Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог. В квітні 2022 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що 24 липня 2009 року між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюбні відносини між ними фактично припинені, оскільки вони мають діаметрально різні погляди на сімейне життя, подружні стосунки та обов`язки. [PERSON] не проживає разом з [PERSON] вони не пов`язані спільним побутом, не мають спільного бюджету чи спільного господарства. Тому подальше спільне життя з [PERSON] як подружжя та збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Крім цього, під час спільного проживання у шлюбі був придбаний автомобіль марки «Ford», модель - Sierra, реєстраційний номер [NUMBER] . Оскільки, вказане майно було придбано в період зареєстрованого шлюбу, тому на нього розповсюджується режим спільної сумісної власності. Незважаючи на це, [PERSON] та [PERSON] не дійшли згоди щодо порядку поділу вказаного майна. Крім цього, за домовленістю з відповідачем [PERSON] уклала два кредитних договори з АТ КБ «Приватбанк» та АТ «Універсал Банк» відповідно з кредитним лімітом у розмірі 31000 гривень та 30000 гривень. Отримані в кредит грошові кошти були використані [PERSON] в інтересах сім`ї та на даний час заборгованість за кредитними договорами становить 63716 гривень 20 копійок. В період з 2009 року по 18 грудня 2021 року відповідач проживав разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Проте, не приймав участі в оплаті вартості житлово-комунальних послуг. Станом на 01 січня 2022 року виникла заборгованість з оплати послуг з постачання теплової енергії у розмірі 29619 гривень 30 копійок та за послуги з управління будинком у розмірі 5898 гривень 43 копійки. Тому [PERSON] просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 24 липня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області; відновити її дошлюбне прізвище - « [PERSON] »; визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки «Ford», модель - Sierra, реєстраційний номер [NUMBER] ; стягнути з [PERSON] грошову компенсацію вартості автомобіля марки «Ford», модель - Sierra, реєстраційний номер [NUMBER] , у розмірі 23950 гривень; стягнути з [PERSON] частину боргових зобов`язань за кредитними договорами та з оплати вартості спожитих житлово-комунальних послуг у розмірі 49616 гривень 96 копійок. 2. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову. Позивач підтримала пред`явлений позов та просила суд його задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] надав до суду відзив на позовну заяву, яким частково визнав пред`явлений позов, а саме не заперечував проти вимоги про розірвання шлюбу, в іншій частині позовних вимог - просив відмовити. В обґрунтування відзиву вказав на те, що спірний автомобіль був придбаний за грошові кошти батьків відповідача. Позивач не приймала участі в придбанні автомобіля, тому будь-яких прав на автомобіль у неї не виникло. Крім цього, вартість спірного автомобіля не підтверджена допустимими доказами. При визначенні вартості автомобіль не надавався оцінювачу для огляду, тому його вартість була визначена з огляду на пропозиції аналогічних автомобілів на ринку. Відповідач не надавав своєї згоди на відкриття банківських рахунків та використання кредитних коштів. Позивач витрачала кредитні кошти на власні потреби, доказів їх використання в інтересах сім`ї не надано. Крім цього, право на стягнення кредитних коштів належить виключно банківській установі. Аналогічно правом на стягнення боргу з оплати житлово-комунальних послуг наділені комунальні підприємства. Позивачем не надано будь-яких доказів, які б підтверджували сплату вартості спожитих житлово-комунальних послуг, що виключає право пред`явлення регресної вимоги. Квартира [ADDRESS] , належить на праві спільної часткової власності позивачу - 2/3 частки та [PERSON] - 1/3 частка. У зв`язку з цим, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача половини боргу з оплати житлово-комунальних послуг (а.с.101-102). Позивач надала до суду відповідь на відзив, яку обґрунтувала тим, що відповідачем не спростовано презумпцію права спільної сумісної власності. Крім цього, у зв`язку з тим, що квартира [ADDRESS] , не поділена між співвласниками в натурі, тому особовий рахунок відритий виключно на позивача. Заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг виникла в період проживання сторін по справі за однією адресою та в період фактичного користування відповідачем відповідними послугами. З приєднаних до матеріалів справи виписок про рух коштів на банківських рахунках підтверджується, що кредитні кошти використовувались на оплату комунальних послуг, послуг мобільного зв`язку та інтернету, придбання продуктів, одягу, лікарських препаратів, іграшок та канцелярських товарів для дітей, харчування дітей в школі, навчання в будинку дитячої та юнацької творчості. Тому кредитні кошти витрачались виключно на потреби сім`ї. За таких обставин позивач наполягала на задоволенні пред`явленого позову у повному обсязі (а.с.130-133). 3. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 травня 2022 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання (а.с.92-93). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2022 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.189). 4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 24 липня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб (а.с.14). Від цього шлюбу у них народилось двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] (а.с.15,16). 30 березня 2019 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на автомобіль марки «Ford», модель - Sierra, реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с.105). 12 лютого 2018 року [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк» уклали кредитний договір №SAMDNWFX0004676711. За умовами якого АТ КБ «Приватбанк» надав [PERSON] кредитну картку з встановленим на ній кредитним лімітом у розмірі 31000 гривень. Крім цього, 06 лютого 2020 року [PERSON] та АТ «Універсал Банк» також уклали кредитний договір. За яким АТ «Універсал Банк» відкрив картковий рахунок та встановив кредитний ліміт у розмірі 30000 гривень. Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.8 «Право спільної сумісної власності подружжя» та гл.11 «Припинення шлюбу» СК України. 5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. 5.1. норми матеріального права щодо розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ч.3, ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушення до припинення шлюбних відносин або примушення до їх збереження не може мати місце. У відповідності до ч.1 ст.110, ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. 5.2 норми матеріального права щодо стягнення грошової компенсації вартості частини автомобіля. Відповідно до п.3 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Згідно з ч.1, ч.2 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17 (провадження №14-325цс18) зроблено висновок, що у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно з ч.2 ст.364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. 5.3. норми матеріального права щодо поділу боргових зобов`язань. Відповідно до ч.3 ст.61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ст.520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. 5.4. норми процесуального права. За змістом п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За правилами ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Згідно з ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За змістом ч.1, ч.5 ст.106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. 6.1. щодо позовних вимог про розірвання шлюбу. Встановлено, що сторони по справі не можуть жити однією сім`єю. Відновлювати відносини не бажають. Викладене свідчить про те, що подальше існування шлюбу порушуватиме права та інтереси сторін. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні. Тому шлюб між сторонами по справі, який зареєстрований 24 липня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис №266, належить розірвати. Крім цього, [PERSON] слід відновити її дошлюбне прізвище - « [PERSON] ». 6.2. щодо позовних вимог про стягнення грошової компенсації вартості частини автомобіля. Встановлено, автомобіль марки «Ford», модель - Sierra, реєстраційний номер [NUMBER] , був придбаний в період перебування [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Тому вказане майно належить сторонам на праві спільної сумісної власності в рівних частках. До вказаного висновку суд виходить з презумпції права спільної сумісної власності подружжя. Всупереч вимогам ч.1 ст.81 ЦПК України відповідачем не спростовано презумпцію права спільної сумісної власності на спірний автомобіль. Зі звіту про незалежну оцінку транспортного засобу від 04 лютого 2022 року, складеного ТОВ «Консалт-С» (а.с.17-23) встановлено, що ринкова вартість автомобіля марки «Ford», модель - Sierra, реєстраційний номер [NUMBER] , складає 47900 гривень. Водночас, за змістом звіту автотоварознавчого дослідження від 28 жовтня 2022 року, складеного ПП «Авто-Експрес» (а.с.149-182) ринкова вартість автомобіля марки «Ford», модель - Sierra, реєстраційний номер [NUMBER] , становить 32490 гривень. Таким чином за змістом вказаних звітів ринкова вартість спірного автомобіля значно відрізняється. Водночас суд звертає увагу на ту обставину, що звіт про оцінку транспортного засобу від 04 лютого 2022 року, складений ТОВ «Консалт-С», ґрунтується виключно на матеріалах інтернет ресурсів. В той час, як звіт автотоварознавчого дослідження від 28 жовтня 2022 року, складений ПП «Авто-Експрес», був складений на підставі огляду транспортного засобу з урахуванням його технічного стану. З цієї підстави, при вирішенні позовних вимог про стягнення грошової компенсації вартості частини спірного автомобіля суд керується звітом автотоварознавчого дослідження від 28 жовтня 2022 року, складений ПП «Авто-Експрес», вважаючи вказаний звіт достатнім та достовірним доказом. Тому з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню грошова компенсація вартості частини в автомобілі марки «Ford», модель - Sierra, реєстраційний номер [NUMBER] , у розмірі 16245 гривень. 6.3. щодо позовних вимог про поділ боргових зобов`язань. Встановлено, що [PERSON] має заборгованість за кредитними договорами, а саме перед АТ КБ «Приватбанк» у розмірі 31076 гривень 36 копійок та перед АТ «Універсал Банк» у розмірі 32639 гривень 84 копійки (а.с.57,82). Разом з цим, в матеріалах цивільної справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження того, що грошові кошти, отримані за вказаними кредитними договорами були витрачені в інтересах сім`ї. З цієї підстави, судом не вбачається підстав для визнання суми заборгованості за кредитом спільним боргом [PERSON] та [PERSON] , з покладенням на сторін обов`язку з його повернення в рівних частках. Крім цього, у разі визнання заборгованості за кредитним договором спільним боргом подружжя та його поділ в рівних долях, необхідним є з`ясування згоди кредитора, тобто в даному разі АТ КБ «Приватбанк» та АТ «Універсал Банк», щодо переведення частини боргу на іншу особу. Зважаючи на те, що у такому випадку буде здійснено заміну боржника у зобов`язанні. З копій квитанцій (а.с.83-84) вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , обліковується заборгованість з оплати послуг з постачання теплової енергії у розмірі 32541 гривень 33 копійки та послуг з управління багатоповерховим будинком та прибудинковою територією у розмірі 5898 гривень 43 копійки. Встановлено, що квартира [ADDRESS] , належить на праві спільної часткової власності [PERSON] - 2/3 частки та [PERSON] - 1/3 частка (а.с.112-114). Тому в силу положення ст.322 ЦК України тягар утримання майна покладено на [PERSON] та [PERSON] . Твердження позивача стосовно того, що квартира не поділена між співвласниками в натурі, відповідно особові рахунки зі сплати вартості спожитих житлово комунальних послуг, відкриті виключно на ім`я позивача, суд вважає необґрунтованим. У зв`язку з цим, судом не встановлено підстав для покладення на відповідача зобов`язання зі сплати частини заборгованості з оплати вартості спожитих житлово-комунальних послуг у розмірі 35517 гривень 73 копійки. 7. Розподіл судових витрат. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанцій від 21 лютого 2022 року (а.с.1,2) вбачається, що при зверненні до суду [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 1984 гривень 80 копійок відповідно за вимогу немайнового та майнового характеру. Пред`явлений позов задоволений частково, а саме на 22,08% (16245 / 73566,96 ? 100%). З огляду на це, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 1211 гривень 52 копійки (992,40 + (992,40 / 100% ? 22,08). На підставі викладеного та

Outcome: partial