Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

02 січня 2023 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» (вірне найменування юридичної особи - Акціонерне товариство «Ідея Банк» (далі по тексту - АТ «Ідея Банк»)), в якому просив зобов`язати відповідача здійснити перерахунок заборгованості за договором кредиту та страхування від 21 лютого 2020 року № Z75.22376.006406008 з огляду на нікчемність пункту 1.5 даного договору, пунктів 4 та 5 Додатку № 1 до даного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 21 лютого 2020 року між ним, АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Нью Файненс Сервіс» укладено договір кредиту та страхування № Z75.22376.006406008, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 49999 грн, з яких 43102,59 грн для власних потреб та 6896,41 грн для сплати одноразового страхового внеску за договором добровільного страхування життя, строком на 60 місяців, з датою повернення - 21 лютого 2025 року та зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 9,99 % річних, а позичальник, в свою чергу, зобов`язався одержати кредит та повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього договору. На виконання умов кредитного договору відповідач АТ «Ідея Банк» вчинив наступні дії: згідно платіжного документу від 21 лютого 2020 року № 9309183 видав позивачу [PERSON] кредитні кошти в сумі 49999 грн, згідно платіжного документу від 21 лютого 2020 року № 9309189 перерахував на банківський поточний рахунок позивача [PERSON] кредитні кошти в сумі 43102,59 грн, згідно платіжного документу від 21 лютого 2020 року № 9309185 перерахував на банківський поточний рахунок страховика ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна страхування життя» страховий платіж в сумі 6896,41 грн, як оплату за договором добровільного страхування життя. Пунктом 1.5 кредитного договору встановлено, що під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги зі щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені даним кредитним договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі - ДКБОФО, який є публічним договором приєднання), умови якого розміщені на веб-сайті: https://ideabank.ua/uk/about/publik-contracts. За надання послуг зі щомісячного обслуговування кредитної заборгованості встановлена плата, відповідно до п. 5 Додатку № 1 як «Плата за обслуговування кредитної заборгованості» (графа таблиці 7.4), а саме: щомісячно в сумі 1514,97 грн. Позивач вказав, що до лютого 2022 року, тобто до введення воєнного стану в Україні через військову агресію російської федерації проти України, він своєчасно сплачував платежі по кредиту, а після цього не дотримувався графіку платежів, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість в сумі 40787,60 грн, з яких 4544,91 грн - заборгованість зі строкової плати за обслуговування кредиту, що підтверджується випискою банку з особового рахунку. Звертає увагу, що за умови дотримання графіку платежів за кредитним договором на весь строк його дії (60 місяців) загальна сума процентів становитиме 13702,57 грн, а загальна сума плати за обслуговування кредитної заборгованості - 90898,20 грн, що є невиправданим, несправедливим та нерозумним. Вважає, що оскільки йому встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, тому положення пункту 1.5, пунктів 4 та 5 Додатку № 1 до кредитного договору, укладеного між [PERSON] та АТ «Ідея Банк» щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Враховуючи вищевикладене, в силу положень ст. ст. 203, 204, 215 ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про споживче кредитування», а також правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року в справі № 496/3134/19, позивач просив зобов`язати ПАТ «Ідея Банк» здійснити перерахунок заборгованості за договором кредиту та страхування від 21 лютого 2020 року № Z75.22376.006406008. Ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 03 січня 2023 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 06 лютого 2023 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, вимоги, викладені в позовній заяві, підтримав в повному обсязі. Відповідач АТ «Ідея Банк» про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не подав. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21 лютого 2020 року між [PERSON] , АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Нью Файненс Сервіс» укладено договір кредиту та страхування № Z75.22376.006406008, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 49999 грн, з яких 43102,59 грн для власних потреб та 6896,41 грн для сплати одноразового страхового внеску за договором добровільного страхування життя, строком на 60 місяців, з датою повернення - 21 лютого 2025 року та зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 9,99 % річних, а позичальник, в свою чергу, зобов`язався одержати кредит та повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості). Пунктом 1.5 кредитного договору встановлено, що під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги зі щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені даним кредитним договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі - ДКБОФО - https://ideabank.ua/uk/about/publik-contracts), за надання яких встановлена плата відповідно до п. 5 Додатку № 1 як «Плата за обслуговування кредитної заборгованості», що згідно даних графи таблиці 7.4 Додатку № 1 щомісячно складає 1514,97 грн. Згідно п. 9.8.2 ДКБОФО - https://ideabank.ua/uk/about/publik-contracts (в редакції станом на 21 лютого 2020 року) плата за обслуговування кредитної заборгованості включала в себе: - надання інформації за рахунками Позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів в Україні, в Контакт-центрі Банку, шляхом направлення смс-повідомлень щодо суми платежу за Договором кредиту, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; - надання інформації по рахунку Позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти Позичальника; - опрацювання запитів Позичальника, що направлені Банку Позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо. На момент укладення сторонами договору 21 лютого 2020 року діяли положення Закону України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року №1734-VІІ, що набрав чинності 10 червня 2017 року. Вказаний Закон є спеціальним законом, який регулює кредитні правовідносини у сфері споживчого кредитування. В п. 3 ч. 3 Розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону зазначено, що Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Так, відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. З наведеної вище ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» вбачається, що один раз на місяць споживач має отримати вказану інформацію безоплатно. З врахуванням положень ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», плата за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Як встановлено ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства, зокрема, є справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Частина 3 визначає, які умови договору є несправедливими. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Отже, несправедливим є положення договору про споживчий кредит щодо встановлення плати за обслуговування кредиту. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Отже, положення кредитного договору в частині обов`язку позичальника здійснювати плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно один раз на місяць, є нікчемними відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Така ж позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21), де зазначено, що: відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Пунктом 1.5 кредитного договору від 21 лютого 2020 року № Z75.22376.006406008 позивачу [PERSON] встановлено плату за обслуговування кредитної заборгованості без уточнення систематичності запиту такої інформації споживачем. Крім того, з виписки по рахунку, виданої станом на 10 лютого 2022 року, вбачається, що відповідачем АТ «Ідея Банк» позивачу [PERSON] нараховано строкову плату за обслуговування кредиту в сумі 4544,91 грн. Таким чином, оскільки позивачу [PERSON] встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, тому положення пункту 1.5, пунктів 4 та 5 Додатку № 1 до кредитного договору від 21 лютого 2020 року № Z75.22376.006406008, укладеного між [PERSON] та АТ «Ідея Банк» щодо обов`язку позичальника здійснювати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а тому необхідно в порядку застосування наслідків нікчемності пункту 1.5, пунктів 4 та 5 Додатку № 1 до кредитного договору зобов`язати АТ «Ідея Банк» здійснити перерахунок заборгованості [PERSON] за договором кредиту та страхування від 21 лютого 2020 року № Z75.22376.006406008. На підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач звільнений від сплати судового збору, тому у відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved