Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-02 00:00:00

У липні 2022 року [PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником автомобіля Skoda Octavia, д.н.з. [NUMBER] . 30.12.2021 [PERSON] , керуючи транспортним засобом Chevrolet Lacetti, д.н.з. [NUMBER] , здійснив наїзд на належний йому автомобіль, що встановлено постановою Приморського районного суду м. Одеси від 17.03.2022 у справі № 522/1703/22, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Вартість матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок ДТП, визначена на підставі висновку експерта № 33-22В від 28.04.2022, становить 59\~124, 95 грн. Проте, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля є вищою та з урахуванням наданої знижки становить 94\~831, 20 грн. Частину зазначеної суми в розмірі 39\~823, 27 грн страховою компанією було сплачено виконувачу робіт з урахуванням заяви щодо досягнення згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування від 23.05.2022. Залишок суми у розмірі 55\~007 грн позивач сплатив самостійно. За таких обставин вважає, що стягненню з відповідача на його користь підлягає 55\~007 грн, що становить різницю між вартістю відновлювального ремонту автомобіля позивача та розміром виплаченого страхового відшкодування. Відповідач [PERSON] ,\~в інтересах\~якого діє\~адвокат Мельниченко\~М.\~С.,\~ подав\~до суду\~відзив на\~позовну заяву,\~в якому\~у задоволенні\~позову просив\~відмовити,\~оскільки між\~позивачем та\~страховиком досягнуто\~згоди в\~частині розміру\~та способу\~здійснення страхового\~відшкодування,\~позивач погодився\~на те,\~що сума\~страхового відшкодування\~буде становити\~39\~823,\~27\~грн.\~При цьому,\~ліміт відповідальності\~страховика становить\~130\~000\~грн,\~що є\~достатнім для\~повного відшкодування\~шкоди позивачу,\~а відшкодування\~шкоди особою,\~яка її\~завдала,\~можливе лише\~за умови,\~що у\~страховика не\~виник обов`язок\~з виплати\~страхового відшкодування\~чи розмір\~завданої шкоди\~перевищує ліміт\~відповідальності страховика.Указує, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування (страхового ліміту), що складає у даному випадку 130 000 грн на страхувальника, який уклав договір обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Крім того вважає, що розмір матеріального збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля, не підтверджений належними та допустимими доказами. У судовому засіданні представник\~позивача - адвокат Лисевич С.В. позов просив задовольнити. Представник відповідача - адвокат Мельниченко М. С. подав до суду заяву про розгляд справи без участі відповідача та його представника, у задоволенні позову [PERSON] просив відмовити з наведених у відзиві підстав. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд встановив таке. 30 грудня 2021 року [PERSON] , керуючи транспортним засобом Chevrolet Lacetti, державний номер [NUMBER] , по вул. Романа Кармена в м. Одесі, в порушення п. 12.1 Правил дорожнього руху не вибрав безпечної швидкості руху, не враховував дорожньої обстановки та стан транспортного засобу, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль Skoda Octavia, державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 17.03.2022 у справі № 522/1703/22 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Автомобіль Chevrolet Lacetti, державний номер [NUMBER] був застрахований в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». [PERSON] є власником автомобіля Skoda Octavia, д.н.з. [NUMBER] , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Відповідно до висновку експерта № 33-22В експертно-товарознавчого дослідження від 28.04.2022, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Skoda Octavia, д.н.з. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, яка сталася 30.12.2021 становить 59\~124, 95 грн. З матеріалів справи слідує, що ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» перерахувало на рахунок виконавця ремонтних робіт ФОП [PERSON] 39\~823, 27 грн страхового відшкодування відповідно до заяви від 23.05.2022 про досягнення згоди між потерпілим і страховиком про розмір страхового відшкодування. Зазначений розмір страхового відшкодування розраховано на підставі розрахунку AUDATEX, висновку незалежного експерта та з урахуванням передбаченого розміру франшизи 2\~600 грн, застосування коефіцієнту фізичного зносу (за наявності) та інших вимог, що передбачені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до акта виконаних робіт № ША-00000454 від 14.06.2022 та рахунку-фактури № ША-00000454 від 04.04.2022 вартість\~відновлювального ремонту автомобіля Skoda Octavia, д.н.з. [NUMBER] , з урахуванням знижки складає 94\~831,20 грн. Згідно з квитанціями № 0.0.2577057254.1 від 15.06.2022 та № 0.0.2577058288.1 від 15.06.2022 [PERSON] сплачено ФОП [PERSON] за технічне обслуговування та ремонт автомобіля 29 000 грн та 26 007, 93 грн відповідно, а всього 55 007, 93 грн. Майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За змістом частини першої статті 28, статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого,\~- це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Тобто, даний Закон встановлює законодавчі обмеження щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме розмір страхової виплати визначається з обов`язковим урахуванням зносу автомобіля, що у свою чергу згідно ст. 1194 ЦК України покладає на винуватця обов`язок сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, у разі її недостатності. Таким чином обов`язком страховика є відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 вказано, що «суд касаційної інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з товариства, працівник якого є винуватцем ДТП, різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати)». Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19 (провадження № 61-10010св20) зроблено висновок, що відмовляючи у задоволенні позову в частині відшкодування майнової шкоди, суди не звернули уваги, що різниця між виплаченою потерпілій особі страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу. За таких обставин саме особа, винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити потерпілій особі таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2019 року у справі № 522/15636/16-ц (провадження № 61-1819св17) зазначено, що «якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). Враховуючи те, що на відновлення автомобіля позивача окремі вузли підлягали заміні, апеляційний суд правильно визначив розмір коштів, який необхідний на відновлення пошкодженого автомобіля позивача та зробив обґрунтований висновок про те, що на користь позивача має бути стягнута різниця між фактичним розміром шкоди, страховою виплатою і витратами, які необхідні для повного відновлення транспортного засобу». Зазначені висновки викладені також у постанові Верховного Суду від 16 лютого 2022 року у справі № 709/370/20 (провадження № 61-16320св20). Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тому саме відповідач, як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача різниці між фактичним розміром шкоди та сплаченим страховим відшкодуванням, що становить 55\~007 грн, а тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає зазначена сума. При цьому, доводи відповідача не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, а твердження відповідача на те, що між позивачем та страховиком досягнуто згоди в частині розміру страхового відшкодування не впливає на обов`язок відшкодування відповідачем на користь позивача заявленю суми. Щодо посилань відповідача про недоведеність позивачем належними та допустимими доказами розміру шкоди, то такі твердження є необґрунтованими, оскільки відповідачем заявлену позивачем суму не спростовано, також необхідно зауважити, що під час розгляду справи відповідачем клопотання про проведення будь-яких експертиз, в тому числі щодо визначення вартості завданих збитків не заявлялося. Таким чином, суд вважає, що відповідачем не спростовано вимоги позивача належними та допустимими доказами, а тому дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі. Інші доводи відповідача висновків суду не спростовують та не свідчать про наявність підстав для відмови в задоволенні позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору, слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved