Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

АТ «Універсал Банк» 20.12.2022 через засоби поштового зв`язку звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 12.04.2020 року у розмірі 53 655,60 грн. та судових витрат по сплаті судового збору в сумі 2 481,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що АТ «Універсал банк» в жовтні 2017 року запустило новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом Банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Позивач зазначає, що умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал банк» опубліковані на офіційному сайті Банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням http://www/monobank.ua/terms. Витяг з Умов та Тарифи за карткою додаються до позову. Позивач вказує, що 12.04.2020 року [PERSON] звернулась до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 12.04.2020 року. Положеннями Анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву, Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір, та зобов`язується виконувати його умови. На підставі укладеного Договору Відповідач отримав кредит у розмірі 50 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . Позивач зазначає, що AT «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. В свою чергу, відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору не сплатив щомісячні мінімальні платежі, що має відображення у розрахунку заборгованості за Договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання за умовами кредитного договору не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 04.08.2021 року становить 53 655,60 грн., та складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30.12.2022 відкрите провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання (а.с. 38-39). Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Як убачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви з додатками були отримані відповідачем 11.01.2023, що підтверджується повідомленням Укрпошти про вручення рекомендованого поштового відправлення (а.с. 42). Ухвалою суду від 19.01.2023 заяву представника відповідача [PERSON] [PERSON] про розгляд справи за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення (а.с. 49-50). 23.01.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача [PERSON] [PERSON] просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими. У відзиві зазначено, що відповідач не заперечує, що через особистий кабінет в мобільному застосунку «Monobank» подала заявку на отримання «чорної» пластикової картки з кредитним лімітом 20 000 грн., яку відповідач отримала через кур`єрську доставку «Нова Пошта». Позивач не надав суду доказів, що відповідачу було надано кредит у розмірі 50 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок. Вказані у позовній заяві Умови обслуговування рахунків фізичної особи у АТ «Універсал Банк», що опубліковані на офіційному сайті банку за посиланням http://www/monobank.ua/terms, не можуть бути застосовані судом, адже у анкеті-заяві відсутня інформація, що позичальник ознайомилася з умовами, які містяться на зазначеному сайті. Твердження позивача, що позичальник у застосунку «Monobank» наклав електронний цифровий підпис, чим погодився з Умовами, є голослівною спробою ввести суд в оману, адже жодного електронного доказу позивач суду не надав, більш того, застосунок «Monobank» постійно оновлюється і змінюється. Відповідач заперечує щодо наявності боргу перед позивачем та його розміру. Наявний розрахунок банку не може бути доказом наявності боргу, він підлягає критичній оцінці, оскільки позивач зазначає, що відповідачу було надано кредит у розмірі 50 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту, а стягнути просить заборгованість за наданим тілом кредиту у розмірі 53 655,60 грн. Згідно мобільного додатку «Monobank», який встановлений на мобільному телефоні відповідача, сума заборгованості станом на 14.12.2021 рік становить 59 442,08 грн. (використано кредиту), а кредитний ліміт зазначено 44 400 грн. На поточному рахунку відповідача 12.04.2020 кредитний ліміт був встановлений позивачем у розмірі 20 000 грн., що не відображено у розрахунку заборгованості. Вказаними коштами відповідач користувалась та вчасно вносила плату за їх користування. Згодом, у зв`язку з відсутністю заборгованості, відповідачу було збільшено кредитний ліміт на 30 000 грн. та становив 50 000 грн., який в грудні 2020 року в зв`язку із поповненням відповідачем картки на 10 000 грн. позивачем було зменшено кредитний ліміт до 40 000 грн. Також відповідач не користувалась послугою «розстрочка», яку можна було використати при придбанні товару, техніки, тощо. Розрахунок заборгованості оформлений неналежним чином, тому не може бути прийнятий судом. Анкету-заяву та Умови обслуговування рахунків фізичної особи у АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку відповідач просить вважати неналежними доказами та не вважати складовою кредитного договору будь які інші встановлені ними умови та правила (а.с. 62-71). Ухвалою суду від 31.01.2023 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] [PERSON] про розгляд справи з повідомленням сторін (а.с. 82-84). Ухвалою суду від 31.01.2023 клопотання представника відповідача [PERSON] [PERSON] про витребування доказів задоволено частково, витребувано від АТ «Універсал Банк» виписку по особовому рахунку № [NUMBER] відкритого на ім`я [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) за період часу з 12.04.2020 по 20.12.2021 за Договором про надання банківських послуг «Монобанк» № б/н від 12.04.2020 (а.с. 87-89). 06.02.2023 на адресу суду надійшли письмові пояснення представника позивача АТ «Універсал Банк» Мєшніка К.І. з проханням задовольнити позов (а.с. 91-98). 23.02.2023 на електронну пошту суду та 27.02.2023 засобами поштового зв`язку від представника позивача АТ «Універсал Банк» Мєшніка К.І. надійшли документи на виконання ухвали суду про витребування доказів (а.с. 138-156, 163-173). Ухвалою суду від 23.02.2023 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] [PERSON] про встановлення строку для надання заперечень на пояснення позивача (а.с. 157). Ухвалою суду від 23.02.2023 клопотання представника відповідача [PERSON] [PERSON] про витребування доказів залишено без задоволення (а.с. 158-159). Ухвалою суду від 23.02.2023 заяву представника відповідача [PERSON] [PERSON] про забезпечення доказів повернуто відповідачу (а.с. 160). Ухвалою суду від 23.02.2023 клопотання представника відповідача [PERSON] [PERSON] про призначення експертизи залишено без розгляду (а.с. 161). Ухвалою суду від 27.02.2023 визнано заяву представника відповідача [PERSON] [PERSON] про відвід головуючої судді Виниченко Л.М. необґрунтованою та відмовлено у задоволенні заяви про відвід головуючої судді (а.с. 187-188). Ухвалою суду від 27.02.2023 клопотання представника відповідача [PERSON] [PERSON] про витребування доказів від 27.02.2023 залишено без задоволення (а.с. 189-190). За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 12.04.2020 року відповідач підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, у змісті якої зазначено: «Прошу відкрити поточний рахунок № [NUMBER] у гривні на моє ім`я [PERSON] та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у мобільному додатку, відповідно до умов Договору» (далі - анкета-заява, а.с. 6). У анекті-заяві зазначено, що відповідач погоджується з тим, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів «мonobank», тарифами, таблицею обчислення вартості послуг, паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладення якого вона підтверджує і зобов`язується виконувати його умови. Відповідно частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). За нормою частин 1, 2 ст. 207 ЦК України (у редакції чинній на час укладення кредитного договору), правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина першій статті 634 ЦК України). Згідно частини 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14) та зроблено наступний висновок: «у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 18 лютого 2011 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (18 лютого 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (20 лютого 2017 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, кредитор має право вимагати виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2020 року у справі № 643/5521/19 (провадження №61-20093св19) зазначено, що: «в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Встановивши, що анкета-заява від 18 березня 2011 року не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками пеню, комісію і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, а відтак, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту. Судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав банку (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19)». У підписаній відповідачем [PERSON] анкеті-заяві від 12.04.2020 строки здійснення періодичних платежів не встановлені, процентна ставка не зазначена, також відсутні умови договору про встановлення комісії та відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. За змістом позову з відповідача заявлено до стягнення залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) станом на 04.08.2021 у розмірі 53 655,60 грн. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, установлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, банк не пред`являв. Разом з тим, з поданого АТ «Універсал Банк» до позову розрахунку-заборгованості за договором від 12.04.2020 встановлено, що позивачем проводилось списання відсотків за користування кредитними коштами, загальна сума яких складає у розмірі 19 796,55 грн., що на думку суду, з урахуванням вищенаведеного, є безпідставним зняттям коштів (а.с. 5). У позові наводяться тарифи пільгової, базової і збільшеної відсоткових ставок за карткою «мonobank» та в розрахунку заборгованості зазначені поточна процентна ставка 38,4 % і прострочена процентна ставка 76,8 %, що нараховується за порушення строків розрахунків, однак матеріалами справи не доведено правомірність застосування вказаних відсотків, як таких, що були погоджені сторонами правочину. При вирішенні спору суд також враховує правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18 травня 2022 року у справі № 697/302/20 (провадження № 61-2498св22) з подібних правовідносин за позовом АТ «Універсал Банк» до позичальника про стягнення заборгованості. Разом з тим, суд враховує наступні обставини. З відповіді на відзив встановлено, що відповідач визнає обставини отримання нею картки «мonobank», відповідно поданої анкети-заяви від 12.04.2020, при цьому зазначає, що по картковому рахунку спочатку було встановлено банком кредитний ліміт у розмірі 20 000 грн., у подальшому кредитний ліміт було збільшено до 50 000 грн., згодом було зменшено до 40 000 грн. За клопотанням сторони відповідача ухвалою суду від 31.01.2023 від АТ «Універсал Банк» витребувано виписку по особовому рахунку відповідача № [NUMBER] за період часу з 12.04.2020 по 20.12.2021 за договором про надання банківських послуг «Монобанк» № б/н від 12.04.2020 (далі - виписка по рахунку - а.с. 167-171). Відповідно вказаної виписки заборгованість відповідача станом на 20.12.2021 становить у розмірі 59 442,08 грн. Натомість, позовні вимоги заявлені станом на 04.08.2021 року. За правилами частини 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно довідок АТ «Універсал Банк», на ім`я [PERSON] відкрито рахунок [NUMBER] , видано картку зі строком дії до 08/24; розмір встановленого ліміту за вказаною карткою: 12.04.2020 - 10 000 грн., 12.04.2020 - 20 000 грн., 14.07.2020 - 50 000 грн., 23.12.2020 - 44 400 грн. (а.с. 171, 172), що також підтверджується випискою по рахунку (а.с. 146-152). Згідно виписки по рахунку [PERSON] користувалася кредитною (платіжною) карткою, зокрема розраховувалась в магазинах, в транспорті, поповнювала картку, знімала готівку в банкоматі, здійснювала переказ грошових коштів на інші карткові рахунки, тощо, тим самим користувалася кредитними коштами відповідно кредитного ліміту. За спірний період: від дати укладення кредитного договору - 12.04.2020 та станом на дату заявлених позовних вимог - 04.08.2021, за підрахунками суду за випискою по рахунку відповідача на картковий рахунок [PERSON] було внесено на поповнення коштів на рахунку в загальному розмірі 132 231,85 грн., при цьому знято та перераховано коштів на загальну суму 166 588,08 грн. У зв`язку з цим різниця між надходженням коштів на рахунок та зняттям цих коштів складає у розмірі 34 356,23 грн., що становить заборгованість за фактично отриманим кредитом. Відповідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За викладених обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, а саме з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту в сумі 34 356,23 грн., оскільки відповідачем факт користування кредитними коштами не спростовано. У іншій частині позов задоволенню не підлягає за недоведеністю. У порядку розподілу між сторонами судових витрат, відповідно ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 2 481,00 грн., що є мінімальним розміром на дату подачі позову майнового характеру юридичною особою, згідно положень ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (а.с. 30, 31).

Outcome: partial