Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

У січні 2023 року позивачка звернулася до суду з вказаним вище позовом. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 15.02.2013 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, про що зроблено відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 164. Від даного шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає з позивачкою. Згідно рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 16.11.2022 року шлюб між сторонами було розірвано. На підставі наведеного вище, просить суд, стягнути з аліменти з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] для утримання дитини [PERSON] в розмірі частки від усіх видів грошового забезпечення відповідача щомісячно, з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач просила провести судове засідання за її відсутності. Позовні вимоги підтримує. Відповідач просив розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позову щодо стягнення аліментів у розмірі 25 відсотків від його місячного грошового забезпечення, не заперечував. Додатково вказав, що регулярно та в повному обсязі сплачує [PERSON] зазначені кошти, офіційно на її банківський рахунок. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб 15.02.2013 року, який рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 16.11.2022 року розірвано. (а.с. 5) Від вказано шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . (а.с. 4) Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади про реєстрацію місця проживання особи № 461741 від 05.01.2023 року - [PERSON] , [INFO] проживає за адресою: [ADDRESS] , тобто за місцем проживання матері [PERSON] (а.с.14) Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно положень ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у сімейному Кодексі України. У відповідності до вимог ст.ст. 180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В ході судового розгляду даного спору встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, будь-яких доказів які б вказували на перебування на його утриманні непрацездатних осіб матеріали справи не містять, при цьому останній зобов`язаний утримувати свого сина до досягнення ним повноліття. З системного аналізу ст. 180 СК України та ст. 51 Конституції України вбачається що як позивач так і відповідач зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Таким чином, враховуючи об`єктивні обставини справи, однаковий обов`язок обох батьків щодо утримання своїх неповнолітніх дітей, визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти у розмірі частки від усіх видів грошового забезпечення щомісячно та саме такий розмір аліментів є необхідним та достатнім для забезпечення утримання сина і не буде суперечити інтересам сторін. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Так, позивач звернувся до суду з даним позовом 04.01.2023 року, а тому саме з цього моменту слід стягувати аліменти.

Outcome: approved