Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-02 00:00:00

04.08.2022 року позивач [PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] , треті особи - Адміністрація Шевченківського району Дніпровської міської ради, як орган опіки та піклування, Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Одесса), в якій з урахуванням уточнень просив визнати його батьком дитини [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Дніпропетровська, та зобов`язати третю особу внести зміни до актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Дніпропетровська, відповідно до рішення суду, де у відомості про батьківство вказати батьком [PERSON] , [INFO] , зазначити прізвище дитини - [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 2006 року він знаходився у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON] , [INFO] , від яких народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . В зв`язку з відсутністю зареєстрованих шлюбних відносин в свідоцтві про народження дитини в графі «Батько» було вказано [PERSON] , тобто його, однак із прізвищем матері дитини. [INFO] [PERSON] померла, після її смерті він проживає разом з дитиною, але опікуном було призначено бабусю дитини - [PERSON] . Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.08.2022 року суддя Кудрявцева Т.О. визначена для розгляду цієї справи. Ухвалою судді від 12.09.2022 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою судді від 08.12.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивач та його представник в судове засідання не з`явився, представник позивача в поданій до суду заяві просила розглянути справу без участі позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в поданій до суду заяві просила розглянути справу без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в поданих до суду заявах просили розглянути справу без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до положень ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У відповідності до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] , [INFO] , з 2006 року перебував у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON] , [INFO] . Від цих фактичних шлюбних відносин [INFO] народилася дитина - [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11.01.2008 року Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис за №07 від 11.01.2008 року, зроблений зазначеним відділом реєстрації актів цивільного стану, батьками дитини зазначено: [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з копії актового запису про народження дитини № 07 від 11.01.2008 року, в силу положень ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України батьком дитини вказано [PERSON] . [INFO] мати дитини - [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 18.05.2018 року Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Дитина - [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачем - [PERSON] за адресою [ADDRESS] , хлопчик навчається в комунальному закладі освіти «Середня загальноосвітня школа №78» ДМР, де характеризується позитивно. Як зазначено в характеристиці учня 9-Б класу КЗО СЗШ №78 ДМР, важливу роль у вихованні дитини відіграє його батько [PERSON] , який проживає поряд та приділяє багато уваги дитині, вони разом проводять дозвілля, відпочивають, батько цікавиться життям і навчанням дитини, приділяє достатньо часу, дарує тепло та увагу. Разом з цим опікуном дитини визначено бабусю - [PERSON] . Батьківство позивача [PERSON] відносно дитини - [PERSON] , [INFO] , підтвердила в наданій суду заяві бабуся дитини - [PERSON] , яка зазначила, що позовні вимоги визнає і відповідно до положень ст. 82 ЦПК України ці визнані відповідачем обставини не підлягають доказуванню при розгляді даної справи. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього позов про визнання свого батьківства. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу, як батька з актового запису про народження дитини. Статтею 122 Сімейного кодексу України визначено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. У відповідності до ст.128 ч.1 Сімейного кодексу України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Згідно ст.128 ч.3 Сімейного кодексу України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Статтею 129 Сімейного кодексу України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Згідно зі ст.133 Сімейного кодексу України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Статтею 134 Сімейного кодексу України передбачено, що на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до положень ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ст.136 ч.2 Сімейного кодексу України, у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Пунктами 2.13,2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року N 3 встановлено, що судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК, - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Зважаючи на викладене, суд вважає такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про визнання його - [PERSON] , [INFO] , батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Дніпропетровська. Оскільки позовні вимоги в частині визнання [PERSON] батьком дитини [PERSON] , [INFO] , підлягають задоволенню, задоволенню також підлягають позовні вимоги позивача в частині зобов`язання Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести відповідні зміни до актового запису № 07 від 11.01.2008 року, зробленого Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, стосовно зазначення батьком дитини [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, позивача - [PERSON] , [INFO] , громадянина України; змінивши при цьому прізвище дитини з « [PERSON] » на « [INFO] », ім`я та по батькові дитини « [INFO] » залишити без змін. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати віднести за рахунок позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved