Міністерства юстиції України. Листом Коростенської районної державної нотаріальної контори Центрально-західного міжрегіонального управління юстиції (м.Хмельницький) №294/02-14 від 10.08.2022 року йому було повідомлено про наступне: В Коростенській державній нотаріальній конторі після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на підставі заяви дочки спадкодавця [PERSON] (померла [INFO] ) про прийняття спадщини 02.07.2007 року заведено спадкову справу №174/2007. В результаті вивчення матеріалів спадкової справи з`ясовано, що він, [PERSON] , прийняв спадщину спільним проживанням зі спадкодавцем на день його смерті, на підставі п.3 статті 1268 ЦК України (факт прийняття спадщини підтверджується довідкою виконавчого комітету Васьковицької сільської ради Коростенського району Житомирської області №436 від 12.06.2007 року). Померлим було складено заповіт на його ім`я, який був посвідчений секретарем Васьковицької сільської ради Коростенського району Житомирської області 12.09.2005 року [PERSON] , зареєстрований в реєстрі за №12. Факт належності заповіту встановлений рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27.10.2020 року у справі №279/4171/20. Вищевказаний житловий будинок належав [PERSON] згідно запису в погосподарській книзі №2 за 2006-2-1- роки (довідка виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області №209 від 04.08.2022 року). Державна реєстрація права власності даного приватного житлового будинку станом на 29.12.2012 року не проводилась (довідка КП «Коростенське МБТІ» №223 від 18.07.2022р.) Нотаріусом було роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину на вищевказане спадкове майно не може бути видано з наступних підстав. Відповідно до ст.69 Закону України «Про нотаріат», нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину перевіряє склад спадкового майна. Згідно п.4.16, п.4.19 Глави 10 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України»: «видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що засвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 Глави 7 Розділу 1 цього Порядку…» та «… за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку». Правовстановлюючий документ на вищевказаний житловий будинок відсутній. Вищевказана довідка сільської ради про належність будинку [PERSON] не є правовстановлюючим документом, який посвідчує право власності спадкодавця. Виходячи із вищевказаного йому було рекомендовано звернутись до суду для вирішення питання в судовому порядку. Рішенням суду просить визнати за ним, [PERSON] , право власності на спадкове майно померлого діда [PERSON] у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] . Сторони письмово повідомили про розгляд справи у їх відсутності, в зв`язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що [INFO] у віці 76 років в с.Васьковичі Коростенського району, Житомирської області помер [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 15.01.2007 року. З довідок Васьковицької сільської ради №436 від 12.06.2007 року та №193 від 04.07.2022 року слідує, що [PERSON] був зареєстрований та проживав по день смерті в [ADDRESS] . Разом з ним були зареєстровані та проживали дочка [PERSON] , зять [PERSON] , внук [PERSON] . Житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] згідно запису в погосподарській книзі №2 за 2006-2010 роки, рік забудови 1959, що слідує зі змісту довідки №209 від 04.08.2022 року, наявної у спадковій справі №174/2007, копія якої була надана на вимогу суду. З інформаційної довідки КП "Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради за №223 від 18.07.2022 року слідує, що державна реєстрація права власності житлового будинку по [ADDRESS] , що знаходиться в с.Васьковичі Коростенського району Житомирської області КП "Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації" станом на 29.12.2012 року не проводилась. Інвентаризація будинку проведена 18.07.2022 року. За життя [PERSON] склав заповіт, який був посвідчений 12.09.2005 року секретарем Васьковицької сільської ради Коростенського району Житомирської області, зареєстровано в реєстрі за №12, яким спадкодавець вказав спадкоємцем всього належного йому майна - [PERSON] 1990 р.н.. \~ \~ \~ \~В даному заповіті зазначено, що його складено на заміну раніше складеного від 21.06.2003 року за №10. Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27.10.2020 року ухваленого у цивільній справі №279/4171/20 встановлено факт належності [PERSON] , 1989 року народження, правовстановлюючого документу - заповіту від 12.09.2005 року посвідченого секретарем Васьковицької сільської ради Коростенського району Житомирської області Ущапівською А.Я., який зареєстровано в реєстрі за №12. Позивач, як спадкоємець по заповіту, прийняв спадщину на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, якою визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. 06.05.2021 року державний нотаріус Олевської районної нотаріальної контори Житомирської області видав [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] . Спадщина, на яку видано дані свідоцтво, складається з земельних ділянок на території Васьковицької сільської ради Коростенського району Житомирської області. \~ \~ \~ \~З п.208 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України слідує, що прийняття і відмова спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким що прийняв усю спадщину. Листом за №294/02-14 від 10.08.2022 року нотаріус повідомив позивачу про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які б підтверджували належність вказаного будинку [PERSON] . \~ \~ \~ \~На час розгляду справи можливість державної реєстрації права власності на вищевказаний житловий будинок за спадкодавцем позивача втрачена, що є перешкодою реалізувати свої спадкові права в органах нотаріату. \~ \~ \~ \~З роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладених у Інформаційному листі від 16.05.2013 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування слідує, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність). Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1). Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи те, що позивачем надано суду лист нотаріуса, яким відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину і надано роз`яснення щодо підстав відмови, чим позивач підтвердив неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину в органах нотаріату, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved