Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом до [PERSON] , Запорізької міської ради, районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, третя особа: ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації про визнання недійсним свідоцтва про права власності на житловий будинок, визнання недійсним розпорядження Ленінської районної адміністрації. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачка зазначала, що відповідно до договору купівлі продажу від 09.06.1999 року нею було придбано 18/25 часток житлового будинку за адресою [ADDRESS] , інші 7/25 часток житлового будинку, належать відповідачці [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності від 19.09.1988 року. Зазначений договір позивачем зареєстровано в ОП ЗМБТІ 26.07.1999 року. З часу реєстрації договору купівлі продажу в ОП ЗМБТІ вона вважала себе власницею 18/25 часток житлового будинку за адресою [ADDRESS] . У лютому 2018 року, з метою приватизації земельної ділянки, у позивача виникла необхідність у виготовлені нового технічного паспорту, у зв`язку з чим вона звернулася до ТОВ «ЗМБТІ». Отримавши новий технічний паспорт на спірний житловий будинок, вона дізналася, що є власником не 18/25 часток, а 17/100 часток житлового будинку [ADDRESS] . Власником інших 83/100 часток житлового будинку [ADDRESS] , в технічному паспорті зазначена відповідач [PERSON] . За роз`ясненням\~з цього\~приводу,\~позивачка звернулася до ТОВ «ЗМБТІ», де їй було повідомлено що на підставі висновку ОП «ЗМБТІ» від 17.08.1999 року та Розпорядження Ленінської районної адміністрації №3578 від 15.11.1999 року було виготовлено два свідоцтва про право власності, а саме: свідоцтво на право власності на житловий будинок № 2448 від 28.12.1999 року, відповідно до якого право власності на 83/100 часток житлового будинку [ADDRESS] , належить [PERSON] та свідоцтво на право власності на житловий будинок № 2449 від 28.12.1999 року, відповідно до якого право власності на 17/100 часток житлового будинку [ADDRESS] , належить [PERSON] . Враховуючи що позивачка не замовляла ніяких реєстраційних дій по зміні часток у праві власності, зі зміною часток у праві власності не згодна, а отримання на платній основі оригіналу свідоцтва про право власності може тлумачитись відповідачами, або третіми особами як її згода на зміну часток від отримання оригіналу свідоцтва вона відмовилась. Позивачка вважає, що розпорядження Ленінської районної адміністрації від 15.11.1999 року № 3678, свідоцтво на право власності на житловий будинок № 2448 від 28.12.1999 року, свідоцтво на право власності на житловий будинок № 2449 від 28.12.1999 року повинні бути визнані недійсними з огляду на наступне: Спірні свідоцтва про право власності на житловий будинок винесені на підставі розпорядження Ленінської районної адміністрації від 15.1 1.1999 року № 3678, яке в свою чергу винесено на підставі висновку ОП «ЗМБТІ» від 17.08.1999 року. В висновку ОП «ЗМБТІ» від 17.08.1999 року вказано, що відповідачем було збудовано наступні будівлі: Житлова прибудова літ. А 3; Службова прибудова а 1; Веранда а2; Вбиральня Д; Гараж Е; Сарай Ж; Погріб п-г. Відповідно до п.2 договору купівлі продажу- 18/25 часток житлового будинку [ADDRESS] від 09.06.1999 року, на земельній ділянці розміром 600 кв. м., крім того лишки 452 кв.м. (Рішення Ленінської рай. Ради №378/4 від 07.12.1978 року) розташований житловий будинок, глинобитний зазначений в плані літерою «А», жила прибудова, саман обкл. цегл., зазначена в плані літерою «А1», жила прибудова, саман обкл. цегл., зазначена в плані літерою «А2», загальною площею 80 кв. м., жила прибудова, зазначена в плані літерою «А3», сарай зазначений в плані літерою «Б», душ зазначений в плані літерою «Г», вбиральні зазначені в плані літерами «В,Д», льох зазначений в плані літерами «п-г», паркани зазначені в плані цифрами «№1,2,4», водопровід зазначений в плані «№3». Таким чином в розрахунок ОП «ЗМБТ1» від 17.08.1999 року, вартості новозбудованих об`єктів було включено, об`єкти які були предметом договору купівлі продажу від\~09.06.1999\~року та\~на які\~ позивачка\~ придбала\~право власності\~на 18/25\~часток,\~а саме:\~жила прибудова,\~зазначена в\~плані літерою\~«А3»,\~вбиральня зазначена\~в плані\~літерою «Д»,\~льох зазначений\~в плані\~літерами «п-г»,\~за рахунок\~чого було\~збільшено частку\~відповідача [PERSON] . Відповідно до висновку ОП «ЗМБТІ» від 17.08.1999 року вартість належних позивачу 18/25 часток складає 4 784 грн. У той же час п.4 договору купівлі продажу 18/25 часток житлового будинку [ADDRESS] від 09.06.1999 року встановлено, що інвентаризаційна оцінка 18/25 частин житлового будинку -17 323 гривні 23 копійки (сімнадцять тисяч триста двадцять три гривні двадцять копійок). Вартість 18/25 частин житлового будинку розрахована із розміру загальної інвентаризаційної вартості домоволодіння та господарчих, побутових споруд. Позивачка наполягала на тому, що своєї згоди на зміну часток вона не надавала, про будь які судові рішення з приводу зміни ідеальних часток в домоволодінні [ADDRESS] їй не відомо. Про існування спірних свідоцтв стало відомо у лютому 2018 року, свідоцтво на право власності на житловий будинок № 2449 від 28.12.1999 року, на 17/100 часток житлового будинку [ADDRESS] , я в Запорізькій міській раді вона не отримувала, на реєстрацію в ОТІ «ЗМБТІ» не подавала, та як вже було зазначено вище отримувати його в ОП «ЗМБТІ» відмовилася. На підставі викладеного, позивачка просила суд визнати недійсним розпорядження Ленінської районної адміністрації від 15.11.1999 року № 3678. Визнати недійсним свідоцтво на право власності на житловий будинок № 2448 від 28.12.1999 року, відповідно до якого право власності на 83/100 часток житлового будинку [ADDRESS] , належить відповідачу [PERSON] . Визнати недійсним - свідоцтво на право власності на житловий будинок № 2449 від 28.12.1999 року, відповідно до якого право власності на 17/100 часток житлового будинку [ADDRESS] , належить позивачу. \~ \~ \~ \~ У судовому засіданні позивачка наполягала на задоволенні своїх вимог та підтвердила факти, які виклала у позові. Представник позивача підтримав позицію своєї довірительки. Представник відповідача [PERSON] адвокат Ящук О.В. заперечувала проти задоволення вимог позивача. Свої заперечення виклала у відзиві на позов, а суду доводила, що вимоги позивача не відповідають дійсності, спростовуються матеріалами справи, тому у задоволенні позову слід відмовити. Представник Запорізької міської ради, районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району також просила суд відмовити у задоволенні вимог позивача, оскільки вони безпідставні, не обґрунтовані та не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, заяв та клопотань не подавав. Неявка в судове засідання представника третьої особи відповідно до положень ст. 223 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного: Згідно з ч.1 ст.4, ч.1 ст.5 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч.1\~ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Згідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що позивачкою [PERSON] 09.06.1999 року було придбано 18/25 часток житлового будинку за адресою [ADDRESS] , інші 7/25 часток житлового будинку, належать відповідачці [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності від 19.09.1988 року. Зазначений договір позивачем зареєстровано в ОП ЗМБТІ 26.07.1999 року. В ході судового розгляду, [PERSON] стверджувала, що вона не замовляла ніяких реєстраційних дій по зміні часток у праві власності, зі зміною часток не згодна. Вважає, що на підставі договору купівлі-продажу від 09.06.1999 року вона придбала право власності на 18/25 часток житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Також позивачка стверджувала, що своєї згоди на зміну часток вона не надавала, про будь-які судові рішення з приводу зміни ідеальних часток в домоволодінні їй не відомо. Зазначені обставини були перевірені судом та спростовуються матеріалами справи, зокрема самим розпорядженням Ленінської районної адміністрації від 15.11.1999 року №3678, відповідно до якого воно було прийнято саме за наслідками розгляду заяви [PERSON] та [PERSON] . У вказаному розпорядження зазначено, що на підставі висновку бюро технічної інвентаризації,

Outcome: dismissed