Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-09 00:00:00

Представник Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання в сумі 56 082 грн. 60 коп. В обґрунтування вимог зазначив, що позивач надає послуги теплопостачання до квартири за адресою: [ADDRESS] особовий рахунок № [NUMBER] . ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» визначено виконавцем послуг із центрального опалення та підігріву води для населення на підставі рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №17 від 26.01.2010. Боржники свої зобов`язання, як споживачі виконували не належним чином, у зв`язку з чим, станом на 01.08.2022 мають заборгованість в розмірі 56 082 грн. 60 коп. з оплати за послуги теплопостачання. Відповідачем [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтовує тим, що в частині, що стосується заявлених позовних вимог до неї, вважає даний позов безпідставним та необгрунтованим, оскільки позивачем не наведено жодних доказів (в доданих до позовної заяви додатках відсутні такі документи) які б підтверджували її відношення до квартири [ADDRESS] . Вона не є ні власником вказаної квартири, ні її співвласником, та не має місця реєстрації у цій квартирі. До позову не додано будь-яких документів, які б свідчили про відношення відповідачів до вказаної квартири. Більше того, на запит суду від 29.09.2022р. щодо доступу до персональних даних (вхідний №40948 від 25 жовтня 2022 року) управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради у своєму листі від 07.10.2022р. № 182/643-1223 повідомило, що «за відомостями відділу з питань реєстрації місця проживання, зняття з реєстрації місця проживання та ведення реєстру територіальної громади міста Івано-Франківська управління реєстраційних процедур [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Додатково, як доказ, надала суду Витяг з реєстру територіальної громади від 07.11.2022 року, який підтверджує, що з 20.08.2018 року вона зареєстрована у [ADDRESS] . Зазначає, що вона не є власником/співвласником квартири [ADDRESS] . Наведені вище свідчить про те, що вона не має жодного відношення до квартири [ADDRESS] , отже не може бути відповідачем у даній справі. Позивач визначився з заборгованістю в сумі 56082,60 грн. При цьому у Розрахунку боргу за теплоенергію, який долучено до позовної заяви, зазначено, що борг станом на 01.08.2019 року становить 38673,88грн. а також заявляє про застосування строків позовної давності. 06.12.2022 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву, та зазначає наступне. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може, з урахуванням конкретних обставин справи належати часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу. (Постанова ВСУ у спрані №6-43цс17 від 22.07.2017 року). Відтак, відповідно до наданого Позивачем розрахунку боргу за теплоенергію та додаткових довідок за опалення за 2016-2021 рр. (довідки додаються) Відповідачем протягом років було оплачено суми, які перевищували суми нарахувань, що свідчить про визнання Відповідачем боргу та його оплати. Оскільки дані дії свідчать про визнання Відповідачем боргу просить суд визнати дані дії як підставу для переривання позовної давності. Також представником позивача зазначається, що 20.02.2017 року ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» звернулось до Інано-Франківського міського суду з заявою про видачу судового наказу. 05.04.2017 року Івано-Франківським міським судом видано судовий наказ №344/3096/17 про стягення заборгованості за теплопостачання з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в сумі 34 084,75 грн. 13 листопада 2020 року відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду судовий наказ у справі №344/3096/17 скасовано. Таким чином, оскільки ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» звернулось до суду з позовною завою про стягення заборгованості протягом 3-річного строку після скасування судового наказу, позивач має право стягнути заборгованість за період до переривання позовної давності. 16.01.2023 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено, що позивач при подачі позову навіть не уточнював хто зареєстрований за зазначеною адресою. Крім того, відповідач зверталася до позивача про неякісне надання послуг теплопостачання. Зазначає, що беззаперечно борг існує та складає орієнтовно 15539,82 грн. 07.02.2023 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій представник просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» заборгованість за послуги теплопостачання в розмірі 56 082 гривні 11 копійок. 28.02.2023 року від відповідача [PERSON] надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач просить списати з рахунків ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» 23134 грн. 06 коп. за строком позовної давності, за неякісне теплопостачання та нанесені збитки зменшити суму боргу на 50%. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з підстав наведених у позовній заяві, просила суд про задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову та застосувати строк позовної давності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків. Державне міське підприємство «Івано-Франківськтеплокомуненерго» визначено виконавцем послуг із централізованого опалення та підігріву води для населення на підставі рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 17 від 26.01.2010. З довідки Івано-Франківського ОБТІ вбачається, що станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за: [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 12.11.2003 р. Р№1665, посвідченого приватним нотаріусом Басай Р.М. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 06.12.2022 року, право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] . Зазначений будинок забезпечується тепловою енергією, наданою позивачем, отже позивач надавав послуги з теплопостачання до квартири відповідача [PERSON] . Відповідно до розрахунку боргу за теплоенергію ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" за адресою: [ADDRESS] станом на 01 серпня 2022 року наявна заборгованість у сумі 56 082 грн. 60 коп. Із зазначеного розрахунку вбачається, що станом на 01.08.2019 року наявний борг у розмірі 38 673 грн. 88 коп., який включений в загальну суму заборгованості (56 082 грн. 60 коп.). Також, із матеріалів справи вбачається, що ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» звернулось до Інано-Франківського міського суду з заявою про видачу судового наказу. 05.04.2017 року Івано-Франківським міським судом видано судовий наказ №344/3096/17 про стягення заборгованості за теплопостачання з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в сумі 34 084,75 грн. 13 листопада 2020 року ухвалою Івано-Франківського міського суду судовий наказ у справі №344/3096/17 скасовано. Правовідносини, які виникли у сфері надання комунальних послуг, регулюються спеціальним законодавством, а саме: Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. 01.10.2017 року ДМП «ІФТКЕ» оприлюднило договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (офіційно опублікований на сайті www.tke.if.ua та в газеті «Західний кур`єр» № 40 (1613) від 05.10.2017 року). Відповідно до п. 20 Правил, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У разі відсутності засобів обліку гарячої води і теплової енергії, плата за надані послуги справляється відповідно до вимог п. 21 Правил, тобто згідно з установленими нормативами (нормами) споживання. Згідно з пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року №-630, плата за надані послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлений інший строк. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Пункт 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вказує, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. За положеннями статей 319,322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.3 ст.156 ЖК України члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. Внаслідок неналежного виконання споживачем зобов`язання по платі наданих послуг станом на 01 серпня 2022 року виникла заборгованість перед позивачем на загальну суму 56082 гривні 60 копійок, що підтверджується розрахунком боргу за теплоенергію ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго". В той же час, згідно наданого ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» розрахунку боргу за надані послуги встановлено, що позивачем пред`явлено позов про стягнення заборгованості станом 01.08.2022 року. При цьому зазначено, що борг станом на 01.08.2019 року становив 38673,88 грн. При цьому сума заборгованості у розмірі 56082,60 грн. це сума заборгованості, в яку включена сума заборгованості, яка існувала до серпня 2019 року у розмірі 38673,88 грн. У поданих до суду заявах відповідач [PERSON] та [PERSON] просить застосувати строк позовної давності. Загальна позовна давність, відповідно до вимог ст. 257 ЦК України, встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. В Постанові № 712/8916/17-ц від 07 липня 2020 року Велика Палата Верховного Суду зазначила, що подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно з частиною другою статті 264 ЦК України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи її частиною. На підставі припису частини другої статті 264 ЦК України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі N 523/10225/15-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2018 року у справі N 640/2704/16-ц і Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29 травня 2018 року у справі N 903/509/17).Новий перебіг позовної давності (після його переривання) починається наступного дня після пред`явлення позову (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2018 року у справі N 663/2070/15-ц). З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, висловленого у постановах від 21 січня 2015 року у справі N 6-214цс14 і від 13 січня 2016 року у справі N 6-931цс15, та від висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, висловленого у постанові від 23 травня 2018 року у справі N 216/5756/15-ц, про те, що подання кредитором (зокрема виконавцем послуг) в порядку, передбаченому ЦПК України, заяви про видачу судового наказу перериває перебіг позовної давності. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. На час розгляду справи у відповідача існує заборгованість перед позивачем станом на 01.08.2022 р. у розмірі 56082 гривні 60 копійок, однак з позовом до суду ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» звернувся лише в вересні 2022 року. Так, з вересня 2019 року по грудень 2019 року нараховано оплату за послуги теплопостачання у розмірі 1932,89 грн. Відповідачами проведено оплату за послуги теплопостачання у розмірі 170,00 грн. Таким чином, заборгованість за послуги теплопостачання становить 1762,89 грн. З січня 2020 року по грудень 2020 року нараховано оплату за послуги теплопостачання у розмірі 5685,18 грн. Відповідачами проведено оплату за послуги теплопостачання у розмірі 1102,00 грн. Таким чином, заборгованість за послуги теплопостачання становить 4583,18 грн. З січня 2021 року по грудень 2021 року нараховано оплату за послуги теплопостачання у розмірі 7467,67 грн. Відповідачами проведено оплату за послуги теплопостачання у розмірі 365,00 грн. Таким чином, заборгованість за послуги теплопостачання становить 7102,67 грн. З січня 2022 року по липень 2022 року нараховано оплату за послуги теплопостачання у розмірі 3999,81 грн. Відповідачами проведено оплату за послуги теплопостачання у розмірі 100 грн. Таким чином, заборгованість за послуги теплопостачання становить 3899,81 грн. Так, 09.12.2022 року була проведена реєстрація права власності на 1\\2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] за відповідачкою [PERSON] . Оскільки станом на 01.08.2022 року належна на праві власності [PERSON] квартира розташована у багатоквартирному будинку, була під`єднана до єдиної централізованої системи теплопостачання, суд вважає, що саме відповідач [PERSON] зобов`язаний нести витрати по її утриманню, в тому числі з надання послуг теплопостачання, а відтак надання таких послуг та їх оплата не залежить від того, проживає власник у цій квартирі чи ні. Враховуючи вищенаведене, позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01.09.2019 року по 01.08.2022 року в розмірі 17348 гривень 55 копійок. Суд не приймає до уваги посилання представника позивача про переривання строку позовної давності, оскільки проводилась оплата поточної заборгованості за послуги теплопостачання. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме судовий збір у розмірі грн. з кожного, виходячи з наступного розрахунку: 17348,55 грн.:56082,60 грн.= 0,3093%; 2481.00 грн. х 0,3093% = 767 грн. 37 коп.

Outcome: partial