Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

У квітні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - позивач) звернулося до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), у якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №1376657 від 12.10.2019 року в розмірі 24 252,74 грн., з яких 6 742,75 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 3 641,09 грн. - сума заборгованості за відсотками, 13 868,90 грн. - сума заборгованості за пенею, а також понесені судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] 19 жовтня 2019 року було укладено кредитний договір № 1376657. Між тим, 08 квітня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір Факторингу № 08042020, у відповідності до якого ТОВ «Авентус Україна» відступив ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до боржників, вказаних в реєстрі. Позивач зазначає, що відповідно до реєстру Боржників до Договору факторингу № 08042020 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 24252,74 грн. Оскільки, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за вказаним вище кредитним договором на загальну суму 24252,74 грн., позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання представник позивача не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без представника, просив позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні просила суд відмовити у задоволенні позову, так як позивачем не надано доказів на підтвердження права вимоги за кредитним договором, доказів укладення кредитного договору, отримання кредитних коштів та не обґрунтовано розмір заборгованості, у тому числі стосовно сплати пені сплинули строки позовної давності. До вказаних вимог застосовуються строки позовної давності в 1 рік. Пеня нарахована з 16.12.2019 року по січень 2020 року, а з позовом про стягнення боргу позивач звернувся у квітні 2021 року. Розгляд справи відбувається в судовому засіданні (ч. 1 ст. 211 ЦК України). 22.11.2021 року ухвалено рішення у цивільній справі №381/1287/21, яким стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором № 1376657 від 12 жовтня 2019 року в загальному розмірі 24252 грн. 74 коп. та судовий збір у розмірі 2102 грн. 00 коп. Ухвалою суду від 08.02.2023 року скасовано вказане заочне рішення, а справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження у судове засідання. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 12 жовтня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено Договір про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 1376657 (далі - кредитний договір). Відповідно до умов кредитного договору, товариство надало позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 6 750,00 грн. в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплатити процентів. Кредит був наданий банком позичальнику на споживчі потреби, що закріплено в умовах договору. Відповідно до пункту 1.2 строк надання Позики - 30 днів. Згідно пункту 1.3 сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування позикою: 1.3.1 знижена процентна ставка становить 1,71% від суми Позики за кожен день користування Позикою (624,15% річних) у межах строку надання Позики, зазначеного в пункті 1.2 Договору; 1.3.2 стандартна процентна ставка становить 1,80% від суми Позики за кожний день користування Позикою (657,00% річних); 1.3.3 стандартна процентна ставка застосовується згідно з пунктами 1.7, 3.4, 3.6.2 Договору. Пунктом 3.2 Договору встановлено, що нарахування процентів за Договором здійснюється за зниженою процентною ставкою на залишок фактичної заборгованості за Позикою за фактичну кількість календарних днів користування Позикою. Проценти за користування позикою нараховуються щоденно, починаючи з дня надання Позики (відправки грошових коштів на банківський картковий рахунок) в межах строку надання Позики, визначеного у пункті 1.2 цього Договору, за виключенням дати повернення Позики та сплати нарахованих процентів, зазначеної у Графіку платежів. Відповідно до пункту 3.6.2 Договору з четвертого дня прострочення заборгованості Товариство визнає заборгованість за Позикою проблемною, розпочинає роботу по стягненню заборгованості та відновлю щоденне нарахування процентів за користування Позикою за стандартною процентною ставкою, яке здійснюється не більше ніж до 90 дня прострочення. Пунктами 4.4 та 4.5 Договору встановлено, що у випадку прострочення повернення суми позики, Клієнт зобов`язаний сплатити Товариству штраф у розмірі 81,00 грн. за кожен день прострочення, починаючи з четвертого дня прострочення виконання зобов`язань за Договором. Штрафи за Договором нараховуються на момент сплати, але в будь-якому випадку граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафів та пені), нарахованої за порушення Клієнтом зобов`язань за цим Договором, не може перевищувати 50% суми, одержаної Клієнтом за цим Договором, і становить: 3 375,00 грн. Як вбачається із графіку платежів до цього договору, дата повернення позики та сплата процентів - 11.11.2019 року, сума позики - 6 750,00 грн., сума нарахованих процентів - 3 462,75 грн., а разом 10 212,75 грн. 08 квітня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Авентус Україна» укладено Договір Факторингу № 0804202 (надалі - Договір), за умовами п.п. 1 розділу 1, якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою) пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до Боржників, суми грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який сформований згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною Договору. П.п. 1.2 Розділу 1 Договору визначено, що перехід від Клієнта до Фактора Прав вимоги заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Так, 08 квітня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було підписано Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу № 0804202. Як вбачається, із з реєстру боржників до Договору Факторингу № 0804202, ТОВ «Авентус Україна» передало ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги за кредитним договором № 1376657, де боржником є [PERSON] , яка має заборгованість за даним кредитним договором на загальну суму 24252,74 грн. Відповідно до повідомлень № 003939687 від 22 квітня 2020 року від ТОВ «Авентус Україна» та № 003939687-1 від 22 квітня 2020 року від ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», [PERSON] були направлені повідомлення про відступлення прав вимоги до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та наявну у [PERSON] заборгованість за кредитним договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 цього Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Ч. 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У той же час, належними доказами, що підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Згідно до правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18) банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених Договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. У той же час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, зокрема, первинних документів (касово-бухгалтерських документів), на підтвердження перерахування відповідачу кредитних коштів за Договором про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту №1376657 від 12.10.2019 року. Окремо варто зазначити про підстави нарахування пені у сумі 13 868,90 грн. Як зазначалось вище, умовами п. 4.5. кредитного договору передбачено, що граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафів та пені), нарахованої за порушення Клієнтом зобов`язань за цим Договором, не може перевищувати 50% суми, одержаної Клієнтом за цим Договором, і становить: 3 375,00 грн. Крім того, відповідачем заявлено про застосування строків позовної давності щодо стягнення пені. Згідно зі ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України). Відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, виходячи зі змісту позовної заяви, позивач просить стягнути штрафи, що були нараховані станом на 26.01.2020 року. Проте, з даним позовом товариство звернулося 20.04.2021, тобто з пропуском річного строку давності, встановленого п.1 ч.2 ст.258 ЦК України. У той же час, суд відмовляє у задоволенні заяви відповідача про застосування строків позовної давності, так як суд відмовляє у задоволенні позову по суті. За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами для підтвердження обставин, на які він посилається, а саме, не надано первинних бухгалтерських документів, що підтверджують факти перерахування відповідачу коштів за кредитним договором, не обґрунтовано наявність у відповідача заборгованості за вказаним договором кредиту у розмірі, зазначеному у розрахунку. Тому, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed