Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-21 00:00:00

До Самарського районного суду міста Дніпропетровська звернувся [PERSON] із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. В обґрунтування заяви зазначив, що [INFO] [PERSON] , яка є матір`ю заявника померла за адресою: [ADDRESS] . За даною адресою [PERSON] зареєстрований не був, однак фактично мешкав та був пов`язаний спільним побутом з січня 2020 року, фактично був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Після смерті матері заявника відкрилася спадщина, яку вона йому залишила відповідно до заповіту від 23.07.2011 року та згідно з яким заповіла йому майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, в загалі усе те, що їй буде належати на день її смерті, і на що б за законом вона б мала право. Після смерті матері заявник звернувся до Державного нотаріуса Дніпровської нотаріальної контори Кобрусєвої Любові Віталіївни для оформлення спадкових прав на все належне майно спадкодавцю, але 01 жовтня 2022 року, заявнику було надано постанову про відмову у вчинені нотаріальних дій, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті спадкодавця, померлої [INFO] , оскільки заявником пропущений строк на прийняття спадщини після її смерті. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON] є матір`ю заявника. Отже, відповідно до ст. 1261 ЦК України заявник має право на спадкування за законом в першу чергу. Вимушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, з метою оформлення права на спадкове майно відповідно до вимог ч. 1 ст. 1297, ст. 1299 ЦК України. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Отже всі вище викладені обставини та докази свідчать про фактичне проживання заявника спільно із спадкодавцем на час відкриття спадщини до моменту її смерті. Даний факт заявнику потрібен для прийняття спадщини після смерті [PERSON] .. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно роз`яснення п. 7\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», При вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини і місця її відкриття суд має виходити з положень статей 526 і 549 ЦК, згідно з якими місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місце знаходження майна або його основної частини. Діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подача ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття. П. 9 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року, визначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини відповідно до ст. 549 ЦК. Відповідно до ст.1261Цивільного кодексу України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для заявника має юридичне значення, тому що дозволяє йому реалізувати право на отримання спадщини. Таким чином [PERSON] відповідно до\~ст.1261 ЦК України\~є спадкоємцем першої черги, так як постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Враховуючи викладене заявник просив задовольнити заяву та встановити факт постійного проживання [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] ) разом із спадкодавцем [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] з січня 2020 року до часу відкриття спадщини [INFO] . У судовому засіданні представник заявника, адвокат Виприк С.О. та заявник [PERSON] підтримали вимоги, викладені в заяві та просили задовольнити заяву в повному обсязі. Заінтересована особа Державний нотаріус Дніпровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєва Л. В. у судове засідання надала письмову заяву з клопотанням про слухання справи без присутності представника нотаріальної контори, заперечень не надала. У судовому засіданні, яке відбулося 18.01.2023, заінтересована особа, [PERSON] зазначив, що він є рідним братом заявника, заявник у справі та його рідний брат [PERSON] постійно проживав з батьками та доглядав за ними, а він проживав окремо, та зазначив, що все належне майно матері належить його брату [PERSON] , не заперечував проти задоволення заяви. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що доводиться сусідом матері заявника [PERSON] , яка півтори роки тому померла, та підтвердив факт місця проживання заявника, [PERSON] разом з його матір`ю на час смерті, так як останній постійно проживав з нею та доглядав її до самої смерті. Заслухавши пояснення заявника та інших учасників процесу, покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] , що підтверджується копію свідоцтва про народження виданого 21.06.1966 Серії [NUMBER] (а.с.10). [PERSON] , [INFO] , мати заявника померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого 13.08.2021 виконавчим комітетом Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області Серії [NUMBER] (а.с.7). Із заповіту, який посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Камеко В.В. 23 липня 2011 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] заповіла усе належне на день смерті їй майно та на що вона матиме право за законом своєму сину [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Завідувачем Дніпровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєвою\~Л.В. було прийнято постанову від 21.10.2022 та відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , оскільки [PERSON] пропущений строк на прийняття спадщини після смерті його матері (а.с.9). З довідки виданої в.о. голови Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області підписаної [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] на момент смерті [PERSON] , проживав без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , здійснював догляд за померлою та поховав за власні кошти (а.с.11) З довідки виданої секретарем виконавчого комітету Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області вбачається, що [PERSON] на день смерті проживала за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Зазначені факти також підтверджуються наданою за запитом суду матеріалами спадкової справи № 238/2022 до майна померлої [INFO] [PERSON] , яка розпочата 21 жовтня 2022 року (а.с.32-52 ). Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч. 1\~ст.1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1\~ст.1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Наказу № 296/5 від 22.02.2012 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п.3.22 Наказу № 296/5 від 22.02.2012 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем\~може\~бути: довідка\~органу реєстрації місця проживання\~про те, що\~місце проживання спадкоємця\~на день смерті спадкодавця\~було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Відповідно до ч.2\~ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1\~ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 1\~ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України, визначено що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Судом встановлено, що заявнику необхідно встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для оформлення права на спадщину, отже встановлення факту проживання заявника з [PERSON] на момент її смерті породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх спільного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини, при цьому, спір про встановлення даного факту відсутній. Суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви, оскільки судом встановлено факт проживання заявника [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] ,\~на час відкриття спадщини, так як це підтверджується зібраними по справі письмовими доказами та показами наданими в судовому засіданні заінтересованою особою [PERSON] та свідком [PERSON] .. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви, оскільки встановлення цього факту породжує для заявника юридичні наслідки, від яких залежать його майнові права на спадщину, а іншої можливості встановити вказаний факт не можливо. На підставі викладеного та

Outcome: approved