Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-08 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ. Комунальне підприємство «Водоканал» звернулось до суду з позовом до відповідачів про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення, вказавши, що відповідачі проживають за адресою: [ADDRESS] , користуються послугами КП «Водоканал», але оплату не здійснюють у повному обсязі, у зв`язку з чим, за період з 01.11.2018 року по 30.09.2022 року утворилась заборгованість у сумі 31984,96 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів, а також стягнути понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2481 грн. ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ. В позовній заяві позивачем зазначено про розгляд справи без участі його представника. 22.11.2022 відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому вказав наступне. Позивач звернувся з позовом з порушенням строків позовної давності передбачених статтею 256 ЦК України. Відповідач не робив ніяких поточних платежів та інших дій, що могло би свідчити про визнання ним свого боргу або іншого обов`язку. Загальній строк позовної давності за положенням статті 257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки. Отже, згідно до закону та строку подачі позову треба відняти суму, яка знаходитися в розрахунку поза межами трьох років з дня звернення до суду. А саме, нарахування треба починати з десятого місяця (жовтень) 2019 року по дев`ятий місяц (вересень) 2022 року. Також, відповідно до п. 1 ст. 141 ЦПК України судовій збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідач вважає, що у разі часткового задоволеного позову, враховуючи строки позовної давності, позовний збір підлягає пропорційному зменшенню у процентному відношенні, відносно того у якому процентному відношенні задоволено позов. Отже, суму досудових витрат потрібно розрахувати у цьому процентному відношенні. Крім того, позивачем неправильно складено розрахунок заборгованості, оскільки ним розраховано борг на трьох осіб, однак вказаний квартиронаймач [PERSON] померла у 2005 році. Щодо другого відповідача зазначив, що [PERSON] зараз знаходиться у шпиталі після другого поранення на передовій під містом [PERSON] . Та не може фізично надати а ні відзив по справі, а ні заяву про розгляд справи без участі у зв`язку з тим що знаходиться в рядах Збройних Сил України і перебуває на даний період часу на війні. З наведених підстав, просив у задоволенні позову відмовити повністю. 05.12.2022 представник позивача надав заперечення на відзив, в якому зазначив, що відповідачі користувались послугами з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, що надає КП Водоканал, знали про свій обов`язок оплачувати отримані послуги. В той же час, вони не звертались до підприємства з проханням не надавати послугу з централізованого водопостачання та водовідведення. Крім того, згідно п.12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362. 559. 681. 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Отже, в разі застосування судом строку позовної давності, він має обчислюватися у відповідності до вищезазначених положень. Щодо договору між відповідачами та КП «Водоканал» про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Відповідно ч. 4 ст. 11 ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Рішення Запорізької міської ради №546 від 28.10.1999 «Про порядок оплати послуг за водоспоживання та водовідведення» є актом органу місцевого самоврядування, який є обов`язковим для виконання на території м. Запоріжжя та є підставою для виникнення правовідносин між КП «Водоканал» та споживачами по водопостачанню та водовідведенню, а відтак і по сплаті вищевказаних послуг. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону, споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги. Факт відсутності договору про надання житлово- комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, тобто не є підставою для невиконання зобов`язань. Щодо порядку нарахувань за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Обов`язок КП «Водоканал» надавати споживачам послуги з централізованого водопостачання породжує обов`язок проводити нарахування за послуги відповідно до чинного законодавства, а саме Закону України «Про житлово комунальні послуги», пп.11, 21 Правил надання послуг з централізованого опалювання, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630, згідно з якими нарахування за користування послугами з централізованого водопостачання та водовідведення проводяться виходячи з розміру затверджених тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку, відповідно до кількості осіб. Тобто, за відсутності засобів обліку, нарахування проводяться у відповідності до кількості зареєстрованих осіб. Так, за адресою: [ADDRESS] , в період з 01.11.2018 по 30.09.2022 рр. нарахування за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення нарахування проводились згідно із встановленою нормою водоспоживання та у відповідності до кількості зареєстрованих, а саме - на трьох осіб. Щодо необгрунтованості вимог до [PERSON] вказав наступне. [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 1984 року. Заборгованість, про стягнення якої КП «Водоканал» звернувся до Комунарського районного суду м.Запоріжжя, утворилася за період з 01.11.2018 р. по 30.09.2022 р. Відповідно до ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Враховуючи, що відповідачем не надано жодного доказу про не проживання за місцем реєстрації, [PERSON] є належним відповідачем та несе солідарну відповідальність за несплату послуг, що надаються КП «Водоканал» за вищезазначеною адресою. 12.12.2022 відповідачем [PERSON] надіслані суду заперечення проти позову, в яких зазначив наступне. Перший карантин в Україні почався 17 березня 2020 року. Отже всі карантини входять до строку позовної давності на яку вказує відповідач у відзиві на позовну заяву, а також позивач не заперечує того факту, що відповідач не робив ніяких поточних платежів та інших дій, що могло би свідчити про визнання ним свого боргу або іншого обов`язку. Отже із Заперечення на Відзив Позивача можна зробити висновок що строки у межах позовної давності Відповідачем були визначено правильно. А саме, нарахування треба починати з десятого місяця (жовтень) 2019 року по дев`ятий місяць (вересень) 2022 року. Стосовно правильності поточних щомісячних нарахувань у розрахунку боргу вказав, що нарахування за ненадані послуги нараховуються за померлу людину, так ще й з місяця травень 2022 р. нарахування йдуть за бійця ЗСУ, який не проживає у квартирі. Отже, це буде порушення ст.9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" на який спирається Позивач. Згідно до\~Закону України\~"Про\~житлово-комунальні\~послуги"\~№ 2189-VIII\~від листопада\~2017\~року було\~введено з\~1\~травня 2019\~року пеня\~за кожен\~день прострочення\~оплати після\~дати,\~до який\~повинні бути\~сплачені житлово-комунальні\~послуги у\~розмірі 0,01\~(однієї\~сотої)\~проценту.\~Отже,\~починаючи з\~1\~травня 2019\~року,\~Відповідачу додатком\~нараховувалось кожен\~день 0,01%\~від загальної\~суми боргу.\~Таким чином\~поточні,\~щомісячні нарахування\~за період\~починаючи з\~01.05.2019\~не можуть\~бути вірними\~і дуже\~суттєво відрізняються\~у більшу\~сторону від\~нарахувань за\~фактично отримані\~послуги. Просить відмовити у позові у зв`язку з необґрунтованістю та відсутності належних доказів щодо розміру заборгованості. 02.01.2023 до суду від представника позивача надійшли додаткові письмові пояснення у яких, окрім іншого, вказано, що КП «Водоканал» при здійсненні нарахувань за надані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення не нараховує пеню. У зв`язку із відсутністю за адресою: [ADDRESS] , приладу обліку води, в період з 01.11.2018 по 30.09.2022 рр. нарахування за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення нарахування проводились згідно із встановленою нормою водоспоживання та у відповідності до кількості зареєстрованих, а саме - на трьох осіб. В період утворення заборгованості, нарахування на [PERSON] підприємством не здійснювалось. 09.01.2023 представником позивача на виконання ували суду про залишення позову без руху від 21.12.2022 надіслано детальний розрахунок заборгованості. ІІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.11.2022 відкрито провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 21.12.2022\~року ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя позовну заяву Комунального підприємства «Водоканал» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення залишено без руху для надання уточненого розрахунку заборгованості. Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Особовий рахунок № [NUMBER] на квартиру відкритий на [PERSON] , яка, відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , померла [INFO] . Особовий рахунок № [NUMBER] на квартиру за адресою: [ADDRESS] на інших осіб не переоформлювався.. Згідно з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, сума заборгованості з листопада 2018 року по вересень 2022 року за особовим рахунком № [NUMBER] становить 31984,96 грн. Плата за послуги нарахована за нормами споживання, оскільки відсутній лічильник для обліку спожитої води. V. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА. Згідно ст. 23, 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуга з централізованого водопостачання, централізованого водовідведення надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. За рішенням Запорізької міської ради № 546 від 28.10.1999 року, збирання абонентської плати з населення за водокористування та водовідведення проводиться окремо від інших комунально-побутових послуг, а функції зі збору платежів з населення передано КП «Водоканал». Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та її водовідведення для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Згідно до статутних документів, основним видом діяльності Комунального підприємства «Водоканал» є забезпечення безперебійного постачання населенню, підприємствам, організаціям м. Запоріжжя й області питної води та водовідведення, тому заявник в силу закону є виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення. Згідно із\~ст..\~9\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги»,\~дієздатні особи,\~які проживають\~та/або\~зареєстровані у\~житлі споживача,\~користуються нарівні\~зі споживачем\~усіма житлово-комунальними\~послугами та\~несуть солідарну\~відповідальність за\~зобов`язаннями\~з оплати\~житлово-комунальних\~послуг. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. З висловленої Верховним Судом України правової позиції (постанова від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13), споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання, підстави виникнення яких були передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Положеннями ст. 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» рахунки на оплату наданої комунальної послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, на основі показань вузла комерційного обліку відповідної комунальної послуги згідно з вимогами статей 9-11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». За змістом ч. 1, п.2 ч. 2ст. 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», комерційний облік здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облік її споживання, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. До встановлення вузла (вузлів) комерційного обліку відповідно до вимог частини другої статті 3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»: обсяги споживання гарячої чи питної води визначаються за показаннями вузлів розподільного обліку, а у разі їх відсутності - за нормами споживання, встановленими органом місцевого самоврядування. Частиною 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Тобто, згідно вимог Закону розмір оплати спожитих комунальних послуг визначається виключно двома способами: або за лічильниками або за встановленими нормами споживання. Нарахування за користування послугами водопостачання та водовідведення проводяться виходячи з розміру затверджених тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку, відповідно до кількості осіб проживаючих за вказаною адресою. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами фактично склалися правовідносини з надання послуг з водопостачання та водовідведення, на підставі відкритого на [PERSON] особового рахунку № [NUMBER] , яка померла [INFO] , за яким проводились нарахування без переоформлення на інших наймачів, в яких одна сторона зобов`язана надавати другій стороні такі послуги, а друга - зобов`язана своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами. Відсутність укладеного письмового договору не звільняє відповідачів від обов`язку оплати за надані такі послуги (вказане відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 712/8916/17 від 7 липня 2020 р.). Нарахування за надані послуги водопостачання та водовідведення, у квартирі відповідачів, здійснювалось згідно з питомою нормою водоспоживання, затвердженою рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради від 28.11.2014 року за № №768 від 01.12.2017 року, №499 від 18.12.2020 року, №96 від 29.03.2021 року. Відсутність договору між позивачем та відповідачем про надання послуг з водопостачання та водовідведення не позбавляє відповідача обов`язку проводити оплату за фактично отримані послуги З матеріалів справи вбачається, що нарахована заборгованість за весь спірний період здійснена з урахуванням трьох зареєстрованих осіб в квартирі за адресою [ADDRESS] , і не врахований той факт, що [PERSON] померла ще [INFO] . Після її смерті в зазначеній квартирі зареєстровано дві особи. А тому розрахунок заборгованості має бути зменшеним відповідно до двох осіб. При цьому, твердження позивача у додаткових письмових поясненнях щодо того, що в період утворення заборгованості нарахування на [PERSON] підприємством не здійснювалось спростовується як зазначеним ним же у запереченнях на відзив на позовну заяву так і детальним розрахунком заборгованості. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що стягнення заборгованості необхідно здійснити в розмірі 21323,31 грн., що виключає 1/3 суми загальної заборгованості в розмірі 31984,96 грн. у період з 01.11.2018 року по 30.09.2022, розраховану на померлу особу. З приводу застосування строків позовної давності слід зазначити таке. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті). Переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників. У даному випадку переривання строку позовної давності зі сплати за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення не відбувалось, оскільки протягом спірного періоду відповідачі взагалі не сплачували грошові кошти за надані послуги. Разом із тим, 30.03.2020 року Верховна Рада України прийняла Закон № 540-IX (набрав чинності 02.04.2020), який продовжив низку процесуальних та інших строків (зокрема, позовну давність) на строк дії карантину. Зокрема, пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України було визначено, що під час дії карантину, строки, встановлені низкою статей цього Кодексу (зокрема, позовна давність), продовжуються на строк дії карантину. За загальним правилом, визначеним у статті 58 Конституції України та статті 5 Цивільного кодексу України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності, і не мають зворотної дії у часі. З огляду на це, сплив строків до набрання чинності Законом № 540-IX разом із відсутністю норми про зворотну дію цього закону в часі дають підстави стверджувати, що строки, які спливли до 02.04.2020 року, не є продовженими. Між тим, у частині спірного періоду, тобто з листопада 2018 року по вересень 2022 року, строки позовної давності припадають на час дії карантину, який не закінчився у день подання позову 07.11.2022 року, тому на цю заборгованість поширюються приписи ст. 12 Перехідних положень до Цивільного кодексу України в частині продовження строку позовної давності на весь час дії карантину. А тому заборгованість за вказаний період підлягає стягненню з відповідачів. Також суд знаходить неспроможними доводи відповідача [PERSON] щодо нарахування пені, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, такий вид неустойки відповідачам не нараховувався та не заявлявся до стягнення. Також доводи відповідача [PERSON] стосовно того, що [PERSON] зараз знаходиться у шпиталі після другого поранення на передовій під містом [PERSON] , взагалі з травня 2022 р. перебуває на військовій службі у ЗСУ, тому на нього не можна нараховувати оплату за житлово-комунальні послуги суд знаходить такими, що не заслуговують на увагу з огляду на наступне. Так, пунктом 6 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що за умови документального підтвердження, споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг\~у разі їх невикористання\~(за відсутності приладів обліку)\~на період тимчасової відсутності в житловому приміщенні\~(іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб. Відповідно до пп. 11 п. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором. Відповідачами не надано належних та допустимих доказів того, що [PERSON] не користувався послугами з централізованого постачання холодної води, централізованого водовідведення за вказаний період з дозволу відповідних органів виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Відповідач [PERSON] від наданих позивачем послуг у встановленому законом порядку не відмовлявся, з заявою про його відсутність у квартирі до позивача не зверталися, офіційний документ, що підтверджує його відсутність у житловому приміщенні, не надавав, однак послуги не оплачував. Отже, [PERSON] не здійснив будь-яких дій для реалізації права на звільнення від оплати комунальних послуг чи зменшення розміру плати за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, а відтак відсутні законні підстави для його звільнення чи такого зменшення і в судовому порядку. Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача понесені і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 1654, 08 грн. На підставі\~вищевикладеного та\~

Outcome: partial