Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-02 00:00:00

В інтересах позивача [PERSON] звернулась до суду її представник [PERSON] з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 14 грудня 2013 року Виконавчим комітетом Березняківської сільської ради Смілянського району Черкаської області, актовий запис № 66, а також залишити місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] з матір`ю [PERSON] . В обґрунтування позову зазначила, що протягом останнього року сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних стосунків. У сторін сформувались протилежні погляди на подружнє життя та ведення спільного господарства. Між подружжям постійно виникають сварки, свідком яких стає спільна неповнолітня дитина, що негативно впливає на її морально - психологічний стан. Сім`я остаточно розпалась із-за непорозумінь, психологічної несумісності, спільного небажання відновити сімейні відносини та існує лише формально. Подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки та є недоцільним. Наразі сторони не проживають разом, при цьому їхня спільна дитина [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю, де і виявляють бажання проживати надалі, після розірвання шлюбу. У зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації подружжям було прийнято рішення, що позивачка разом зі спільною дитиною мають виїхати за кордон задля збереження життя та психологічно-морального стану. До закінчення воєнного стану позивачка та дитина не планують повертатися в Україну та тимчасово проживають в Австрії. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, надали суду заяви, в якій просять розглянути справу без їх участі, позовні вимоги просили задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. У зв`язку з розглядом справи за відсутністю осіб, які беруть участь, судове засідання проводиться без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. На підставі викладеного суд, вважає, можливим розглянути справу за відсутності сторін по наявним матеріалам в справі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 грудня 2013 року Виконавчим комітетом Березняківської сільської ради Смілянського району Черкаської області, актовий запис № 66. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . В позові зазначено, що шлюб позивача з відповідачем не склався, шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Суд бере до уваги положення ст. 24 СК України, яка визначає однією з основних ознак шлюбу його добровільність, передбачивши, що примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечитиме інтересам одного з них. Як вбачається із п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зазначено, що "суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права". Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява №44647\\98). За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які викликали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше сумісне проживання подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, їхня сім`я існує формально. Суд вважає, що сім`я розпалась, а тому шлюб між ними слід розірвати. Разом з тим, в позові зазначено, що спорів щодо визначення місця проживання дитини наразі немає, в зв`язку з чим позивачка просила залишити місце проживання дитини разом з нею. Така позиція повністю відповідає судовій практиці, наведеній у вирішенні аналогічних спорів судами вищих інстанцій, що підтверджується висновком Верховного Суду, викладеним в Постанові від 15.01.2020 у справі № 200/952/18, в якому Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду зазначає, що загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне залишити місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] з матір`ю [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved