Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки та третьої особи про визначення місця проживання дитини, посилаючись на те, що 19.12.2009 між ним та відповідачкою було укладено шлюб, про що Снятинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області зроблено відповідний актовий запис №138. Під час їх спільного проживання в них згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , актовий запис №138 26.08.2021 народилася дитина [PERSON] .. Одруження з відповідачкою виявилось невдалим, спільне життя не склалось через відсутність порозуміння, та різних поглядів на вирішення сімейних проблем, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. Також позивач зазначив, що ним подано позов до відповідачки про розірвання шлюбу, про що свідчить ухвала Снятинського районного суду Івано-Франківської області про відкриття провадження по справі від 24.10.2022, справа №351/1534/22 номер провадження № 2/351/624/22. Позивачу стало відомо, що відповідачка має інші стосунки та має намір виїхати за межі України на постійне місце проживання. Їхня малолітня дитина [PERSON] станом на сьогодні проживає з ним за адресою [ADDRESS] та перебуває на повному його забезпеченні. Позивач повністю опікується інтересами та проблемами дитини, займається її вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям дитини. Має можливість забезпечити доньці належні умови проживання, чого відповідачка забезпечити не в змозі. Разом з тим зазначив, що не чинитиме жодних перешкод для спілкування дитини з відповідачкою та готовий сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлена піклування матері. Виходячи з інтересів дитини просив визначити місце проживання [PERSON] разом із ним за адресою [ADDRESS] . Представник позивача надіслав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу у її відсутності. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, направивши до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Представник третьої особи органу опіки і піклування Снятинської міської ради в судове засідання не з`явилася, направивши до суду заяву, в якій не заперечувала проти задоволення позову та просила розглянути справу у її відсутності. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] , згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , актовий запис №138 є батьками [PERSON] [INFO] . Дитина [PERSON] зареєстрована та проживає разом із батьком [PERSON] у [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Виконавчим комітетом Снятинської міської ради № 750 від 22.09.2021. У зв`язку із тим, що сторони разом не проживають, між ними виник спір щодо визначення місця проживання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України та ч. 1 ст. 160 СК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Статтею 161 СК України визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучатися зі своєю матір`ю. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Пунктом 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Згідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною 4 статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Як вбачається з висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини, діючи в інтересах дитини, орган опіки і піклування Снятинської міської ради, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] , актовий запис №138, разом з її батьком [PERSON] .. Критеріями за яких орган опіки і піклування дійшов подібного висновку послугувало те, що умови проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] є задовільними, збережено належний санітарно-гігієнічний стан житла, батьком створені всі умови для проживання, виховання та розвитку дитини. Сім`я проживає за адресою [ADDRESS] . Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Враховуючи, що позивач займається вихованням малолітньої дитини [PERSON] , піклується про неї, має всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, із урахуванням віку дитини, суд вважає, що на даний час проживання малолітньої доньки з батьком, яка фактично проживає з ним, буде відповідати саме інтересам дитини, яка потребує постійного догляду та турботи й позитивно сприятиме її розвитку як психологічному так і фізичному. Крім цього, визначення місця проживання дитини разом із батьком, не позбавляє матір права на особисте спілкування за дитиною та прийняття участі у її вихованні. Таким чином, враховуючи, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з батьком відповідає інтересам дитини, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог. На підставі ст.ст.19, 141, 142, 160, 161 СК України, суд

Outcome: approved