Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

[PERSON] 21.09.2021 звернувся в суд з позовом до акціонерного товариства «Альфа Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] та просив зобов`язати АТ «Альфа Банк» (правонаступника ПАТ «Укрсоцбанк») провести реструктуризацію кредиту, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] за договором кредиту № 1298-22/340 від 01.08.2007 на основі, в порядку та обсягах, визначених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів наданих в іноземній валюті». Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що 01.08.2007 між АКБСР «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір кредиту № 1298-22/340. У зв`язку з неналежним виконанням своїх зобов`язань ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся з позовом про стягнення заборгованості. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 19.04.2019 позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено, стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за договором кредиту № 1298-22/340 від 01.08.2007 у розмірі 183 156 грн. 46 коп. На підставі рішення суду відкрито виконавче провадження. 13.04.2021 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів наданих в іноземній валюті» та запроваджено можливу, на вимогу позичальника, реструктуризацію заборгованості по таким кредитам. З метою застосування процедури реструктуризації 19.07.2021 [PERSON] звернувся до АТ «Альфа Банк» (ПАТ «Укрсоцбанк» було замінено у виконавчому провадженні на АЬ «Альфа Банк») із заявою про реструктуризацію. Але, 04.08.2021 АТ «Альфа Банк» надіслав [PERSON] відповідь у якій повідомив про невиконання усіх умов для проведення реструктуризації із зазначенням неподаних документів. На такий лист [PERSON] направив відповідь, у відповідь на який АТ «Альфа Банк» відмовив у реструктуризації\~ у зв`язку з наявністю у [PERSON] заборгованості станом на 01.01.2014 3у розмірі 553,05 швейцарських франків, із яких погашено тільки 216 франків 09.01.2014. У касі банку Івано-Франківського відділення «Альфа Банк» [PERSON] було відмовлено у здійсненні платежу на погашення заборгованості з незрозумілих причин, тому [PERSON] звернувся до іншого банку\~ та здійснив платіж в розмірі 11 000 грн на погашення заборгованості за договором кредиту, а також звернувся до АТ «Альфа Банк» із листом про виконання всіх умов для проведення реструктуризації. Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, за змістом якого в задоволенні позову просив відмовити, з тих підстав, що 01.08.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1298-22/340, за умовами якого банк надав позичальникам кредит у розмірі 25 000,00 швейцарських франків строком до 29.07.2022 року на споживчі цілі, зі сплатою 10 % річних. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 01.08.2007 року між АКБСР «Укрсоцбанк», та [PERSON] було укладено Іпотечний договір, відповідно до умов цього договору Іпотекодавець, передав в іпотеку банку нерухоме майно: двохкімнатну квартиру, загальною площею 54,15 кв.м.. житловою площею 37,11 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить Іпотекодавцю на підставі особистої власності. Відмову в реструктуризації вважає законною, оскільки 17.07.2021 року [PERSON] направив на адресу АТ «Альфа-Банк» заяву про реструктуризацію кредиту. 04.08.2021 року АТ «Альфа-Банк» надав відповідь на вказану заяву, згідно якої в проведенні реструктуризації було відмовлено, оскільки вона не відповідає п.п. 4 п.7 розділу IV Закону. Зокрема, до заяви не долучено: розширену інформаційну довідку з ДРРПННМ та РПВННМ стосовно кожного члена сім`ї позичальника та майнового поручителя; довідки про доходи позичальника, членів сім`ї, за останні 6 місяців або декларація ФОП за останні 4 квартала; свідоцтво про шлюб або довідка від нотаріуса про не перебування у шлюбі; копії паспорту та ІНОКПП позичальника. 11.08.2021 року [PERSON] , надіслав на адресу АТ «Альфа-Банк» листа в якому зазначив, що «розширену інформаційну довідку» служба ЦНАП чи нотаріусами не надається та не виготовляється. І таких довідок не існує. Ним було надано тільки актуальну довідку, а у випадку необхідності він взмозі надати так звану «деталізовану», однак вищезгаданим законом така не вимагалась. 08.09.2021 року АТ «Альфа-Банк» надав відповідь на повторну заяву [PERSON] , в якій було зазначено, що в повторній заяві не міститься інформація яка вимагається Законом. Також у вказаному листі АТ «Альфа-Банк» повідомив заявника і про те, що за Кредитним договором станом на 01.01.2014 року міститься прострочена заборгованість в розмірі 558,05 СНР (Швейцарські франки), з яких: - 476,64 СНР - прострочена заборгованість по кредиту; 76.41 СНР - прострочена заборгованість зі сплати процентів. Тому, причиною відмови у проведенні реструктуризації було: по перше надання заявником встановлених Законом документів, по-друге наявність непогашеної заборгованості за Кредитом станом на 01.01.2014 року. Позивачем подано до суду заперечення на відзив. Щодо відсутності долучення до заяви про реструктуризацію «розширеної довідки», вказав, що дефініції вказаного терміну немає в законі №1381-ХІ. Вказав, що Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта [PERSON] додано. Як видно з такої деталізованої інформації, деталізація не стосується будь-якої інформації щодо якихось інших об`єктів нерухомого майна, яких би не було відображено в раніше поданій позичальником до банку інформації, а лише відображає хронологію подій щодо таких прав. В тому числі, надана інформація підтверджує той факт, що у власності позичальника не було іншого об`єкту нерухомого майна, який б належав саме до об`єктів житлового фонду, окрім квартири, яка передана в іпотеку на забезпечення зобов`язання позичальника перед банком. Щодо інформації про членів сім`ї, позивач вказав, що з 2014 року колишня дружина [PERSON] з дитиною проживають окремо від позивача, спільним побутом вони не пов`язані. Так, ще в 2014 році шлюб між сторонами розірвано, дитину залишено проживати з матір`ю. Більше того, з поданих документів очевидно, що колишня дружина ще з 17.05.2019 року повторно вийшла заміж і змінила прізвище на [PERSON] . Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав зазначених в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позовної заяви заперечив з підстав вказаних у відзиві. Третя особа в судове засідання не прибула, клопотань щодо реалізації прав чи пояснень суду не надано. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 01.08.2007 між АКБСР «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір кредиту № 1298-22/340, за п.1.1. якого позивач отримав кредит в розмірі 15000 швейцарських франків зі сплатою 10 процентів річних, сторонами погоджено графік погашення суми основної заборгованості. 01.08.2007 між АКБСР «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір посвідчений приватним нотаріусом Шкіндер С.В., зареєстрований в реєстрі за №1510. Згідно якого в іпотеку передано нерухоме майно квартиру двохкімнатну, загальною площею 54,15 кв.м., житловою площею 37,11 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з неналежним виконанням своїх зобов`язань ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся з позовом про стягнення заборгованості. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 19.04.2019 позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено, стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за договором кредиту № 1298-22/340 від 01.08.2007 у розмірі 183 156 грн. 46 коп. На підставі рішення суду відкрито виконавче провадження. 17.07.2021 року [PERSON] звернувся до АТ «Альфа-Банк» з заявою про реструктуризацію кредиту. Згідно заяви, до неї додано: довідку про зареєстрованих в житловому приміщенні осіб, довідку з Державного реєстру прав на нерухоме майно, щодо [PERSON] , довідку з Державного реєстру прав на нерухоме майно, щодо [PERSON] , довідку з Державного реєстру прав на нерухоме майно, щодо [PERSON] , довідки про доходи вказаних осіб, копія свідоцтва про шлюб. Згідно відповіді АТ «АЛЬФА-БАНК» від 04.08.2021 року банком вказано, що заява не відповідає вимогам пп4 п.7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення», до заяви не долучено: розширену інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно кожного члена сім`ї позичальника та майнового поручителя, довідки про доходи позичальника та майнового поручителя і членів їх сімей за останні 6 місяців або декларація фізичної особи-підприємця за останні 4 квартали, свідоцтва про шлюб або довідки від нотаріуса про не перебування в шлюбі, копію паспорта або облікової картки платника податків позичальника та майнового поручителя. 11.08.2021 року [PERSON] направив банку пояснення, за змістом якого повідомив, що «розширена інформаційна довідка» службами ЦНАП чи нотаріусом не надається та не виготовляється, довідки з реєстрів речових прав було подано, копії паспортів, та заяву про не перебування в шлюбі долучено. 08.09.2021 року АТ «АЛЬФА-БАНК» листом повідомлено позивача, що подана заява про проведення реструктуризації не відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування». З тих підстав, що станом на 1 січня 2014 року за договором числиться прострочена заборгованість в розмірі 558,05 СНР (Швейцарські франки), з яких: - 476,64 СНР - прострочена заборгованість по кредиту; 76.41 СНР - прострочена заборгованість зі сплати процентів. Згідно листа від 17.09 .2021 року позивач вказав, що в касі банку йому відмовлено в здійснені платежу з метою погашення заборгованості, в касі іншого банку ним проведено платіж на суму 11000 гривень, 15.09.2021 року, що підтверджується квитанцією №157. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. З урахуванням цих норм суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, виходячи із підстав позову та встановлених обставин, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог (повністю чи частково) або відмову в їх задоволенні. Згідно з ч. 1ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В постанові Верховного Суду України від 21.05.2012 у справі № 6-20цс11 зазначено, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. У даній постанові Верховний Суд України висловив позицію, що порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Ефективний засіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та реальну можливість захисту порушеного права, зокрема і реальну можливість примусового виконання. 23 квітня 2021 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», який надає позичальнику право на проведення реструктуризації зобов`язання за договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті. Ані позивач, ані відповідач не заперечують того факту, що зобов`язання позивача за кредитним договором №№ 1298-22/340 від 01.08.2007 підпадають під вимоги, визначені вищеназваним Законом, а відтак приймаються судом в силу приписів ч. 1 ст. 82 ЦПК України. Так, пп.1,2,3 п.7 Розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування», з урахуванням змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» №1381-ІХ, визначено, що зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представника (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом: 1) обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті (далі у цьому пункті - договір), у разі: наявності станом на день набрання чинності цим пунктом будь-якого непогашеного грошового зобов`язання (простроченого грошового зобов`язання та/або грошового зобов`язання, строк сплати якого не закінчився) перед кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя (заставодавця) у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника; відсутності станом на 1 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 1 січня 2014 року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після 1 січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 1 січня 2014 року) у зв`язку з простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації; 2) виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку" у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду (далі - житлове нерухоме майно), або об`єкта незавершеного житлового будівництва, або майнових прав на нього, або садового будинку, або земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а загальна площа такого нерухомого майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує для квартири 140 квадратних метрів, для житлового будинку - 250 квадратних метрів, для садового будинку - 250 квадратних метрів, для земельної ділянки - площі, визначеної пунктом «г» частини першої статті 121 Земельного кодексу України. Крім того, вимагається виконання хоча б однієї з таких умов: предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); у власності позичальника або майнового поручителя, який є власником предмета іпотеки - об`єкта незавершеного житлового будівництва, відсутнє інше житлове нерухоме майно (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); предмет іпотеки - нерухоме житлове майно придбавалося повністю або частково за рахунок кредитних коштів, отриманих за договором, і умовами договору або іпотечного договору передбачено заборону реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою розташування житлового нерухомого майна, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); предметом іпотеки є земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, площа якого не перевищує 250 квадратних метрів, розташованого на зазначеній земельній ділянці, та житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); предметом іпотеки є садовий будинок, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); 3) реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом. За змістом положень ч. 7 Розділу IV «ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» Закону України «Про споживче кредитування», зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представника (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом. Згідно п.п. 4 ч. 7 Розділу IV «ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» Закону України «Про споживче кредитування у заяві про проведення реструктуризації зазначаються:прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) позичальника;найменування кредитодавця (повне або скорочене); інформація про дату укладення договору, яким передбачені зобов`язання, щодо реструктуризації яких подається заява;інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника);інформація про всі наявні у власності позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса);інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання майнового поручителя та про всі наявні у його власності на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса), - у разі наявності майнового поручителя; документи, що підтверджують інформацію, зазначену у заяві (документи про склад сім`ї, про доходи іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя) та членів його сім`ї - на вимогу кредитора), розширену інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно кожного члена сім`ї іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя). У разі ненадання позичальником необхідних для проведення реструктуризації документів, зазначених у цьому підпункті, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом. Закон України «Про споживче кредитування» визначає вичерпний перелік обставин при яких кредитор має право відмовити у реструктуризації за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у підпунктах 1-2 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» критеріям (незалежно від дати укладення договору), та підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника: у разі пропуску позичальником строків на подачу заяви, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим законом (абзац 7 підпункту 3 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»); у разі ненадання позичальником необхідних для проведення реструктуризації документів, зазначених у підпункті 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення», кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом (абзац 9 підпункту 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»). Заявник несе відповідальність за достовірність зазначеної у заяві про проведення реструктуризації інформації. При цьому, відповідно до підпункту 12 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» днем проведення реструктуризації вважається день отримання кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя або заставодавця у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника, заяви про проведення відповідно до цього пункту реструктуризації. Кредитор зобов`язаний не пізніше 60 днів з дня реструктуризації здійснити усі обчислення, необхідні для проведення реструктуризації, та надіслати позичальнику, поручителю та іншим зобов`язаним за договором особам поштою рекомендованим листом інформацію про зміну зобов`язань за результатами проведення реструктуризації (включаючи інформацію про всі наявні зобов`язання позичальника за результатами проведення реструктуризації станом на день проведення реструктуризації та новий графік платежів). Також відповідна інформація у письмовому вигляді безоплатно надається зазначеним особам особисто на їхню вимогу. З досліджених в судовому засіданні відповідей на заяви позивача вбачається, що відповідачем відмовлено в проведені реструктуризації, спочатку з підстави не подання повного пакету документів, а пізніше, 08.09.2021 року, з підстави наявності станом на 01 січня 2014 року простроченої заборгованості за договором. Так, норма Закону України «Про споживче кредитування» щодо обов`язкової реструктуризації зобов`язань, передбачених договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті є нормою імперативною, тому позивач зобов`язаний був довести, що кредитор без достатньої правової підстави ухилявся від проведення реструктуризації. Суд зазначає, що Банк обмежено трактує положення п. 7 Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 1734-VII, відокремивши словосполучення «є відсутність станом на 1 січня 2014 року простроченої заборгованості», із контексту та смислового зв`язку самого пункту в цілому, який також встановлює альтернативу «або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації». При цьому, жодна з відповідей на заяви [PERSON] не містила релевантної інформації щодо банківських реквізитів, на які позивач може сплатити заборгованість наявну станом на 07.09.2021 року. Системний аналіз правової конструкції пунктів 2, 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1734-VIII дозволяє суду дійти наступних висновків: за наведеним законом, обов`язковій реструктуризації підлягають саме зобов`язання,передбачені договором (незалежно від дати укладення договору). Суд зазначає, що ухвалення судом рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором не припиняє кредитних зобов`язань між сторонами, доки не виникне договірна чи законна підстава для такого припинення. Рішення суду про стягнення заборгованості не змінює змісту відповідного правовідношення характер та обсяг прав та обов`язків сторін залишаються незмінними, додається лише ознака безпосередньої можливості примусового виконання. До моменту здійснення такого виконання або до припинення зобов`язання після ухвалення судового рішення з інших підстав (наприклад, унаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог) відповідне зобов`язання продовжує існувати. Отже, саме собою набрання законної сили рішенням суду про стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором не змінює та не припиняє ані кредитного договору, ані відповідного договору поруки, доки не виникне договірна чи законна підстава для такого припинення. Таке правозастосування узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними зокрема впостанові Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі №522/1528/15-ц, які суд в силу вимог ч.6 ст. 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Закон України «Про споживче кредитування» визначає вичерпний перелік обставин при яких кредитор має право відмовити у реструктуризації за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у підпунктах 1-2 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування» критеріям (незалежно від дати укладення договору), та підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника: у разі пропуску позичальником строків, на подачу заяви, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим законом (абзац 7 підпункту 3 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування»); у разі ненадання позичальником необхідних для проведення реструктуризації документів, зазначених у підпункті 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення», кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом (абзац 9 підпункту 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування»). Правильність саме такого трактування судом положень Закону № 1734-VII підтверджується п.4 Прикінцевих та перехідних положень Закону, за якими законодавець передбачив що проведення відповідно до цього Закону реструктуризації зобов`язань, передбачених договором, є підставою для визнання судом відповідно до статті 432 Цивільного процесуального кодексу України таким, що не підлягає виконанню, виконавчого документа, виданого для звернення до виконання рішення суду (ухваленого до дня проведення такої реструктуризації). За викладених обставин, суд вважає відмову відповідача у проведенні реструктуризації кредитних зобов`язань позивача, з підстави ненадання розширеної інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, неправомірною, оскільки така інформація була долучена до первісної заяви про реструктуризацію. Оскільки, ведення Державного реєстру прав здійснюється за допомогою технічних і програмних засобів, які забезпечують автоматичне формування інформації та витягів з Державного реєстру прав, що не залежить від волевиявлення особи за запитом якої формується відповідна інформаційна довідка. Також, суд звертає увагу, що банком було змінено правову підставу відмови, та в другій відповіді вказано, що за позивачем обліковується заборгованість, що не відповідає критерію добросовісності. Інших підстав, за яких позивачу було відмовлено у проведенні реструктуризації, письмова відмова відповідача, оформлена листами від 04.08.2021 року та від 08.09.2021 року, не містить. Відповідно до підпункту 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», у заяві про проведення реструктуризації зазначаються: - прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) позичальника; - найменування кредитодавця (повне або скорочене); - інформація про дату укладення договору, яким передбачені зобов`язання, щодо реструктуризації яких подається заява; - інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника); - інформація про всі наявні у власності позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса); - інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання майнового поручителя та про всі наявні у його власності на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса), - у разі наявності майнового поручителя; - документи, що підтверджують інформацію, зазначену у заяві (документи про склад сім`ї, про доходи іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя) та членів його сім`ї - на вимогу кредитора), розширену інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно кожного члена сім`ї іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя). У разі ненадання позичальником необхідних для проведення реструктуризації документів, зазначених у цьому підпункті, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом. Заявник несе відповідальність за достовірність зазначеної у заяві про проведення реструктуризації інформації. У разі якщо заявник не зазначив у заяві про проведення реструктуризації об`єкт нерухомого майна, віднесений до об`єктів житлового фонду, що на момент підписання заяви належав на праві власності позичальнику (особі, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майновому поручителю, або заявник зазначив недостовірну інформацію про зареєстроване на момент підписання заяви місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майнового поручителя, або заявник зазначив недостовірну інформацію про фактичне місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майнового поручителя, то в разі встановлення однієї з цих обставин судом або в разі підтвердження однієї з таких обставин наявними у кредитора офіційними документами (виданими суб`єктами, уповноваженими відповідно до закону видавати такі документи), це є підставою для відмови у проведенні передбаченої цим пунктом реструктуризації. Якщо реструктуризацію відповідно до цього пункту проведено, це є підставою для відновлення грошових зобов`язань позичальника, які існували станом на день, що передував дню проведення такої реструктуризації, із зменшенням таких грошових зобов`язань на суми сплачених з дня проведення реструктуризації платежів. Банк не навів суду доказів того, що кредитні зобов`язання [PERSON] не підпадають під п.7 Закону України Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування. Оскільки норма Закону України «Про споживче кредитування» щодо обов`язкової реструктуризації зобов`язань, передбачених договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті є нормою імперативною, а відповідач без достатньої правової підстави ухиляється від проведення реструктуризації, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про зобов`язання банку провести реструктуризацію кредитного договору. Додатково суд вважає за необхідне зазначити, що Конституційний Суд України у своєму рішенні від 10 листопада 2011 року у справі № 1-26/2011 вказав, що держава сприяє забезпеченню споживання населенням якісних товарів (робіт, послуг), зростанню добробуту громадян та загального рівня довіри в суспільстві. Разом з тим споживачу, як правило, об`єктивно бракує знань, необхідних для здійснення правильного вибору товарів (робіт, послуг) із запропонованих на ринку, а також для оцінки договорів щодо їх придбання, які нерідко мають вид формуляра або іншу стандартну форму (частина перша статті 634 Кодексу). Отже, для споживача існує ризик помилково чи навіть унаслідок уведення його в оману придбати не потрібні йому кредитні послуги. Тому держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. Тим самим держава одночасно убезпечує добросовісного продавця товарів (робіт, послуг) від можливих зловживань з боку споживачів. Орієнтовний перелік способів захисту порушених прав наведений в ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес також іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу. Враховуючи принцип розумності, який передбачає добросовісність зовнішнього прояву поведінки учасника цивільних відносин з точки зору правомірності, обґрунтованості, доцільності такої поведінки, а також можливості передбачення таким учасником обставин, які можуть вплинути на його права та обов`язки інших учасників цивільних відносин, суд дійшов висновків про те, що відповідач, відмовив у проведенні реструктуризації змінюючи в відповідях на заяви позивача правові підстави відмови - незаконно. Тому, за заявленим способом захисту підлягають поновленню права позивача шляхом визнання незаконною бездіяльність банку у не проведенні реструктуризації відповідно до вимог закону та зобов`язання вчинити дії, а саме: провести реструктуризацію відповідно до закону. Таке правозастосування узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними зокрема в постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі №274/6004/21, які суд в силу вимог ч.6 ст. 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: approved