Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

10 травня 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Свій позов обгрунтовує тим, що у шлюбі з відповідачем [PERSON] народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Нововолинського міського суду Волинської області від 21 вересня 2017 року з відповідача в її користь стягувалися аліменти на утримання дочки в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 05 вересня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач не сплачував аліментів, а тому його заборгованість, за підрахунком державного виконавця, в період з вересня 2017 року по липень 2020 року склала 34226,92 грн. Зазначає, що відповідач повинен понести відповідальність в порядку ст.195 СК України, оскільки ним не виконано своїх аліментних зобов`язань за вищевказаний період. З огляду на вищевикладене просить суд стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на загальну суму 34226,92 грн. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, її представник [PERSON] подав до суду письмову заяву, в якій просив суд розглядати справу у його відсутності, позов підтримав (а.с.85). У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, його представник [PERSON] подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності його довірителя (а.с.88). Просив відмовити у позові з підстав викладених у відзиві, а також зазначив, що відповідач [PERSON] сплатив добровільно, після подачі позову всього 73\~243,5 грн. і ці суми перевищують сукупну заборгованість по аліментам та по пені. У відзиві наголосив, що пеня вирахувана позивачем без дотримання вимог зазначених у постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі №711/679/21 та без урахування платежів, що були здійсненні [PERSON] у березні 2018 року в сумі 960 грн. та у квітні 2018 року на суму 1000 грн., що загалом вплинуло на суму заборгованості та розмір пені. До відзиву долучив копії квитанцій на підтвердження вищевикладеного (а.с.45-46, 87) У судове засідання третя особа головний державний виконавець Нововолинського міського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів)не з`явився , про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначено ст.194-ст.197 СК України та ст.71 Закону України "Про виконавче провадження". Згідно з ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За статтею 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. У судовому засіданні встановлено, що у сторін у справі є спільна дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.3). Внаслідок повторного укладення шлюбу, позивач змінила прізвище і надалі іменується прізвищем [PERSON] (а.с. 55-56). Відповідно до копії судового наказу від 21 вересня 2017 року з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] стягувалися аліменти на утримання дочки в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 05 вересня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.5). Стягнення аліментів проводилося у примусовому порядку Нововолинським міським відділом державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) і за наявною інформацією про виконавче провадження, сума стягнення складала всього 68\~000 грн. При цьому суд враховує, що 23 травня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про передачу ВД на виконання до підприємства за місцем роботи боржника - у ВП "Шахта Бужанська" ДП "Волиньвугілля", однак жодних коштів за час роботи останнього на підприємстві не було стягнуто з відповідача, що є незрозумілим, тому викликає сумнів у правильності та достовірності наданиого виконавцем розрахунку (а.с.66-71). Постановою головного державного виконавця Нововолинського міського ВДВС Політей Ю.А. від 17 червня 2022 року виконавче провадження серії ВП №54865958 було закінчено (а.с.47). \~ \~ \~ \~Згідно з інформацією про виконавче провадження №54865958 (а.с.66-71) 17 червня 2022 року державним виконавцем було закінчено виконавче провадження з підстав передбачених п.9 ч.1 ст.39 (фактичне повне виконання рішення), тобто станом на 17 червня 2022 року відповідач [PERSON] виконав свої зобов`язання за аліментами включно з штрафом, що був накладений виконавцем в межах виконавчого провадження в розмірі 11 460,30 грн. (відповідальність за неналежне виконання зобов`язань). Згідно ч.1 ст.196 СК України\~у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розрахунок пені за несплаченими аліментами проводиться згідно ч.1 ст.196 СК України. Відповідно до розрахунку заборгованості за аліментами, що здійснений головним державним виконавцем Політей Ю.А. Нововолинського МВ ДВС Західного міжрегіонального УМЮ (м. Львів) у виконавчому провадженні ВП 54865958 (а.с.4) за період з вересня 2017 року по липень 2020 року вирахувано аліментів всього на суму 39226,82 грн. У вказаний період боржником здійснений єдиний платіж на суму 500 грн., і з урахуванням вказаного платежу, сума заборгованості по аліментах склала 34226,82 грн. З урахуванням заборгованості відповідача за аліментами за період з вересня 2017 року по липень 2020 року позивачем була вирахувана неустойка (пеня), яка за його підрахунком склала 34226,92 грн., тобто не перевищує ста відсотків заборгованості. Представник відповідача у поданому суду відзиві не погодився з розрахунком, що був наданий позивачем, оскільки на його думку позивач невірно вирахував кількість днів прострочення та не врахував платежів, що були здійсненні [PERSON] у березні 2018 року в сумі 960 грн. (крім 500 грн.) та у квітні 2018 року на суму 1000 грн. (а.с.45), що загалом вплинуло на суму заборгованості та розмір пені. Оскільки представник відповідача не погоджується з розрахунком пені та документально підтвердив свої заперечення, тому суд здійснив власний розрахунок відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 січня 2022 року у справі № 711/679/21 (провадження № 61-18434св21), у якому розмір пені розраховував наступним чином: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. Відтак за 2017 рік пеня склала 3246, 80 грн. і включає: жовтень 2017 року (740 х 141 х 1%) = 1043, 40 грн; листопад 2017 року (888, 5 х 141 х 1%) = 1252,70 грн; грудень 2017 року (888,5 х 107 х 1%) = 950,70 грн; за 2018 рік всього 85149,22 грн. і включає: січень 2018 року (930 х 912 х 1%) = 8481,6 грн; лютий 2018 року (930 х 884 х 1%) = 8221, 02 грн; березень 2018 року (930 х 853 х 1%) = 7932, 09 грн; квітень 2018 року (930 х 823 х 1%) = 7653, 09 грн; травень 2018 року (930 х 792 х 1%) = 7365, 06 грн; червень 2018 року (930 х 762 х 1%) = 7086, 06 грн; липень 2018 року (972 х 731 х 1%) = 7105,32 грн; серпень 2018 року (972 х 700 х 1%) = 6804 грн вересень 2018 року (972 х 670 х 1%) = 6512, 04 грн; жовтень 2018 року (972 х 639 х 1%) = 6211, 08 грн; листопад 2018 року (972 х 609 х 1%) = 5919,48 грн; грудень 2018 року (1013, 5 х 578 х 1%) = 5855, 14 грн; за 2019 рік всього 47229,91 грн. і включає: січень 2019 року (1013, 5 х 547 х 1%) = 5541,01 грн; лютий 2019 року (1013, 5 х 519 х 1%) = 5257,47 грн; березень 2019 року (1013, 5 х 488 х 1%) = 4943,44 грн; квітень 2019 року (1013, 5 х 458 х 1%) = 4639,54 грн; травень 2019 року (1013, 5 х 427 х 1%) = 4325,51 грн; червень 2019 року (1013, 5 х 397 х 1%) = 4021,61 грн; липень 2019 року (1059 х 366 х 1%) = 3875, 94 грн; серпень 2019 року (1059 х 335 х 1%) = 3547,65 грн; вересень 2019 року (1059 х 305 х 1%) = 3229,95 грн; жовтень 2019 року (1059 х 274 х 1%) = 2901,66 грн; листопад 2019 року (1059 х 244 х 1%) = 2583,96 грн; грудень 2019 року (1109 х 213 х 1%) = 2362,17 грн; за 2020 рік всього 7153,05 грн. і включає: січень 2020 року (1109 х 182 х 1%) = 2018,38 грн; лютий 2020 року (1109 х 153 х 1%) = 1696,77 грн; березень 2020 року (1109 х 122 х 1%) = 1352,98 грн; квітень 2020 року (1109 х 92 х 1%) = 1020,28 грн; травень 2020 року (1109 х 61 х 1%) = 676,49 грн; червень 2020 року (1109 х 31 х 1%) = 343,79 грн; липень 2020 року (186,9 х 4 х 1%) = 44,36 грн. Всього за період з з 01 жовтня 2017 року по 04 липня 2020 року пеня склала 142 778, 98 грн., однак ця сума відповідно до ч.1 ст.196 СК України обмежується 32266,92 грн., тобто за різницею сум сплачених [PERSON] у вищевказаний період (960 грн. + 1000 грн.) Згідно із ч.2 ст.196 СК України, у разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Оскільки, в порядку ч.14 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження" на боржника в межах виконавчого провадження накладено штраф у розмірі 11460,30 грн., який останній сплатив, тому сума пені складає всього 32266,92 грн. 11460,30 = 20806,62 грн. Вирішуючи спір між сторонами суд також бере до уваги той факт, що відповідач [PERSON] після закінчення виконавчого провадження та подачі позову до суду, сплатив дочці [PERSON] всього 56258,20 грн. (призначення платежу аліменти), що підтвердив долученими копіями квитанцій (а.с.46, 87), а оскільки аліменти відповідно до СК України є коштами дитини, після досягнення повноліття дочка [PERSON] вправі ними розпоряджатися, включно отримувати кошти від батька в рахунок пені за несвоєчасність сплати ним цих платежів. Відповідно до ст.7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Вимога справедливості, добросовісності та розумності сімейного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у сімейних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного сімейного права або інтересу. На підставі наведеного, та з огляду на те, що відповідач [PERSON] виконав зобов`язання по сплаті аліментів та в добровільному порядку, після подачі позову поніс відповідальність за прострочення сплати аліментів у розмірі, що більше як вдвічі перевищує розмір сплачуваних аліментів за весь час їх прострочення та з 28 лютого 2022 року виконує свій громадянський обов`язок і проходить військову службу по мобілізації в лавах ЗСУ (а.с.23), суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача [PERSON] , а тому відмовляє у позові повнісю. З підстав визначених ч.6 ст.141 ЦПК України, судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed