Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Держави Україна в особі Головного управління національної поліції в Хмельницькій області та просить стягнути 60 000 грн. моральної шкоди та 10\~000 грн. втрат на правову допомогу. Посилається на те, що шкода йому завдана внаслідок того,\~що він\~неправомірно перебував\~під слідством\~та судом.\~Пояснює тим,\~що 28.03.2020\~року начальником\~СП ПЗВП\~Хмельницького міського\~відділу поліції\~ГУНП в\~Хмельницькій області щодо\~нього був\~складений протокол\~про вчинення\~ним адміністративного\~правопорушення,\~передбаченого ст.173\~КУпАП.\~Постановою Хмельницького\~міськрайонного суду\~від 21\~травня 2020\~року та\~22\~липня 2020\~року справа\~поверталася до\~ПЗВП Хмельницького\~міського відділу\~поліції ГУНП в Хмельницькій області на доопрацювання. Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 7 грудня 2020 року провадження у адміністративній справі закрито на підставі положень п.7 ч.1 ст.247 КУпАП через закінчення на момент її розгляду строків накладення адміністративних стягнень. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 22 січня 2021 року постанову Хмельницького міськрайонного суду від 7 грудня 2020 року скасовано, а провадження у справі закрито на підставі положень п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення. Вказує, що цим йому завдано моральної шкоди. Представник позивача та позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача в\~письмовому відзиві\~на позов\~та в\~судовому засіданні просить в позові відмовити, посилається на безпідставність позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як об`ктивно\~встановлено судом, 28.03.2020\~року начальником\~СП ПЗВП\~Хмельницького міського\~відділу поліції\~ГУНП в\~Хмельницькій області щодо\~нього був\~складений протокол\~про вчинення\~ним адміністративного\~правопорушення,\~передбаченого ст.173\~КУпАП.\~Постановою Хмельницького\~міськрайонного суду\~від 21\~травня 2020\~року та\~22\~липня 2020\~року справа\~поверталася до\~ПЗВП Хмельницького\~міського відділу\~поліції ГУНП в Хмельницькій області на доопрацювання. Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 7 грудня 2020 року провадження у адміністративній справі закрито на підставі положень п.7 ч.1 ст.247 КУпАП через закінчення на момент її розгляду строків накладення адміністративних стягнень. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 22 січня 2021 року постанову Хмельницького міськрайонного суду від 7 грудня 2020 року скасовано, а провадження у справі закрито на підставі положень п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення. Відповідно до вимог ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у визначений законом спосіб. У Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.2 ст. 3Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права,\~але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення (ст. 55 Конституції України, постанова Верховного Суду\~від 28.03.2018\~року справа № П/9901ІЗ 70/18). Загальні підстави відповідальності\~за завдану\~майнову та моральну шкоду і передбачені нормами ст.ст. 1166,\~1167\~ЦК України,\~відповідно до\~яких шкода,\~завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, ж відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави\~відповідальності за шкоду,\~завдану незаконними рішеннями,\~дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені ст.ст.1173,1174 ЦК України відповідно. Згідно з ст.1174 ЦК України шкода,\~завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. За висновком Верховного суду України у справі № 6-501цс17 шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах. У зв`язку з викладеним, для настання деліктної відповідальності необхідно довести наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінку заподіювача; вину. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи викладене, суд вважає, що позивач не довів достатніми та допустимими доказами факт заподіяння йому шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між діянням чи бездіяльністю органів державної влади та настанням шкоди. За таких обставин, в позові слід відмовити.

Outcome: dismissed