Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-09 00:00:00

У лютому 2022 року позивач [PERSON] звернулася до Московського районного суду м.Харкова із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просить стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 35000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Заявлені вимоги позивач обґрунтувала тим, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] . Батьки дитини із 12.05.2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Позивачем до суду подано позовну заяву про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. На теперішній час сторони разом не проживають, малолітня дитина проживає разом з матір`ю. Відповідач участі у житті доньки не приймає, свого обов`язку щодо утримання дитини не виконує. Позивачу відомо, що на теперішній час відповідач працює та має достатньо високий стабільний дохід. Мати дитини неодноразово зверталась до батька з проханням приймати участь у фінансових витратах на дитину, але відповіді не отримувала, тому вимушена звернутися до суду за захистом прав своєї дитини, шляхом стягнення з батька аліментів в твердій грошовій сумі. Відповідач має стабільний високий дохід, має у власності та користується двома автомобілями, систематично перебуває за кордоном, здійснює чималі витрати тощо, тому позивач вважає, що розмір аліментів може бути визначено судом у твердій грошовій сумі у розмірі 35000 гривень щомісячно. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 04.02.2022 року позовну заяву було залишено без руху. Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 08.03.2022 року №2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», змінено територіальну підсудність Московського районного суду м.Харкова на Октябрський районний суд м.Полтави. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим по справі визначено суддю Чуванову А.М. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 28.11.2022 року прийнято до провадження позовну заяву та ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 04.02.2022 року направлено позивачу. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 27.12.2022 року призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Позивач [PERSON] до суду не з`явилася, в наданій заяві просила про розгляд справи у її відсутність, з підтриманням позовних вимог. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, в наданій заяві просив про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю. Суд, у відповідності до вимог ст.211 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача та відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, надавши належну правову оцінку доказам, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно з ч.1\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено в судовому засіданні, 12.05.2012 року між сторонами був укладений шлюб (а.с.14). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Судом встановлено, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, разом не проживають, позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. Дитина [PERSON] , [INFO] , проживає із матір`ю - позивачем [PERSON] та знаходиться на її утриманні, і ця обставина відповідачем не спростована. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.\~\~Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із частиною першою статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини;\~\~2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;\~\~3)наявність у платника аліментів інших дітей,непрацездатних чоловіка,дружини,батьків,дочки,сина;\~\~3-1)наявність на праві власності,володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав,у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;\~\~3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів,у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна,сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи,якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;\~\~4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частин першої,другої статті 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.\~\~Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Частиною другою статті 182 Сімейного кодексу України передбачено,що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.\~\~ Згідно із частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Пунктом 1 частини другої статті 49 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що відповідач має право визнати позов (всі або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до частини шостої статті 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Згідно із частиною четвертою статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на вказане, враховуючи вимоги закону, визнання відповідачем позову, матеріальне становище відповідача, обов`язок відповідача утримувати неповнолітню дитину, суд вважає за можливе стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 35000 грн. щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, на підставі статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення, а відповідно до статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved