Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 18 листопада 2022 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення 3% річних нарахованих на\~суму боргув сумі 2\~509,09 доларів США, що згідно\~курсу Національного\~банку України\~становить 72\~732\~грн 73\~коп.Свої\~вимоги позивач\~обґрунтовує тим,\~що 19.04.2007\~року між\~ПАТ АБ\~«Укргазбанк» та\~ [PERSON] \~було укладено\~договір №1502007/1р. За умовами кредитного договору, банк надав позичальнику кредит в сумі 18\~968, 21доларів США зі сплатою процентів 11,5% річних з терміном погашення до 18.04.2013р. В забезпечення виконання зобов`язань вказаного кредитного договору, між ПАТ АБ "Укргазбанк" та\~\~ [PERSON] укладено договір поруки №1502007/1Р. від 19.04.2007р., згідно якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору №1502007/1р. від 19.04.2007р. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20.04.2010р. у справі №2-3565/10 позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено та стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість по кредиту в розмірі 16875, 21 доларів США, та звернуто стягнення на предмет застави автомобіль «Ford Fiesta». Дане рішення суду відповідачами не виконане. На підставі\~ст.\~625\~ЦК України\~банк має\~право стягнути\~солідарно з\~боржників \~3%\~річних за період з 12.03.2017р. по 23.02.2022р., що становить 2\~509,09 доларів США. Відповідач [PERSON] своїм правом на відзив не скористався. В судове засідання не з`явився, причина неявки суду невідома. Представник відповідача\~ [PERSON] \~подав до\~суду відзив\~ [PERSON] \~на позовну\~заяву,\~у якому\~позовні вимоги\~не визнала,\~вважає їх\~безпідставними і\~такими,\~що не\~підлягають задоволенню.\~У відзиві\~на позовну\~заяву представник\~відповідача [PERSON] \~зазначив,\~що в\~грудні 2020\~року [PERSON] \~звернулася до\~Хмельницького міськрайонного\~суду із\~позовною заявоюдо ПАТ АБ «Укргазбанк» про визнання недійсним договору поруки №150207/1Р від 19 квітня 2007 року укладеного в якості забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором №1502007/1р. від 19.08.20007р. укладеного між [PERSON] та ВАТ АБ «Укргазбанк». 29 вересня 2021 року рішенням суду в задоволені позову було відмовлено. Але суддя Хмельницького міськрайонного суду в резолютивній частині рішення зазначив «..Згідно висновку експерта №988 від 08 жовтня 2011 року наданому Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром УМВС України в Хмельницькій області підпис в графі поручитель в договорі поруки №150207/1Р від 19 квітня 2007 року, підпис в графі «Поручитель» та рукописний текст а анкеті фізичної особи поручителя виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Договір поруки від 19 квітня 2007 року, сторонами якого зазначені ВАТ АБ «Укргазбанк», [PERSON] та [PERSON] , є недійсним у силу закону (нікчемним) і не підлягає визнанню недійсним у судовому засіданні…» Отже договір поруки №150207/1Р від 19 квітня 2007 року сторонами якого є [PERSON] та банк не укладений та такий, що не створює жодних правових наслідків. Представник відповідача [PERSON] просив в позові відмовити частково, а саме відмовити в частині стягнення 3% річних за невиконання зобов`язання з [PERSON] . В подальшому в засідання представник відповідача не з`явився. Представник позивача в позовній заяві просив справу розглядати справи без його участі, у випадку не явки відповідачів не заперечив, щодо заочного розгляду справи. Фактичні обставини встановлені судом за зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20.04.2010р. у справі №2-3565/10 позов ПАТ АБ\~«Укргазбанк» задоволено та стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість по кредиту в розмірі 16875, 21 доларів США, та звернуто стягнення на предмет застави автомобіль «Ford Fiesta». Дане рішення суду відповідачами не виконане. На підставі ст. 625 ЦК України банк має право стягнути солідарно з боржників 3% річних, за період\~з 12.03.2017\~р.\~по 23.02.2022р.,\~що становить\~2\~509,09\~доларів США,\~що згідно\~курсу Національного\~банку України\~становить 72\~732\~грн 73\~коп.Відповідні обставини підтверджуються копією рішення суду від 20.04.2010 року. Договір поруки №150207/1Р від 19 квітня 2007 року сторонами якого зазначені ВАТ АБ «Укргазбанк», [PERSON] та [PERSON] є недійсним в силу закону (нікчемним). У матеріалах справи відсутні докази виконання судового рішення. Мотивована оцінка кожного аргументу наведеного учасниками справи, порушення права. Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що відповідачі зазначене рішення не виконали, а тому наявну заборгованість в сумі 2\~509,09\~доларів США,\~що згідно\~курсу Національного\~банку України\~становить 72\~732\~грн 73\~коп.просить стягнути з відповідачів. Представник відповідача [PERSON] зазначив, що договір поруки №150207/1Р від 19 квітня 2007 року укладений між банком та [PERSON] є недійсним в силу закону (нікчемним), а тому просить відмовити в частині стягнення 3% річних з [PERSON] . Норми права які застосував суд, мотиви їх застосування. Відповідно до частини першої\~статті 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. За змістом положень\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. За частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі\~статтею 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями\~статті 611 цього Кодексу\~передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема,\~статтею 625 ЦК України\~врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання\~статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень\~статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При цьому в\~статті 625 ЦК України\~визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Норми цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Зазначений висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц (провадження №14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі\~статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Правовий аналіз положень статей\~526,\~599,\~611,\~625 ЦК України\~дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених\~статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі №916/190/18 (провадження №12-302гс18). Суд перевіривши розрахунок позивача, який міститься в позовній заяві, зазначає що він є вірним. Згідно наданого позивачем розрахунку 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 рік становить 2\~509,09 доларів США. Договір поруки №1502007/1Р від 19 квітня 2007 року, сторонами якого зазначені ВАТ АБ «Укргазбанк», [PERSON] та [PERSON] , є недійсним у силу закону (нікчемним), а тому в стягненні 3% річних за невиконання зобов`язання з [PERSON] слід відмовити. Судові витрати. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~сплачений позивачем судовий збір в сумі 2481 грн., підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача.

Outcome: partial