Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 18.10.2022 Орган опіки та піклування Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області звернувся до суду в інтересах неповнолітньої [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, мотивуючи тим, що у віці восьми років дитину удочерив чоловік її матері [PERSON] . Вони жили в м. Маріуполь. З 2018 року [PERSON] часто не знаходився вдома, перебував у від`їздах у справах. Близько 1,5 роки тому [PERSON] виїхав до Італії, зв`язок з сім`єю майже не підтримує. З початком війни [PERSON] разом з мамою та бабусею виїхали з м. Маріуполь до с. Броска Ізмаїльського району Одеської області. [INFO] померла мама [PERSON] . Дівчина залишилась проживати з бабусею. Контакт з батьком майже не підтримує, він не цікавиться її життям, не надає матеріальної допомоги. За кордоном у [PERSON] налагоджене життя, в якому немає місця для [PERSON] . Відповідач не має наміру приїжджати до України та займатись вихованням [PERSON], до себе за кордон забирати її не бажає. Аргументи учасників справи В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, згідно заяви від 23.02.2023 позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні, просить справу розглядати у відсутність представника. В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, згідно заяви від 23.02.2023 з позовними вимогами згоден, не заперечує проти їх задоволення, просить справу розглядати у його відсутність. Фактичні обставини справи, встановлені судом [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим повторно 26.09.2014 Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 141. Згідно довідки від 28.03.2022 № 5108-7000239771 [PERSON] , [INFO] , взята на облік як внутрішньо переміщена особа та проживає за адресою: [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 02.08.2022 Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 1129. Згідно з довідкою Бросківського старостинського округу Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 29.09.2022 № 1069, [PERSON] , [INFO] , мешкає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки-характеристики Бросківського старостинського округу Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 22.08.2022 № 938, сім`я [PERSON] прибула у село Броска з міста Маріуполя 29.03.2022. Разом із ними прибула бабуся [PERSON] , [INFO] , пенсіонерка. Сім`я проживає у [ADDRESS] . [INFO] померла мати [PERSON] , [INFO] , яку поховали в с. Броска. За період проживання у селі Броска скарг та заяв на сім`ю не надходило. За місцем проживання сім`я характеризується позитивно. Згідно з довідкою Бросківського старостинського округу Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 04.10.2022 № 1087, [PERSON] , [INFO] , мешкає з бабусею [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Згідно з характеристикою Бросківського ЗЗСО [PERSON] навчалась в навчальному закладі як тимчасово переміщена з 06.04.2022, а з 11.05.2022 за заявою матері була зарахована до 10 класу Бросківського закладу. Батько дитини [PERSON] не підтримує зв`язок з донькою, не цікавиться її життям не приймає участі у її вихованні. Після смерті матері дитини брат [PERSON] , 1993 р.н., та бабуся [PERSON] , 1950 р.н., приймають активну участь у вихованні [PERSON] . Відповідно до протоколу бесіди Служби у справах дітей Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, проведеної 06.10.2022 із [PERSON] , встановлено, що у віці восьми років дитину удочерив чоловік матері [PERSON] . Вони жили в м. Маріуполь. З 2018 року [PERSON] часто не знаходився вдома, перебував у від`їздах у справах. Близько 1,5 роки тому [PERSON] виїхав до Італії, зв`язок з сім`єю майже не підтримує. З початком війни [PERSON] разом з мамою та бабусею виїхали з м. Маріуполь, приїхали жити в с. Броска. [INFO] померла мама [PERSON] . Дівчина залишилась проживати з бабусею. Контакт з батьком майже не підтримує, він не цікавиться її життям, не надає матеріальної допомоги. За кордоном у [PERSON] налагоджене життя, в якому немає місця для [PERSON] . Після смерті матері виникла необхідність в оформленні пенсії по втраті годувальника, яку крім [PERSON] ніхто оформити не може. Відповідач не має наміру приїжджати до України та займатись вихованням [PERSON], до себе за кордон забирати її не бажає. Як вбачається із заяви [PERSON] , [INFO] , просить позбавити батьківських прав батька [PERSON] , оскільки вже кілька років він не займається її утриманням та вихованням, не цікавиться її життям, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Згідно висновку органу опіки та піклування Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області № 205 від 13.10.2022, позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно дочки [PERSON] , [INFO] , є доцільним та відповідає інтересам дитини. Позиція суду У відповідності до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною ч. 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно роз`яснень п. 3 ч. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. п. 15, 16, 18 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи надані суду докази, в тому числі висновок органу опіки та піклування від 13.10.2022 про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, думку дитини, висловлену у заяві від 23.02.2023, а також той факт, що відповідач позов визнав, визнання позову закону не суперечить, прав та інтересів дитини та інших осіб не порушує, суд вважає за можливе позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , та стягувати аліменти з [PERSON] на користь опікуна або державного закладу, в якому буде перебувати дитина, на утримання [PERSON] , [INFO] , щомісячно в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.10.2022 і до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . Судові витрати Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Враховуючи вищевикладене, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 992,40 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved