Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Посилається на те, що ним було надано [PERSON] позику - грошові кошти в розмірі 5000 Євро на визначений строк, що підтверджується складеною [PERSON] власноруч та підписаною у присутності свідків, розпискою від 24 грудня 2019 року, згідно якої відповідач зобов`язався повернути йому позику до 25 січня 2020 року. На момент подачі позовної заяви, згідно офіційного курсу НБУ 1 Євро становить - 38,8706 гривень, таким чином, 5000 Євро становить - 194 353,00 грн. Зазначає, що до сьогоднішнього часу відповідач ухиляється від повернення суми боргу, чим порушив взяті на себе зобов`язання. Його неодноразові звернення щодо повернення боргу відповідачем були проігноровані. Вказує, що ним було направлено на адресу відповідача лист - вимогу про повернення боргу, що також було проігноровано відповідачем. На підставі викладеного, просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на його користь суму боргу за договором позики у розмірі 5000 (п`ять тисяч) Євро, а також стягнути з відповідача на його користь судові витрати. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просили суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомив і не просив суд відкласти розгляд справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та його представника, покази свідків та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. Так, згідно копії розписки, яка міститься в матеріалах справи [PERSON] взяв у борг в [PERSON] 24.12.2019 року 5 000 Євро до 25.01.2020 року. Відповідач взятих на себе зобов`язань не виконав. Так, 09 грудня 2022 року [PERSON] направляв [PERSON] лист - вимогу про повернення суми боргу 5000 Євро. 12 грудня 2022 року [PERSON] повторно направляв [PERSON] лист - вимогу про повернення суми боргу 5000 Євро. Однак, відповідач кошти не повернув. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей. Згідно з вимогами ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. В своїй позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості в іноземній валюті - Євро. Частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Велика Палата ВС, розглянувши справу № 373/2054/16, дійшла висновку, що заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Свої вимоги про стягнення заборгованості в іноземній валюті позивач обґрунтовує вищевказаною правовою позицією. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні, вказали, що були присутні при передачі коштів та написанні власноруч [PERSON] 24 грудня 2019 року розписки про взяття в [PERSON] боргу в сумі 5000 Євро. Оцінивши всі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 5000 Євро заборгованості, оскільки вказаний розмір боргу підтверджується розпискою відповідача. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подачу позову позивачем сплачено 1943,60 грн. судового збору, а тому дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved