Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. У вересні 2022 [PERSON] , який діє в своїх інтересах та в інтересах [PERSON] , [INFO] , звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 12.06.2014 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . 17 квітня 2020 року, шлюб був розірваний. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дитина проживала разом з відповідачем по справі. Отримувала аліменти. Після 2019 року, дитина проживає з позивачем по теперішній час. У зв`язку з чим, ним була подана позовна заява до Заводського районного суду м. Запоріжжя про припинення стягнення аліментів на дитину та про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні заяви були задоволені у повному обсязі. Відповідач залишила дитину, тому починаючи з 2020 року, позивач з дитиною проживає окремо від відповідачки. Фактично з того моменту по теперішній час дитина проживає разом з позивачем, він самостійно несе усі витрати по її утриманню та належним чином піклуюється про стан її здоров`я, також, її фізичний, духовний і моральний розвиток. Всі питання щодо виховання вирішуються ним самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному його утриманні. Для розвитку дитини позивач прикладає всі свої зусилля та можливості. Відповідач, як мати, з дитиною не спілкується, не проявляє до неї материнської турботи, не цікавиться нею та не відвідує її, не турбується про її фізичний та духовний розвиток, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з донькою, не надає їй доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Позивач у судове засідання не з`явився. На адресу суду від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Просив рішення у справі ухвалити за наявними в матеріалах справи доказами, позовну заяву - задовольнити в повному обсязі. Не заперечував проти постановлення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила. Про час та місце судового засідання повідомлена вчасно та належним чином. Відзиву на позовну заяву та будь-яких клопотань до суду від відповідачки не надходило. Третя особа у судове засідання не з`явилась. В матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у відсутності представника органу опіки та піклування. Не заперечують проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Заяви, клопотання інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 23.09.2022 відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 21.10.2022. Ухвалою суду від 07.12.2022 було закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду на 21.12.2022. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Дослідивши докази у справі, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. Згідно свідоцтва про народження № [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15). Відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки, не проявляє відносно неї батьківської турботи, абсолютно не цікавляться ані здоров`ям, ані подальшою її долею. Відповідачка самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. Так, згідно довідки директора Запорізької гімназії №47 ЗМР Запорізької області №38 від 29.07.2022, матір [PERSON] - [PERSON] у школі не з`являлась та батьківські збори не відвідувала ( а.с. 17). Згідно довідки завідувача ДПЗ (ясла-садок) №256 «Пролісок», мати [PERSON] - [PERSON] проживає окремо від [PERSON] та доньки [PERSON] . Протягом навчального року у дошкільному закладі не з`являлася, участі у житті дитини, групи і садочку не приймала. Піклуванням та турботою про [PERSON] займався батько - [PERSON] (а.с. 18). Згідно акту обстеження умов проживання від 17.11.2022 за адресою : [ADDRESS] , санітарно-гігієнічні умови: добрі. Для виховання та розвитку дитини створені такі умови: є спальне місце, куточок для навчання, одяг та взуття, канцелярське приладдя, іграшки, особисті речі. За цією адресою зареєстровані та проживають: [PERSON] , [INFO]. - батько; [PERSON] , [INFO] - донька та [PERSON] , [INFO]. - бабуся. За результатами бесіди: батько повідом, що за цією адресою він мешкає з донькою з 2020 року. Матір не займається її вихованням, не утримує її, не цікавиться її здоров`ям та навчанням. Аліменти не сплачує, має заборгованість по їх сплаті. Малолітня [PERSON] повідомила, що мешкає разом з батьком. З матір`ю не бачиться і не спілкується. Її вихованням займається батько ( а.с. 47). Згідно довідки про заборгованість зі сплати аліментів,за період з грудня 2021 року по липень 2022 рік, заборгованість зі сплати аліментів за [PERSON] рахується у розмірі 27520,00 грн. ( а.с. 11). Оцінка аргументів учасників справи та доводів щодо порушення прав, застосовані норми права. Доводи позивача, викладені в позовній заяві, суд вважає обґрунтованими з наступних підстав. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Пунктом 2 ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15, 16, 17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. При прийнятті рішення по справі судом також береться до уваги, що Європейський суд з прав людини (Справа "Савіни проти України" (Заява N 39948/06) у своєму рішенні від 18.12.2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Закон України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року у ст. 111 передбачає, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Крім того діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст.114 наведеного вище Закону). Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Згідно витягу із протоколу № 21 Комісія з питань захисту прав дитини районної адміністрації ЗМР по Заводському району вирішила одноголосно: відділу по Заводському району служби (управління) у справах дітей ЗМР підготувати та надати до Заводського районного суду м. Запоріжжя висновок органу опіки та піклування районної адміністрації ЗМР по Заводському району про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO]., відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] ( а.с. 45-46). Відповідно до висновку № 1386/01-22/18.01-1065 від 07.12.2022 районна адміністрація Запорізької міської ради по Заводському району, як орган опіки та піклування вирішила: [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження факти ухилення матір`ю від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки, оскільки, як було встановлено не проявляє до дитини материнської турботи, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, абсолютно не цікавляться ані здоров`ям, ані подальшою її долею. Отже, суд вважає, за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO]. відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Судові витрати. Згідно ст. 141 ЦПК України та враховуючи принцип диспозитивності визначений ст. 13 ЦПК України, з огляду на заяву позивача про те, що він не зазначив вимогу щодо відшкодування судового збору відповідачкою, що викладено у змісті позовної заяви, а відтак суд вважає за можливе віднести сплачений позивачем судовий збір на його рахунок та з відповідачки не стягувати. На підставі викладеного та

Outcome: approved