Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу. Аргументуючи заявлені вимоги, зазначає, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований 30 січня 2010 року виконкомом Білицької міської ради м.Добропілля Донецької області, за актовим записом №3. Від шлюбу мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Під час проживання сімейне життя між ними не склалося. Вважає, що примирення та подальше збереження шлюбу між ними - неможливі, тому просить суд розірвати їх шлюб. Позивач до судового засідання не з`явився. До суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просить задовольнити та судові витрати зі сплати судового збору залишити за ним. Відповідач до судового засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання була належним чином повідомлена. До суду надійшла заява [PERSON] про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила, що позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає, строк для примирення з відповідачем не потрібен. Згідно ч.4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Беручи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 30 січня 2010 року у виконкомі Білицької міської ради м.Добропілля Донецької області, за актовим записом №3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 30.01.2010 року (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Зі змісту позову вбачається, що позивач наполягає на розірвані шлюбу та не бачить можливості примирення. Даних, які б свідчили про те, що відповідач оспорює обставини, зазначені позивачем в заяві, судом не встановлено. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст.55 Сімейного кодексу України). Згідно положень ч. 3 та ч. 4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Проголошена\~ст.51 Конституції України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно\~статті 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясував фактичні взаємини подружжя, які фактично припинили шлюбні відносини, втратили почуття любові та поваги один до одного. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах\~Сімейного кодексу України, тому позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат,

Outcome: approved