Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] 22 вересня 2022 року звернулася до Котовського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON] , за участі третьої особи: [PERSON] , та просить визнати його, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловою квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтовує свої вимоги тим, що позивачка та її син [PERSON] є власниками квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] є сином позивачки, який починаючи з 2017 року перебуває на роботі в Китайській Народній Республіці. Син повідомив, що у найближчі 2-3 року взагалі не планує повертатися в Україну, оскільки має добре оплачувану роботу та стабільний заробіток. В зазначеній квартирі він не проживає з початку 2017 року, власних речей не зберігає. Зазначила, що мають намір продати квартиру, проте відповідача необхідно зняти з реєстраційного обліку у вказаній квартирі. Тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання, був повідомлений належним чином, проте судові виклики на судові засідання повернулись із зазначенням «Адресат відсутній за вказаною адресою». Іншими належними даними про місце перебування чи роботи відповідача суд не володіє. Згідно ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, виклик відповідача було здійснено на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада» на веб-сайті Котовського міськрайонного суду Одеської області, що є належним повідомленням про дату, час та місце проведення судового засідання. [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є власниками житлової квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва № [NUMBER] на право на житло від 05 лютого 1998 року, копією свідоцтва про право на спадщину за законом серії НВТ 748353 виданим 05 липня 2016 року приватним нотаріусом Котовського міського нотаріального округу Одеської області Сівун Ф.Й., та копією договору дарування частини квартири від 07 грудня 2011 року посвідченим приватним нотаріусом Котовського міського нотаріального округу Одеської області Сівун Ф.Й. Відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в житловій квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] з 18.09.2007. Факт того, що відповідач у вказаній житловій квартирі не проживає підтверджується довідкою директора ОСББ «Бочковича-1», відповідно до якої [PERSON] , [INFO] , дійсно за адресою: [ADDRESS] , не проживає з лютого 2017 року. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до цієї норми закону відповідач зобов`язаний був зареєструватись за новим постійним місцем проживання протягом 10 днів з дня переїзду до цього постійного місця проживання. Тому суд вважає, що реєстрація відповідача за адресою: [ADDRESS] , є формальною, без наміру його фактичного проживання в цій квартирі. Відповідно він втратив право на користування цією квартирою, оскільки добровільно припинив користування вказаною квартирою та переселився на інше місце свого проживання. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Статтею 391\~ЦК\~України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так як судом встановлено, що відповідач в спірному жилому приміщенні відсутній більше року без поважних на те причин, спільним побутом з позивачкою не пов`язаний, домовленості між ним та позивачкою і братом, як власниками житла, щодо порядку використання житлової квартири відсутні, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловою квартирою і є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за місцем реєстрації.

Outcome: approved