Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~У червні 2022 року [PERSON] звернувся до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , третя особа: Шоста дніпровська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про встановлення факту прийняття спадщини, встановлення факту родинних відносин та продовження строку для подачі заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] та [PERSON] є дітьми [PERSON] та [PERSON] . [INFO] помер батько сторін [PERSON] . Після смерті батька позивач не звертався з заявою про прийняття спадщини, та свідоцтво про право на спадщину ніхто із спадкоємців першої черги не отримав. Однак позивач зазначає, що він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, оскільки забрав з будинку особисті речі батька (книги, одяг), зробив ремонт в одній із кімнат будинку [ADDRESS] , що свідчить про те, що він прийняв спадщину. \~ \~ \~ \~ [INFO] померла мати сторін [PERSON] , після смерті якої залишилось спадкове майно - житловий будинок [ADDRESS] . Позивач зазначає, що після смерті [PERSON] , він переніс інсульт, знаходився на стаціонарному лікуванні, весь час мав погане самопочуття, отримував медичну допомогу та медикаментозне лікування. Таким чином, позивач на протязі шести місяців не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини і вважає, що він пропустив цей строк з поважної причини. 27 травня 2022 року позивач звернувся до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , та після смерті мами [PERSON] , померлої [INFO] . Однак, державний нотаріус Шостої дніпровської державної нотаріальної контори 27 травня 2022 року винесла Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки позивачем не надано жодного документа, який би підтверджував факт спорідненості, а інформації в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, актовий запис про народження позивача відсутній. При цьому, свідоцтво на народження позивача не збереглось, а отримати його не має можливості, оскільки Республіка Комі, де було проведено реєстрацію народження позивача, є суб`єктом Російської Федерації. Враховуючи наведене, позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав спадкоємця та просить: встановити факт прийняття [PERSON] спадщини в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном; встановити факт родинних відносин між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , померлою [INFO] ; визначити [PERSON] , додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті його матері [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 24 червня 2023 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Задоволено клопотання позивача та витребувано у Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, належним чином завірені копії спадкових справ № 295/2022, відкритої після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , та № 296/2022, відкритої після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . 26 липня 2022 року відповідач [PERSON] , подала до суду відзив на позовну заяву в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з огляду на наступне. Так, відповідач зазначає, що вона не заперечує факт того, що відповідач та позивач є дітьми [PERSON] (батько), який помер у 2002 році та [PERSON] (мати), яка померла [INFO] , та являються спадкоємцями першої черги після їх смерті. Батьки сторін, до моменту смерті, були зареєстровані та мешкали за адресою: [ADDRESS] . Також, відповідач не оспорює факт того, що після смерті батька, ніхто не отримував свідоцтва про право на спадщину. Разом з тим, посилання позивача на те, що після смерті [PERSON] , він забрав особисті речі останнього та зробив ремонт в одній з кімнати будинку [ADDRESS] , що свідчить про прийняття позивачем спадщини, є неправдивими та не підтверджені жодним доказом. Відповідач на момент смерті батька [PERSON] та до теперішнього часу, зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] , а позивач майже 35 років мешкав окремо. Отже, після смерті матері [PERSON] , позивач мав в шестимісячний строк звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Виконавши зазначену вимогу закону з порушенням строку, йому було обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. При цьому, відповідач не надав суду доказів, які б вказували на реальність поважності причин пропуску шестимісячного строку. Надана позивачем довідка підтверджує перебування позивача в лікарні лише протягом десяти днів, а тому весь інший час, останній міг звернутись до нотаріуса, однак не зробив цього. 04.08.2022 року на адресу суду від завідувача Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області надійшли витребувані, належним чином завірені копії спадкових справ. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що відповідач визнає факт родинних відносин між позивачем померлими батьками [PERSON] , [PERSON] . Однак позивач після смерті батька [PERSON] не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, в управління майном не вступав та жодних, належних померлому речей не забирав. Окрім того, після смерті матері [PERSON] , позивач був присутній на похованні останньої, а в подальшому проходив стаціонарне лікування всього 10 днів. При цьому, маючи достатньо часу (більш ніж п`ять місяців) не звертався до нотаріуса із завою про прийняття спадщини. Відповідач в судовому засіданні зазначила, що заперечує проти задоволення позову. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] зазначила, що в 2002 році вона разом з будівельниками їхала з міста Дніпро, де придбала будівельні матеріали. По дорозі додому, водій заїхав до приватного будинку. Вона побачила, як позивач та його мати загрузили до автомобіля речі: дзеркала, циркулярну пилу, килими, одежу. Після чого, позивач поїхав разом з нею та будівельниками. Під час поїздки свідок запам`ятала, що позивач розповідав, що вказані речі він забрав з будинку після смерті свого батька. В судовому засіданні, під час допиту в якості свідка [PERSON] зазначив, що він проживає по сусідству буд. [ADDRESS] . В 2002 року помер [PERSON] , після чого за вказаною адресою проживала [PERSON] та відповідач, а позивач з`являвся лише декілька разів. Також свідок зазначив, що ремонтні роботи у даному будинку позивачем не проводились. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] зазначив, що він є чоловіком відповідача та пояснив, що після смерті [PERSON] в будинку [ADDRESS] саме його родина проводила ремонт. Жодних речей, після смерті батька, позивач з даного домоволодіння не забирав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Заслухавши думку учасників судового розгляду, допитавши свідків , дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , 1932 року народження, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 07.11.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Індустріального районного управління юстиції міста Дніпропетровська. Після смерті [PERSON] , 1932 р.н., залишилось спадкове майно, яке складається з права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 06.08.2021 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). За життя, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 21.05.21958 року. Судом також досліджені витребувані копії спадкових справ № 295/2022, що заведена до майна померлого [INFO] [PERSON] , та № 296/2022, що заведена до майна померлої [INFO] [PERSON] . Встановлено, що спадкова справа № 295/2022, заведена до майна померлого [INFO] [PERSON] , на підставі заяви доньки померлого - [PERSON] , [INFO] , від 18.05.2022 року № 564, тобто до цього часу, жодна особа із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріуса не зверталась. Також 27.05.2022 року до нотаріуса надійшла заява [PERSON] , [INFO] , в якій позивач зазначив, що не прийняв спадщину з поважних причин та повідомив про наявність інших спадкоємців. Постановою державного нотаріуса Шостої дніпровської державної нотаріальної контори від 27.05.2022 року про відмову у здійснені нотаріальної дії, відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. В обґрунтування постанови зазначено, що спадкоємцем не надано жодного документу, який би підтверджував наявність підстав для спадкоємства після смерті спадкодавця. Згідно інформації, отриманої в порядку безпосереднього доступу нотаріуса до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, актовий запис про народження [PERSON] , відсутній. Також встановлено, що спадкова справа № 299/2022, заведена до майна померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , на підставі заяви доньки померлої - [PERSON] , [INFO] , від 18.05.2022 року № 565. 27 травня 2022 року до нотаріуса звернувся [PERSON] в якій позивач зазначив, що не прийняв спадщину з поважних причин. Постановою державного нотаріуса Шостої дніпровської державної нотаріальної контори від 27.05.2022 року про відмову у здійснені нотаріальної дії, відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. В обґрунтування постанови зазначено, що спадкоємцем не надано жодного документу, який би підтверджував наявність підстав для спадкоємства після смерті спадкодавця. Згідно інформації, отриманої в порядку безпосереднього доступу нотаріуса до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, актовий запис про народження [PERSON] , відсутній. Вирішуючи позовну вимогу про встановлення факту родинних відносин, суд зазначає наступне. \~Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до пункту 7\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Судом встановлено, що у [PERSON] та [PERSON] під час шлюбу народились діти, [PERSON] , що підтверджується свідоцтва про народження, серії [NUMBER] виданого 27.03.1973 року, та [PERSON] , свідоцтво про народження якого не зберігалось. Також в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян відсутні актові записи про народження [PERSON] .. Разом з тим, в ході розгляду справи не оспорювалось та підтверджено [PERSON] що позивач [PERSON] дійсно є її рідним братом та сином [PERSON] й [PERSON] . З урахуванням наведеного, суд вважає, що отримані у справі докази та їх належна оцінка вказують про наявність достатніх правових підстав вважати, що факт родинних відносин між заявником та його матір`ю [PERSON] , доведеним, встановлення факту родинних відносин для позивача мають юридичне значення, тому позовні вимоги в цій частині, які визнані відповідачем в ході розгляду справи, підлягають задоволенню. Щодо вимоги про встановлення факту прийняття [PERSON] спадщини, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, суд зазначає наступне. Станом на момент смерті [PERSON] , [INFO] правовідносини зі спадкування були врегульовані нормами Цивільного кодексу Української РСР 1963 р. в редакції від\~30.10.1999 р. Згідно положень\~ст.\~548-549\~цього кодексу\~для придбання\~спадщини необхідно,\~щоб спадкоємець\~її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Позивач, як на підставу позову в цій частині, зазначив, що він, після смерті батька фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Предметом позову, тобто спадковим майном, позивач визначив домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Разом з тим, позивачем не надано доказів на підтвердження того факту, що він після смерті [PERSON] у 17.10.2002 року вступив в управління або володіння спірним домоволодінням. Так сторонами не заперечувалось того факту, що позивач не мешкав у спірному домоволодінні на момент смерті. В подальшому позивач також не проживав за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до листа в.о. начальника відділу обліку проживання фізичних осіб Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 14/5-4030 від 03.06.2022 року, за наявними даними будинкової книги, [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 02.02.1968 по 07.11.2002 року. Склад зареєстрованих осіб на день смерті [PERSON] ( [INFO] ) становить дві особи, а саме: [PERSON] , [INFO] (зареєстрована з 26.04.1990 року по теперішній час); [PERSON] , [INFO] , яка була зареєстрована з 02.02.1970 року по 20.09.2021 року. Посилання на той факт, що позивачем було забрано деякі речі померлого з будинку, не можуть бути підставою для встановлення факту вступу в управління або володіння самим домоволодінням. Навпаки, такий факт спростовується показами свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які зазначили, що позивач був у домоволодінні за адресою: [ADDRESS] декілька разів після смерті батька. При цьому свідки [PERSON] , [PERSON] зазначили, що жодних ремонтних робіт у будинку позивач не проводив. З огляду на вказане, позовна вимога про встановлення факту прийняття [PERSON] спадщини в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном задоволенню не підлягає. Щодо вимоги визначення [PERSON] , додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті його матері [PERSON] , померлої [INFO] , суд, зазначає наступне. Відповідно до листа в.о. начальника відділу обліку проживання фізичних осіб Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 14/5-4054 від 03.06.2022 року, за наявними даними будинкової книги, [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 02.02.1970 року по 20.09.2021 року. Склад зареєстрованих осіб на день смерті [PERSON] ( [INFO] ) становить дві особи, а саме: [PERSON] , [INFO] (зареєстрована з 26.04.1990 року по теперішній час); [PERSON] , [INFO] , (зареєстрована з 05.05.2015 року по теперішній час). У правових нормах ч. 1 ст.\~1269, ч.1 статті\~1270 ЦК України\~закріплено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Пленум Верховного Суду України у пункті 24\~постанови\~від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини\~підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску строку. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Верховний Суд у постанові від 22.01.2020 по справі № 345/3960/17 вказав, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Крім того, визначив, що безпідставне надання додаткового строку на прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елементу верховенства права та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину. Відповідно до ч.ч.1-3\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи\~мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав\~та обов`язків, визначених законом.\~Кожна сторона повинна довести ті обставини,\~які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Строк звернення з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , для Позивача рахується з 06 серпня 2021 року по 06 лютого 2022 року включно. Позивач, як на підставу поважності пропуску строку звернення до нотаріуса у вказаний період, зазначив тривалу хворобу та введення воєнного стану на території України. Згідно наданої медичної документації Позивач з 05.09.2021 року по 15.09.2021 року знаходився на стаціонарному лікуванні в КП «Новомосковська ЦРЛІЛ» з діагнозом загострення хронічної ІХС з гіпертонічною хворобою. Виписаний з покращенням. В подальшому у лютому 2022 року лікувався амбулаторно. Отже,\~приймаючи до уваги правові позиції Верховного Суду, суд приходить до переконання, що нетривале (10\~календарних днів) знаходження позивача на стаціонарному лікуванні, та подальше, через тривалий проміжок часу, лікування хронічної хвороби амбулаторно, не є об`єктивною перешкодою, яка впродовж строку для прийняття спадщини створювала непереборні, істотні труднощі для прийняття спадщини. Причому, заява про прийняття спадщини могла бути подана (або направлена поштою) будь-якому нотаріусу, незалежно від місця постійного проживання померлої спадкодавця, однак позивач, будучи усвідомленим про смерть матері, у передбачені законом строк та порядок, своє право на вступ у спадщину не реалізував. За таких обставин, приймаючи до уваги, що право на прийняття спадщини не є безмежним, а визначається конкретно визначеним законом строком - протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, який може бути продовжений судом лише за наявності поважних причин, а доводи позивача, наведені ним у позові та відповіді на відзив, не є визначальними, суд приходить до висновку, що позивач не довів наявність перешкод, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього, і вплинули на своєчасність подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за законом, та які згідно з частиною третьою\~статті 1272 ЦК України\~можуть визнаватися поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Посилання представника позивача на введення на території України воєнного стану, як на ще одну в сукупності підставу пропущення позивачем строку звернення до нотаріусу є безпідставними. Так, строк звернення з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] сплив 06 лютого 2022 року, в той час коли воєнний стан на території України було введено в дію Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року. Враховуючи, що безпідставне надання додаткового строку на прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елементу верховенства права та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, суд приходить до висновку про відсутність\~правових підстав для задоволення позовної вимоги і цій частині. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Шоста дніпровська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про встановлення факту прийняття спадщини, встановлення факту родинних відносин та продовження строку для подачі заяви про прийняття спадщини, підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial