Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на 1/4 частину будинку разом з будівлями та спорудами, домоволодіння [ADDRESS] в порядку набувальної давності, яка належала на праві власності [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що постійно проживає і зареєстрована в наведеному вище будинку з 26.01.1993 безперервно по даний час, а також володіє на праві власності 1/4 ідеальної частки від всього будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину, реєстраційний №1688 від 01.10.1988. Співвласниками цього будинку є також [PERSON] , що є рідною сестрою позивача та якій належить 1/4 частина будинку. Власником іншої 1/4 частини житлового будинку згідно свідоцтва про право на спадщину від 01.10.1988 є рідний дядько позивача по лінії батька [PERSON] . Спадкоємцями померлого [PERSON] є його дружина - [PERSON] та його дочка - [PERSON] , а також його син - [PERSON] . Спадщину після смерті [PERSON] ніхто із спадкоємців не прийняв. Позивач добросовісно і відкрито володіє квартирою [ADDRESS] вищевказаного будинку в цілому, в тому числі і частиною [PERSON] , використовує її за призначенням для постійного проживання, сплачує комунальні послуги не менше 10 років, є споживачем електроенергії, водопостачання і продовжує відкрито володіти і користуватись будинком по даний час. Будь-які інші особи в частині будинку [PERSON] не зареєстровані і не проживають, не мають права користування квартирою. Позивач не може здійснювати повноцінні повноваження власника будинку, передбачені ст. 319 ЦК України, у зв`язку з реєстрацією в Державному реєстрі речових прав права власності [PERSON] . Посилаючись на положення статті 344 ЦК України, вважає, що набула право власності на частину житлового будинку, що належала покійному [PERSON] . Ухвалою від 17.06.2022 відкрито загальне позовне провадження у справі (а.с. 78). Позивач в судовому засіданні позов підтримала з тих же підстав та просила його задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явились, однак звернулись до суду з заявами, в яких просили розглянути справу без їх участі, позов визнають (а.с. 102, 103, 115-118). Заслухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного. Відповідно до статей 1, 3 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення, в порядку позовного, наказного та окремого провадження, цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом. При цьому, слід зауважити, що, виходячи із загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, в порядку цивільного судочинства регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Кожна особа, а у встановлених законом випадках, органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому\~Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів. Відмова від такого права є недійсною. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України і обраний позивачем. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до\~ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. При цьому, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, для чого роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і допомагає здійсненню їхніх прав. В силу\~ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Судом встановлено, що позивач народилась [INFO] , її батьками є: батько [PERSON] , який помер [INFO] , мати [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 13, 14, 15, 16, 35 зворот, 36 зворот). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24.10.2019, власниками будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , частка власності в кожного із них 1/4 (а.с. 42). Як вбачається із матеріалів справи, співвласник вищевказаного житлового будинку [PERSON] помер [INFO] у Росії (а.с. 37 зворот). Відповідно до копій свідоцтв дружиною [PERSON] є [PERSON] , а [PERSON] , [PERSON] є його дітьми (а.с. 32 зворот, 33 зворот, 34 зворот). Згідно довідки №868 від 06.11.2019, виданої ПП «ЖИТЛОРЕМСЕРВІС-9», на день смерті [INFO] [PERSON] за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] (племінниця), [PERSON] (племінниця), [PERSON] (чоловік племінниці) (а.с. 39). Відомості про те, що [PERSON] на момент смерті був зареєстрований за цією ж адресою в матеріалах справи відсутні. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена (а.с. 51). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.10.1988, спадкоємцями майна [PERSON] є її діти в рівних частках кожний [PERSON] і [PERSON] , свідоцтво складається з 2/4 частин житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] (а.с. 30). Відповідно до довідок Приватного підприємства «ЖИТЛОРЕМСЕРВІС-9», Міського комунального підприємства «ВОДОКАНАЛ», Радомишльського району електричних мереж АТ «ЖИТОМИРОБЛЕНЕРГО», позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 26.01.1993 по даний час, користується послугами з централізованого водопостачання з 02.02.2002 і сплачує за послуги, а такає є споживачем Радомишльського РЕМ (а.с. 38 зворот, 48, 49). З показань свідків [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні встановлено, що вони є сусідами позивача. Зокрема, [PERSON] зазначила, що разом зі своєю родиною з 2003 року проживає за адресою: [ADDRESS] . По сусідству проживає позивач, яка веде господарство, здійснює ремонт свого домоволодіння. Свідок [PERSON] пояснив, що позивача знає ще з дитинства. Відповідно до положень статей\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За приписами частин першої, другої\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно\~статті 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами які були досліджені в судовому засіданні. Згідно\~статті 321 ЦК України\~право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановленому законом. За приписами\~статті 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до частин першої, четвертої статті 344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Разом із цим добросовісність свідчить про те, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. Тобто, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником. Наведене відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у справі №910/17274/17 від 14.05.2019 та практиці Верховного Суду, сформованій у справах №755/16913/16-ц від 24.01.2019, №552/1354/18 від 28.04.2020. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачці було відомо про власника 1/4 частини житлового будинку по [ADDRESS] , яким був [PERSON] , а отже, вона знала, що заволоділа чужою річчю, а тому ознака добросовісності володіння позивачем спірною частиною об`єкта нерухомості відсутня та давність такого володіння не приводить до набуття права власності. Доводи позивачки про відсутність спадкоємців померлого [PERSON] не створюють підстав для набуття нею права за давністю володіння, оскільки у випадках передбачених ст. 555 ЦК УРСР\~спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави. \~ \~ \~ \~До того ж [PERSON] заявляючи позов до іншого співвласника, безпідставно не вказала відповідачем правонаступника власника - територіальну громаду в особі Радомишльської міської ради. \~ \~ \~ \~Оскільки за відсутності спадкоємців майна відповідно до ст. 555\~ЦК УРСР\~спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, належним відповідачем у даній справі має бути Радомишльська міська рада, а не інший співвласник та спадкоємці [PERSON] , які не прийняли спадщину у відповідності до положень ст. 549 ЦК УРСР. Неналежний відповідач,\~є самостійною\~підставою длявідмови в позові. Наведене відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц, від 12.12.2018 у справі №372/51/16-ц. Таким чином аналіз наведених норм права та встановлених в судовому засіданні обставин справи дає можливість зробити висновок про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Outcome: dismissed