Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ "ФК "ЄАПБ", третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.08.2022 р. залучено до участі у справі в якості третьої особи - приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського О.В. (а.с. 17-18) Позов мотивовано тим, що у серпні 2022 р. позивач дізнався, що приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О.В. було відкрито виконавче провадження №69536192 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ФК "ЄАПБ" заборгованості у сумі 27350,00 грн. [PERSON] не отримував грошових коштів від ТОВ "ФК "ЄАПБ" та жодних документів, за якими приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження №69536192. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса №85525, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. 22.12.2021 р., оскільки: - він не отримував від ТОВ «ФК «ЄАПБ» грошових коштів, не підписував кредитного договору та документи щодо встановлення розміру відсотків, пені, штрафів, а кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, проценти, неустойку; - заборгованість за виконавчим написом, яка стягується із [PERSON] , не є безспірною; - позивачем не було отримано письмової вимоги від ТОВ «ФК «ЄАПБ», він був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості її оспорити, або ж погасити; - при вчиненні виконавчого напису №85525 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. керувався п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 р., але цей пункт постанови визнано незаконним та не чинним постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. (справа №826/20084/14); - виконавчий напис №85525 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. вчинив 22.12.2021 р. на підставі кредитного договору, який не був нотаріально посвідчений; - нотаріальні дії вчиняються в приміщенні державної нотаріальної контори, у державному нотаріальному архіві, приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса. В окремих випадках, коли фізична особа не може з`явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваної угоди, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями, але в межах території діяльності держнотконтори чи визначеного для приватного нотаріуса нотаріального округу. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. здійснювала нотаріальну діяльність за межами Київського міського нотаріального округу, до якого вона належить, оскільки позивач проживає та зареєстрований на території Вінницького міського нотаріального округу. (а.с. 1-4) В судове засідання позивач [PERSON] не з"явився, від його представника - адвоката Покоєвича А.О. надійшла заява про розгляд справи у відсутність сторони позивача. Представник відповідача ТОВ "ФК "ЄАПБ" в судове засідання не з`явився, надав відзив, згідно якого позов не визнає, просить розглянути справу у відсутність представника ТОВ "ФК "ЄАПБ". (а.с. 62-65) Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. в судове засідання не з`явилась, належим чином повідомлялась про день та час розгляду справи. (а.с. 54-55, 73-74) Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський О.В. в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. (а.с. 38, 52, 61) Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 22.12.2021 р. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. вчинила виконавчий напис про стягнення з [PERSON] заборгованості, що виникла за кредитним договором №05990-12/2020 від 09.12.2020 р., укладеним з ТОВ «ФК «Інвеструм», право вимоги за яким було відступлено ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі договору факторингу №29102021 від 29.10.2021 р. Заборгованість з [PERSON] стягується за період з 29.10.2021 р. по 30.11.2021 р. в розмірі 27350,00 грн (з яких: 7500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 19800,00 грн - заборгованість за відсотками, 50,00 грн - плата за вчинення виконавчого напису), що зареєстрований в реєстрі за №85525. (а.с. 28) На а.с. 71-72 - копія договору про надання фінансового кредиту №05990-12/2020 від 09.12.2020 р., згідно якого позивач [PERSON] уклав з ТОВ «ФК «Інвеструм» договір, згідно якого було надано кредит в розмірі 7500,00 грн, строком на 30 днів, до 07.01.2021 р. На а.с. 72 зворот - графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту, з якої вбачається, що сума нарахованих відсотків становить 4950,00 грн, сума кредиту 7500,00 грн, всього 12450,00 грн. 26.07.2022 р. ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулось до приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського О.В. з заявою про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса №85525, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. 22.12.2021 р., про стягнення з позивача [PERSON] заборгованості за кредитним договором в розмірі 27350,00 грн. (а.с. 70) 01.08.2022 р. приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О.В. відкрито виконавче провадження №69536192 з примусового виконання виконавчого напису №85525 від 22.12.2021 р. (а.с. 69 зворот) Письмові докази відповідають вимогам ст.ст. 77-79 ЦПК України і враховуються судом відповідно до ст. 89 ч. 3 ЦПК України. Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість (ст. 87 ч. 1 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до ст. 88 ч. 1 Закону України «Про нотаріат» та п. 3 п.п. 3.1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. В постанові Верховного Суду від 11.07.2019 р. у справі №461/4609/16-ц зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Але характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. В постанові Верховного Суду від 22.03.2021 р. (справа №653/4444/17) зазначено, що суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Підставами визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є недотримання визначеної Законом України «Про нотаріат» та Порядком процедури вчинення виконавчих написів. Тобто, при оспорюванні виконавчих написів, позивачі звертаються з позовом про визнання їх такими, що не підлягають виконанню, з тих підстав, що суми, на які вчинено виконавчий напис, не є безспірними, стягувач не надав нотаріусу усі документи, які підтверджують заборгованість, пропущений строк вчинення виконавчого напису тощо. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. не було направлено боржнику [PERSON] письмову вимогу про добровільне погашення заборгованості, доказів протилежного суду не надано. В постанові Верховного Суду від 30.09.2019 р. (справа №357/12818/17) зазначено, що не отримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги банку. Позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. При вчиненні виконавчого напису №85525 від 22.12.2021 р. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. керувалась п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 р., але ним не враховано, що на час вчинення виконавчого напису (28.05.2021 р.) цей пункт Переліку визнано незаконним та не чинним постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. (справа №826/20084/14). Отже, на час вчинення виконавчого напису Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, не містив п. 2 та стосувався лише нотаріально-посвідчених договорів і не міг застосовуватись до стягнення заборгованості за кредитними договорами, укладеними у простій письмовій формі. В постанові Верховного Суду від 21.09.2021 р. у справі №910/10374/17 зазначено, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально-посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. На підставі викладеного суд вважає, що є підстави для визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., вчинений 22.12.2021 р., про стягнення з [PERSON] заборгованості, що виникла за кредитним договором №05990-12/2020 від 09.12.2020 р., укладеним з ТОВ «ФК «Інвеструм», право вимоги за яким було відступлено ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі договору факторингу №29102021 від 29.10.2021 р., яка утворилась за період з 29.10.2021 р. по 30.11.2021 р. в розмірі 27350,00 грн (з яких: 7500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 19800,00 грн - заборгованість за відсотками, 50,00 грн - плата за вчинення виконавчого напису), що зареєстрований в реєстрі за №85525. 12.07.2022 р. між позивачем [PERSON] та адвокатським об`єднанням «Захист у криміналі» в особі голови Покоєвича А.О. укладено договір про надання правової допомоги. Зазначене підтверджується копією договору про надання правової допомоги від 12.07.2022 р. (а.с. 12) На а.с. 13 - копія ордеру на надання правничої (правової) допомоги позивачу [PERSON] адвокатом Покоєвичем А.О. Згідно квитанції до прибуткового касового ордера №б/н від 12.07.2022 р. позивач [PERSON] за договором про надання правової допомоги від 12.07.2022 р. сплатив адвокату 7000,00 грн витрат за правничу допомогу. (а.с. 14) На а.с. 15 - розрахунок витрат на правову допомогу, згідно якого адвокат Покоєвич А.О. надав правові послуги [PERSON] , загальна вартість яких становить 7000,00 грн. Відповідно до ст. 133 ч. 1 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ст. 133 ч. 3 п. 1 ЦПК України). Згідно ст. 137 ч. 2 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ст. 137 ч. 4, 5, 6 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. В постанові Верховного Суду від 19.02.2020 р. у справі №755/9215/15-ц зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 р. у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 р. у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 р. у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підставі викладеного, враховуючи те, що справа, що розглядалась, не є складною, в справі - невелика кількість письмових доказів (справа в одному томі), представник позивача жодного разу не з`явився в судові засідання, суд вважає заявлений розмір витрат сторони позивача не співмірним із складністю справи та виконаній адвокатом роботі (наданим послугам), тому необхідно стягнути з відповідача ТОВ «ФК «ЄАПБ» на користь позивача 1500,00 грн витрат на правничу допомогу. В стягненні решти витрат на правничу допомогу потрібно відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача 992,40 грн судового збору.

Outcome: approved