Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

У листопаді 2022 року позивач звернувся до суду з позовом, яким просив суд: - стягнути з ДП«Шахтоуправління Південнодонбаське № 1» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 56 574,41 грн., - стягнути з ДП «Шахтоуправління Південнодонбаське №1», на користь [PERSON] середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення. - судові витрати віднести на відповідача. В обґрунтування\~позовних вимог\~зазначено,\~що у період з 06 лютого 1995 року по 16 листопада 2020 року позивач знаходився у трудових відносинах з ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1».Під час перебування у трудових правовідносинах з відповідачем з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 56 574,41 грн. 16 листопада 2020 року позивач був звільнений, у зв`язку з виходом на пенсію. Відповідно до наказу про звільнення відповідача була передбачена виплата вихідної допомоги, відповідно до та компенсації за невикористану щорічну відпустку. Однак, в день звільнення позивача, 16.11.2020 р. відповідач письмово не повідомив позивача про нараховані суми належні при звільненні та не здійснив виплату належних коштів, що є грубим порушенням діючого законодавства та трудових прав позивача, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом. В судове засідання позивач не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання, повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, відзив на позов чи заяву про розгляд справи за його відсутності суду, не надав. Заяв про перенесення розгляду справи, не подавав. Судом відповідно до ч.4 ст.223, ст.ст.280,281 ЦПК України ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши наявні матеріали справи, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено відповідно до копії трудової книжки серії [NUMBER] , що [PERSON] працював у ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» з 06.02.1995 року по 16.11.2020 року. 16.11.2020 року [PERSON] звільнений за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію відповідно до наказу № 199-к від 16.11.2020 р. (арк.с.7-8). Відповідно до розрахункового листка ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» [PERSON] нараховано 56574 грн. 41 коп. (арк.с.10). Відповідно до ст. 15 ЦК України\~ кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України\~ кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 43 Конституції України\~гарантує, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч. 1\~ст.\~1\~ЗУ «Про\~оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно з ч. 1\~ст.\~21\~ЗУ «Про\~оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ч. 1\~ст.\~24\~ЗУ «Про\~оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 1\~ст.\~47\~КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником. Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» роз`яснено, що якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, судовий наказ може бути видано не лише на суму заборгованості із заробітної плати, а й на суму компенсації за порушення строків її виплати, оскільки вона входить до структури заробітної плати. До заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання. Однак, відповідач при звільненні так і не провів з позивачем остаточний розрахунок та не виплатив позивачу нараховану йому заробітну плату, що відповідачем не спростовано. Розмір заборгованості з заробітної плати не виплаченої позивачу складає 56 574,41 (сума, з якої не підлягають утриманню податки і збори). Тому, суд приходить до висновку, що вимога про стягнення з відповідача нарахованої, але не виплаченої заробітної плати є такою, що підлягає задоволенню у зазначеній сумі. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за весь період затримки розрахунку при звільненні, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.\~При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Визначення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні здійснюється відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року (далі - Порядок). Вдповідно до абз. 3 п. 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. В разі, якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяця роботи. Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати - п. 5 Порядку. При цьому, середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів - п. 8 Порядку. Однак, позивачем не надано суду доказів щодо нарахування йому сум заробітної плати за останні місяці роботи, що передували звільненню, а також не надано доказів щодо фактично відпрацьованого робочого часу, не заявлено позивачем і клопотань про витребування від відповідача таких доказів, у зв`язку з чим, суд зберігаючи об`єктивність, вважає, що вимога про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку задоволенню не підлягає. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а порушені права позивача судовому захисту. Відповідно до вимог\~ч. 1 ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому, з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 992, 40 грн., у зв`язку з відмовою у задоволенні вимоги про стягнення середнього заробітку, судові витрати у сумі 992, 40 грн. залишити на рахунок позивача. Згідно п.2 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial