Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-07 00:00:00

Представник заявниці [PERSON] , адвокат Кравцов І.В., звернувся до суду із зая-вою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України. Вказує, що [INFO] в смт. Новопсков, Старобільського району Луганської області, Україна, громадянка України, [PERSON] , [INFO] на-родження, уродженка села Бондарівка, Марківського району, Луганської області, Ук-раїна, народила дитину дівчинку на ім`я [PERSON] . З батьком дитини заявниця у зареєстрованому шлюбі не перебуває. Зазначає, що встановлення факту народження дитини заявниці необхідно для от-римання свідоцтва про народження дитини встановленого законодавством України зразка, підтвердження громадянства України дитини та реалізації в подальшому дити-ною всіх належних їй прав та свобод громадянина України. У зв`язку з вищевикладеним, заявниця просить встановити факт народження ди-тини жіночої статі [PERSON] , яка народилась [INFO] в смт. Ново-псков, Старобільського району Луганської області, Україна, матір`ю якої є громадянка України [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Бонда-рівка, Марківського району, Луганської області, Україна. Відповідно до ст.135 Сімей-ного Кодексу України батьком дитини вказати [PERSON] , громадянство вказати за громадянством матері громадянин України. 08.03.2023 року на адресу суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, згідно якої представник заявниці просить: встановити факт народження дитини жіночої статі - [PERSON] , яка народилась [INFO] в смт. Новопсков, Ста-робільського району Луганської області, Україна, матір`ю якої є громадянка України [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Бондарівка, Мар-ківського району, Луганської області, України. Відповідно до ст.135 Сімейного Ко-дексу України батьком дитини вказати зі слів матері - [PERSON] , грома-дянство вказати за громадянство матері - громадянин України. Заявник у судове засідання не з`явилась, про місце та час розгляду справи була по-відомлена у встановленому законом порядку. Представник заявниці в судове засідання не з`явився, у заяві клопотав про розгляд справи без участі заявниці та її представника, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) у судове засідання не з`явилась. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у відповідності до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності оспорюваних прав. Положеннями ст. 315 ЦПК України визначено перелік юридичних фактів, які мо-жуть бути встановлені судом. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав грома-дян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною те-риторії України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Факти збройної (військової) агресії рф відносно України, окупації частини тери-торії України є загальновідомими, а тому не підлягають доказуванню згідно приписів ч. 3 ст. 82 ЦПК України. Так, починаючи з 2014 року, загальновідомим є той факт, що рф чинить збройну агресію проти України та продовжує це станом на момент ухвалення цього рішення. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 14.04.2022р. щодо заяви Верховної Ради України «Про вчинення Російською Федерацією геноциду в Україні» дії Збройних сил, політичного і військового керівництва Росії під час збройної агресії проти України, яка розпочалася 24.02.2022р., визнано геноцидом Українського народу. Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована те-риторія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною тери-торії України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. \~ \~ \~ \~Згідно пункту 1 Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими те-риторіями», визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Лу-ганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та від-новлення повного контролю України за державним кордоном України. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій Ук-раїни 22.12.2022р. № 309, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 23.12.2022р. за N 1668/39004, затверджений Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Згідно із зазначеним Переліком, Новопсковська селищна\~територіальна громада перебуває в тимчасовій окупації. Європейський суд з прав людини у справах «Кіпр проти Туреччини» та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» констатував, що «Консультативний висновок Між-народного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобо-в`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [оку-паційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися тре-тіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать». При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ наголосив, що «першочер-говим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна за-хищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території зна-ходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]». Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що на тимчасово оку-пованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Частиною 4 статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», встановлено, що підставою для\~проведення державної\~реєстрації народження\~дитини є\~визначені центральним\~органом виконавчої\~влади,\~що забезпечує\~формування державної\~політики у\~сфері охорони\~здоров`я\~документи,\~що підтверджують\~факт на-родження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд ма-тері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дити-ни, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в\~порядку,\~визначеному Кабінетом\~Міністрів України. Порядок\~утворення медичної\~консультаційної комісії\~та положення\~про неї\~затверджуються центральним\~органом виконавчої\~влади у\~сфері охорони\~здоров`я. Медична\~консультаційна комісія\~видає до-кумент\~про народження\~у разі\~встановлення факту\~народження жінкою\~дитини. За\~відсутності документа\~закладу охорони\~здоров`я\~або медичної\~консультаційної комісії,\~що підтверджує\~фактнародження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено: «1. Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів Укра-їни, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 2. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій те-риторії та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. 3. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків». Згідно частини 1 статті 317 Цивільного процесуального кодексу України вба-чається, що заява про встановлення факту народження особи на території, на якій вве-дено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка ут-римує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (пе-ребування) заявника. Що стосується можливості при розгляді заяв прийняття судом до уваги докумен-тів, виданих органами та установами (лікарняними закладами), які знаходяться на оку-пованій території, ВССУ зазначив, що відповідно до статті 9 Закону України «Про за-безпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій тери-торії України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Поряд із цим, відповідно до практики ЄСПЛ, Консультативного висновку Міжна-родного суду (ООН) у справі Намібії - не можуть визнаватись недійсними всі докумен-ти, видані на окупованій територій, оскільки це може зашкодити правам мешканців та-кої території. Це стосується реєстрації смертей, народжень, шлюбів. ВССУ зазначив, що, враховуючи ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними заклада-ми), що знаходяться на тимчасово окупованій території, як виняток можуть братися до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку при розгляді справ в порядку статті 317 ЦПК. Судом встановлено, що згідно копії паспорту серії [NUMBER] , [PERSON] є громадянкою України. Частиною 1 ст.135 СК України встановлено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до обмінної карти полового будинку, пологового відділення лікарні від 19.09.2022 року, [PERSON] народила дитину жіночої статі, вагою 3800 грамів, 2-ою за рахунком вагітністю. Надана представником заявниці копія свідоцтва про народження, видана 21.09. 2022 року Відділом РАЦС Марковського районного управління юстиції Міністерства юстиції так званої ЛНР не приймається до уваги судом, оскільки у відповідності до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тим-часово окупованій території України» даний документ не є належним доказом по спра-ві. За таких обставин, оскільки представник заявниці фактично просить встановити факт народження особи у певний час та в певному місці, що тягне за собою можливі юридичні наслідки, і такий факт підтверджений належними доказами, суд приходить до висновку, що вимоги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved