Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів. В обґрунтування\~позовних вимог\~було вказано,\~що 31\~січня 2022\~року між\~ [PERSON] та\~ [PERSON] було\~укладено договір\~б/н\~від 31\~січня 2022\~року відповідно\~до якого\~сторони зобов`язуються\~в майбутньому,\~в обумовлений\~п.\~5.1.\~розділу 5\~цього договору\~термін,\~належним чином\~оформити і\~укласти договір\~купівлі \~продажу нерухомого\~майна,\~а саме\~квартири за\~адресою:\~ [ADDRESS] .\~Також договором\~визначено,\~що з\~метою забезпечення\~реалізації своїх\~намірів щодо\~укладення основного\~договору сторона\~2\~сплатила стороні\~1\~суму в\~розмірі 28500\~гривень.\~В момент\~повного розрахунку\~за основним\~договором,\~зазначена сума\~буде зарахована\~у належний\~зі сторони\~2\~платіж за\~основним договором,\~як еквівалент\~1000\~доларів США.\~Основний договір\~повинен бути\~укладений та\~нотаріально посвідчений\~до 03\~березня 2022\~року.\~Станом на\~03\~березня 2022\~року відповідач\~відмовився від\~укладення основного\~договору та\~станом на\~17\~жовтня 2022\~року він\~не укладений\~та нотаріально\~не посвідчений.\~15\~серпня 2022\~року позивачем\~було направлено\~до відповідача\~досудову вимогу\~(претензію),\~яку він\~отримав 31\~серпня 2022\~року щодо\~повернення безпідставно\~набутих грошових\~коштів.\~Відповідачу надавався\~трицятиденний строк\~з дня\~отримання вимоги\~для повернення\~безпідставно набутих\~коштів.\~Зазначений строк\~сплинув 01\~жовтня 2022\~року.\~Однак,\~вдповідачем проігноровано\~вимогу позивача\~повернути авансовий\~платіж в\~розмірі 1000\~доларів США.\~На підставі\~викладено просить\~суд стягнути\~з відповідача\~грошову суму\~у розмірі\~1000\~доларів США,\~яка еквівалентна\~36\~568\~грн.,\~а також судові витрати. Відповідач скористався правом на подання відзиву в якому заперечував проти позову, посилаючись на те, що саме позивач ухилявся від укладання основного договору, відкладаючи з різних підстав дату укладання договору, просив відмовити в задоволенні позову. Представник позивача в судове засідання надала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити з підстав викладених у позові. Представник відповідача та відповідач в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Відповідач надав додаткові пояснення в яких не визнав позовні вимоги з підстав зазначених у відзиві. Представник відповідача надав заяву про відкладення розгляду справи, проте жодних доказів поважності причини неявки у судове засідання до заяви долучено не було. Вивчивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України. Судом встановлено, що 31 січня 2022 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір б/н від 31 січня 2022 року. Відповідно до п 1.1 розділу 1 договору зазначено, що сторони зобов`язуються в майбутньому, в обумовлений п. 5.1. розділу 5 цього договору термін, належним чином оформити і укласти договір купівлі продажу нерухомого майна, надалі «Основний договір» на умовах і в порядку, визначених цим договором. Пунктом 1.2. розділу 1 Договору передбачено, що нерухомим майном є квартира за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 2.2. розділу 2 договору зазначено, що до підписання цього договору з метою забезпечення реалізації своїх намірів щодо укладення основного договору сторона 2 сплатила стороні 1 суму в розмірі 28500 (двадцять вісім п`ятсот) гривень. В момент повного розрахунку за основним договором, зазначена сума буде зарахована у належний зі сторони 2 платіж за основним договором, як еквівалент 1000 (одна тисяча) доларів США. Основний договір повинен бути укладений та нотаріально посвідчений до 03 березня 2022 року. Згідно з частиною першою\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 627 ЦК України\~визначено, що відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони\~в належній формі\~досягай згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (стаття 638 ЦК України). Згідно зі\~статтею 570 ЦК України\~завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком передбачені вимогами\~статті 571 ЦК України, зокрема: якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора; якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості; сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором; у разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. За змістом наведених норм\~ЦК України\~завдаток є доказом існування зобов`язання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобов`язання. Згідно з положеннями статей\~546,\~548 ЦК України\~завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов`язання, яке випливає із договору, укладеного сторонами. Відповідно до частини першої\~статті 635 ЦК України\~попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, -у письмовій формі. Згідно зі\~статтею 657 ЦК України\~договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Як вбачається із матеріалів справи, сторони договору купівлі-продажу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам законодавства не уклали, а лише домовилися укласти такий договір у майбутньому. А тому передана позивачем грошова сума у загальному розмірі 28\~500 грн. є\~авансом. Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише у разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеними Верховним Судом України у постановах: від 25 вересня 2012 року у справі № 6-82цс13 та від 13 лютого 2013 року у справі № 6-176цс12 та Верховним Судом у постанові від 30 січня 2019 року № 461/5297/16-ц (провадження № 61-22017св18),постанові у справі №551/980/19 від 22 квітня 2021 року, постанові у справі № 711/5065/15-ц від 17 червня 2021 року. Доказів укладення основного договору станом на час розгляду справи суду не надано, у зв`язку із чим суд критично оцінює заперечення відповідача, оскільки належних та достатніх доказів не ухилення від укладання основного договору суду не надано та судом не встановлено. Разом з цим, суд критично оцінює вимогу про стягнення з відповідача суми у розмірі 36\~568 грн., оскільки відповідно до договору, позивачем сплачена суму у розмірі 28\~500 грн., а відтак саме вона має бути стягнута з відповідача. За таких обставин, аналізуючи правовідносини, що склалися між сторонами, та правові норми, що їх регулюють, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, враховуючи, що доводи позивача знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. На підставі ст.141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 773, 45 грн. пропорційно до задоволеної частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial