Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

Керівник Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах держави в особі Миколаївської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання недійсним рішення сільської ради, витребування із незаконного володіння та користування земельної ділянки у комунальну власність. В обґрунтування позовних вимог вказано, що рішеннями судів апеляційної та касаційної інстанції не підтверджено [PERSON] його право власності на земельну ділянку (пай) площею 8,6 гектара в землях колективної власності колишнього КСП «Жовтнева революція», розташованого в межах Миколаївської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом, а тому рішення Миколаївської сільської ради про передачу спірної земельної ділянки [PERSON] підлягає визнанню недійсним, а земельна ділянка підлягає витребуванню із незаконного володіння та користування у комунальну власність. Порушення інтересів держави, в даному випадку, полягає у протиправному вибутті з власності та користування держави земельної ділянки, площею 8,6\~га. Однак, Миколаївською сільською радою заходи, спрямовані на захист порушених інтересів держави не здійснені, претензійно-позовна робота, спрямована на припинення речових прав на земельну ділянку та витребування її із незаконного володіння та користування - не здійснена. Ухвалою суду від 24.01.2023 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. У підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав заявлений позов, а відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі. Заслухавши думку прокурора та відповідача, суд доходить висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що згідно копії рішення № 423 від 16.08.2019 року Миколаївської сільської ради, сесія вирішила затвердити технічну документацію із землеустрою та передати у власність [PERSON] земельну ділянку площею 8,6га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1221485600:01:932:0008. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, 21.08.2019 року державним реєстратором КП «Бюро технічної інвентаризації» Дніпровської районної ради Гречнєвою Н.В. зареєстровано право власності [PERSON] на вищевказану земельну ділянку. Згідно копії постанови\~Дніпровського апеляційного суду від 17.08.2021року, рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від\~ 17.12.2018\~ року скасовано і прийнято нову постанову про відмову в задоволенні позову. \~ \~ \~ \~Відповідно до копії постанови Верховного Суду від 02.02.2022 року, касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, постанову Дніпровського апеляційного суду від 17.08.2021 року залишено без змін. Згідно копії листа 12.01.2022 року за № 04/53-182вих-22, виконувач обов`язків керівника правобережної окружної прокуратури міста Дніпра просить Миколаївську сільську раду надати до окружної прокуратури інформацію з приводу того, чи реалізовано право [PERSON] на спірну земельну ділянку на підставі скасованого рішення суду у строк до 19.01.2022 року. Відповідно до копії листа від 17.02.2022 року за №04/3-1399вих-22, перший заступник керівника окружної прокуратури звернувся до Миколаївської сільської ради з вимогою надати інформацію щодо вжитих сільською радою заходів на повернення у власність Миколаївської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області земельної ділянки площею 8,6 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1221485600:01:932:0008 у строк до 02.03.2022 року. Листом від 07.09.2022 року №04/53-4107вих-22, виконуючий обов`язки керівника окружної прокуратури просить Миколаївську сільську раду надати до окружної прокуратури інформацію з приводу того, чи реалізовано право [PERSON] на спірну земельну ділянку на підставі скасованого рішення суду у строк до 20.09.2022 року. Згідно відповіді Миколаївської сільської ради від 19.01.2021 року №73 №04/53-182 ВИХ-22 від 12.01.2022 року, рішенням №423 від 16.08.2019 року Миколаївської сільської ради затверджено проект технічної документації із землеустрою та передано у власність [PERSON] ; дата державної реєстрації права на земельну ділянку розміром 8,6 га з кадастровим номером 1221485600:01:932:0008 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Миколаївської сільської ради від 21.08.2019 року за громадянином [PERSON] . Як вбачається з відповіді Миколаївської сільської ради № 340 від 23.05.2022 року, Постанова ВС від 02.02.2022 року по справі №175/4424/18 за позовом [PERSON] до Миколаївської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом надійшла до Миколаївської сільської ради 01.03.2022 року. У зв?язку з початком війни та введенням військового стану з 24.02.2022 року, державні реєстри України припинили роботу, через що Миколаївська сільська рада Дніпровського району Дніпропетровської області не мала можливості виконати рішення Дніпропетровського апеляційного суду від 17.08.2021 року у справі № 175/4424/18. Згідно відповіді Миколаївської сільської ради № 725 від 20.09.2022 року, у зв`язку з відсутністю в штаті Миколаївської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області юриста з метою забезпечення представництва інтересів держави в особі Миколаївської сільської ради, просять прокурора Правобережної окружної прокуратури звернутися до суду із відповідним позовом про повернення земельної ділянки до комунальної власності. Таким чином, органом місцевого самоврядування заходів на захист і поновлення права власності територіальної громади на спірну земельну ділянку не вжито. Відповідно до ст. 13 Конституції України, земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Статтями 19, 144 Конституції України, ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» на органи місцевого самоврядування та їх посадових осіб покладено обов`язок діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією і законами України. Статтею 131-1 Конституції України, на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідно до пункту 37 постанови Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Згідно п. п. 38, 39, 43 указаної постанови, бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Враховуючи, що Миколаївською сільською радою не вжито заходів щодо усунення порушень законодавства в сфері земельних відносин, прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі\~Миколаївської сільської ради.\~ «Суспільний», «публічний» інтерес звернення прокуратури до суду полягає у відновленні правового порядку в частині відновленні становища, яке існувало до порушення права власності Українського народу на землю, захист такого права шляхом повернення в державну чи комунальну власність землі, що незаконно вибула з такої власності. Як випливає зі змісту ст. ст. 16, 21 Цивільного кодексу України, ст. 152 Земельного кодексу України права та законні інтереси позивача можуть бути захищені судом шляхом визнання недійсними актів органів державної влади, що суперечать законодавству. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Статтею 122 ЗК України\~передбачено, що вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 2, 5 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на земельну ділянку розміром 8,6 га з кадастровим номером 1221485600:01:932:0008 зареєстроване на [PERSON] . Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 153 ЗК України визначає, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Проте постановою Дніпровського апеляційного суду від 17.08.2021 року, яку залишено без змін постановю Верховного Суду від 02.02.2022 року по справі №175/4424/18, рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17.12.2018 року скасовано. В задоволенні позову [PERSON] до Миколаївської сільської ради Дніпровського рацону Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом - відмовлено. Як визначено частиною 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до положень ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином, витребування майна власником із чужого незаконного володіння, повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні, відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Суд звертає увагу на те, що набуття особою права власності на комунальну земельну ділянку всупереч вимог діючого законодавства України,\~ порушує охоронювані державою інтереси в сфері земельних відносин, а саме встановлений законодавством порядок набуття прав на землю. Звернення прокурора до суду в даних спірних правовідносинах спрямоване саме на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значущого питання про повернення державі незаконно наданих у власність земельних ділянок водного фонду, які на даний час вільні від забудови об`єктами нерухомості, і таким чином, не порушується баланс державних (суспільних) і приватних інтересів та відсутній факт надмірного втручання держави у спірні правовідносини. Відповідно до положень ч. ч. 3,4\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ст. 206 ЦПК України\~позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Дослідивши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши докази, з урахуванням визнання відповідачем позову, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у даному підготовчому судовому засіданні. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 7443 грн.

Outcome: approved