Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про усунення перешкод у користуванні майном, посилаючись на те, що він є сусідом [PERSON] та рішенням Маршинецької сільської ради №4.24-32/14 від 26 грудня 2014 року було надано дозвіл останньому на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,20 га. Крім того, [PERSON] приватизував земельну ділянку розміром 0,2498 га з кадастровим номером 7323084700:01:005:0262. Оскільки, захопленням частини дороги та більшої площі землі сільської ради [PERSON] зменшив русло річки Прут та водовідвідний канал до неї із 30 метрів до 12 метрів, що у випадку повені унеможливить ефективну евакуацію людей і їх майна. Цими ж діями він захопив частину дороги загального користування, та це перешкоджає йому у вільному користуванні дорогою, а тому просив усунути перешкоди у користуванні майном у виді 0,0498 га з [ADDRESS] .Українки шляхом часткового скасування державного акту на земельну ділянку розміром 0,2498 га, яка належить [PERSON] та часткового скасування рішення Маршинецької сільської ради № 3-37/15 від 28 вересня 2015 року. Постановою Верховного Суду від 17.03.2021 року вищевказану цивільну справу було передано на новий розгляд. 24.04.2020 року від представника [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позову. Ухвалою Новоселицького районного суду від 07.06.2021 року було зупинено провадження у зв`язку із смертю [PERSON] до встановлення його правонаступника. 25.03.2022 року від позивача надійшла позовна заява в новій редакції, згідно якої позивач просив усунути перешкоди у користуванні майном шляхом часткового скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку розміром 0,2498 Га, яка належить [PERSON] та часткового скасування рішення Маршинецької сільської ради № 3-37/15 від 28 вересня 2015 року. Ухвалою Новоселицького районного суду від 01.06.2022 року було замінено відповідача із [PERSON] на [PERSON] . 23.06.2022 року від представника [PERSON] було подано відзив на позовну заяву, в якій він позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. Ухвалою Новоселицького районного суду від 29.06.2022 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 05.07.2022 року позивач подав відповідь на відзив. Ухвалою Новоселицького районного суду від 28.12.2022 року по справі за клопотанням позивача було призначено судову земельно-технічну експертизу. 20.02.2023 року ухвалою Новоселицького районного суду вищевказану ухвалу по призначення судової земельно-технічної експертизи було скасовано у зв`язку із відмовою позивача здійснити її оплату. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити також посилаючись на те, що виділена відповідача земля не відповідає конфігурації тієї земельної ділянки, яка зображена на викопіюванні з опорного плану населеного пункту села Маршинці за матеріалами аерофотозйомки 2014 року. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні, оскільки виділенням [PERSON] земельної ділянки права позивача жодним чином не порушуються. Представник Новоселицької міської ради в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. Свідок [PERSON] суду дав показання, що він є сином відповідача. Частиною спірної земельної ділянки орієнтовною площею 0,09 Га раніше користувався [PERSON] , та частиною орієнтовною площею 0,11 Га - [PERSON] . В подальшому [PERSON] відмовилася від своєї частини на користь його батька, а в 2000 році [PERSON] відмовився на його користь від своєї частини землі, а він в свою чергу відмовився на користь свого батька. Надалі його батько подав заяву в сільські раду на приватизацію 20 арів цієї землі, але коли поміряла землевпорядна організація, то по факту виявилося біля 0,25 Га, і відповідно рішення було на приватизацію земельної ділянки площею 0,2498 Га. Його батько обгородив цю ділянку з боку дороги сіткою, та з 2014 року в них із позивачем почалися скандали за цю ділянку, оскільки останній бажає приватизувати її на своє ім`я. Фактично між спірною ділянкою та господарством [PERSON] проходить дорога шириною 6 метрів, однак позивач сам її звужує, і цим ускладнює його сім`ї проїзд до їхнього двору. Суд, вислухавши пояснення сторін, показання свідка, дослідивши письмові докази, вважає що в задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, що відповідно до рішення XXXI сесії VI скликання Маршинецької сільської ради №4.24-31/14 від 26 грудня 2014 року було надано дозвіл [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтованою площею 0,20 га по [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарства. Згідно рішення ХХХVII сесії VI скликання Маршинецької сільської ради №3-37/15 від 28 вересня 2015 року було передано [PERSON] у власність земельну ділянку площею 0,2498 кадастровий номер 7323084700:01:005:0262. З проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] вбачається, що будь-яких обмежень на використання земельної ділянки не встановлено. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №98575230 від 27 вересня 2017 року встановлено, що право власності на вищевказану земельну ділянку було зареєстровано 10.03.2016 року державним реєстратором за [PERSON] , номер запису 14073173, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 896852273230. Відповідно до п.б ч.1 ст.12 ЗК України в редакції чинній на момент передання спірної земельної ділянки у власність [PERSON] передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, в тому числі передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Згідно ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У даній справі, позивач повинен був довести, що рішенням відповідача про виділення відповідачу земельної ділянки кадастровий номер 7323084700:01:005:0262 було порушено його право або законний інтерес. Позивач в обґрунтування свого позову посилається на те, що внаслідок передачі відповідачу [PERSON] у приватну власність спірної земельної ділянки, на якій раніше гралися діти та по якій мешканці села йшли до річки Прут, йому створено перешкоду у вільному користуванні дорогою та під час повені це може призвести до загибелі людей. Дані обставини не було доведено жодними допустимими та належними доказами по справі. Надані позивачем світлини та відео із зображенням земельної ділянки по [ADDRESS] та прилеглої до неї дороги, яка перебуває у воді, жодним чином не можуть свідчити про захоплення позивачем дороги та порушення екологічних норм. Належним і допустимим доказом для доведення обставини захоплення відповідачем дороги загального користування чи порушення екологічних норм могла бути відповідна експертиза. Ухвалою суду від 28.12.2022 року по справі за клопотанням позивача було призначено судову земельно-технічну експертизу, однак вона не була проведена з вини позивача у зв`язку із відмовою здійснити її оплату. У відповідності до ст.109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Враховуючи вищевказане положення процесуального законодавства, суд вважає, що позивач ухилився від проведення земельно-технічної експертизи, та у зв`язку із цим визнає недоведеним факт захоплення відповідачем частини дороги по [ADDRESS] . Щодо порушення з боку відповідача екологічного законодавства, то позивачем не було в позові конкретизовано в чому зокрема воно полягало, та на підтвердження таких обставин на пропозицію суду не було заявлено клопотання про проведення відповідної експертизи. Щодо посилання позивача, що відповідач засипав водовідвідний канал русла річки Прут та внаслідок цього він звузився із 30 метрів до 12 метрів, то на підтвердження цієї обставини позивачем не було заявлено про допит жодного свідка, не надано документального підтвердження цього факту. В свою чергу з листа державної екологічної інспекції у Чернівецькій області №02/01.15/1520 від 19 червня 2018 року встановлено, що внаслідок перевірки заяви [PERSON] про самовільне зайняття його сусідом [PERSON] земельної ділянки не встановлено порушень законодавства про використання та охорону земель. Таким чином, суд дійшов висновку про недоведеність обставин зазначених у позовній заяві. Враховуючи те, що не було встановлено порушень з боку Новоселицької міської ради під час прийняття оспорюваного рішення, то відповідно відсутні підстави для його скасування. Оскільки не встановлено підстав для скасування рішення органу місцевого самоврядування, то і немає підстав для скасування державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянку, що була вчинена на підставі такого рішення. Враховуючи вищевикладене в задоволенні позову слід відмовити повністю. На підставі ст.21 ЦК України, ст.ст.12, 125 ЗК України,

Outcome: dismissed