Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся з позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , за яким просить визнати дійсним Договір № Н/97-0083 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме, двокімнатної квартири [ADDRESS] , яке було зареєстроване на Одеській універсальній товарній біржі «Центр» в Журналі реєстрації біржових операцій з нерухомістю 28 лютого 1997 року, загальною площею 44,5 кв.м, житловою площею 30,4 кв.м, яка складається з коридору - 4,5 кв.м, вбиральні - 1,0 кв.м, ванна - 2,1 кв.м, кухня - 5.7 кв.м, житлова - 14,1 кв.м, житлова 16,3 кв.м, балкону - 0,8 кв. м, укладений між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] ; а також визнати право власності за [PERSON] , як непрацездатного вдівця на частину двокімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 44,5 кв.м, житловою площею 30,4 кв.м, яка складається з коридору - 4,5 кв.м, вбиральні - 1,0 кв.м, ванна - 2,1 кв.м, кухня - 5,7 кв.м, житлова - 14,1 кв.м,, житлова 16,3 кв.м, балкону - 0,8 кв. м обов`язкової частки у спадщині після смерті дружини [PERSON] , посилаючись на такі обставини. 28 лютого 1997 року між [PERSON] , [PERSON] , які виступали у якості продавців та [PERSON] , [PERSON] , які виступали у якості покупців у встановленому законом порядку був укладений Договір № Н/97-0083 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме, двокімнатної квартири [ADDRESS] , яке було зареєстроване на Одеській універсальній товарній біржі «Центр» в Журналі реєстрації біржових операцій з нерухомістю. Позивач по справі [PERSON] під час укладання договору купівлі-продажу перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . При укладанні Договору № Н/97-0083 купівлі-продажу квартири розмір часток подружжя визначено рівними долями, що зазначено п. 6 укладеного договору. \~ \~ \~ \~Після смерті [PERSON] відкривалась спадщина на нерухоме майно, а саме на частину двокімнатної квартири загальною площею 44,5 кв.м, інша частина квартири належить позивачу [PERSON] на праві спільної часткової власності за договором № Н/97-0083 купівлі-продажу нерухомого майна від 28 лютого 1997 року. \~ \~ \~ \~У зв`язку з необхідністю отримання Свідоцтва про право на обов`язкову частку у спадщині після смерті його дружини [PERSON] , як непрацездатний вдівець, позивач [PERSON] через свого представника звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Мирончук В.В. для подачі документів на оформлення спадщини. Надати оригінал Договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 28 лютого 1997 року, укладеного на Одеській універсальній товарній біржі «Центр» [PERSON] через свого представника не змогли у зв`язку з його втратою за життя спадкодавця. Невизнання за позивачем права власності на зазначену квартиру перешкоджає йому в здійсненні прав та охоронюваних законом інтересів, в тому числі прав власності на житло. \~ \~ \~ \~Представник позивача [PERSON] адвокат Жердецька Лариса Василівна надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягала у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] надав заяву, за якою визнав позовні вимоги та просив справу розглядати за його відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені у встановленому законом порядку, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, поважних причин неявки в судове засідання суду не представили та відзиву не надали. Суд у зв`язку з його неявкою та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача та третьої особи, які не з`явилися, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених представником позивача письмових доказів. 28 лютого 1997 року між [PERSON] , [PERSON] , які виступали у якості продавців та [PERSON] , [PERSON] , які виступали у якості покупців у встановленому законом порядку був укладений Договір № Н/97-0083 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме, двокімнатної квартири [ADDRESS] , яке було зареєстроване на Одеській універсальній товарній біржі «Центр» в Журналі реєстрації біржових операцій з нерухомістю. Відповідно до листа Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 17 січня 2023 року № 21275/04-04 станом на 31 грудня 2012 року право власності на квартири [ADDRESS] зареєстроване за фізичною особою « [PERSON] вказано рос. мовою згідно із записом у реєстровій книзі) на підставі договору № Н/97-0083 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого Одеською універсальною товарною біржою «Центр» 28 лютого 1997 року. Реєстровий запис зроблено 03 березня 1997 року за реєстровим номером 358 у реєстровій книзі 214 пр на сторінці 56. Станом на 31 грудня 2012 року право власності на іншу частину квартири [ADDRESS] , зареєстроване за іншою фізичною особою. Позивач по справі [PERSON] під час укладання договору купівлі-продажу перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про одруження від 01 жовтня 1983 року серії [NUMBER] , актовий запис 1044, видане Приморським районним відділом РАЦС м. Одеси. При укладанні Договору № Н/97-0083 купівлі-продажу квартири розмір часток подружжя визначено рівними долями, що зазначено п. 6 укладеного договору. Після укладання договору у 1997 році позивач разом зі своєю дружиною виконали всі істотні умови договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме прийняли майно та сплатили за нього відповідачам 1 та 2 належну за договором грошову суму. Невизнання за позивачем права власності на зазначену квартиру перешкоджає йому в здійсненні прав та охоронюваних законом інтересів, в тому числі прав власності на житло. Біржове оформлення сторонами було вибрано, оскільки така форма оформлення подібного роду договорів відповідала дійсному законодавству, що підтверджується державною реєстрацією спірного договору. З моменту придбання вищевказаного нерухомого майна [PERSON] та [PERSON] здійснювали право користування та володіння даною квартирою у повному обсязі, сплачували всі комунальні послуги, здійснювали поточний ремонт. Відповідно до вимог\~ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року, членами товарної біржі є прийняті до її складу згідно із статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні і фізичні особи. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасники члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» №1957 ХІІ від 10.12.91 року, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до\~ст. 47 ЦК України\~(в редакції 1963 року), нотаріальне посвідчення угод обов`язково лише у випадках, встановлених законом. Суд за позовом сторони, яка виконала усі умови угоди, може визнати таку угоду дійсною. [INFO] померла дружина позивача [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про смерть, виданим 25 листопада 2022 року серія [NUMBER] (а. с. 24). Після смерті [PERSON] відкривалась спадщина на нерухоме майно, а саме на частину двокімнатної квартири загальною площею 44,5 кв.м, житловою площею 30,4 кв.м, яка складається з коридору 4,5 кв.м, вбиральні 1,0 кв.м, ванна 2,1 кв.м, кухня 5,7 кв.м, житлова 14,1 кв.м,, житлова 16,3 кв.м, балкону 0,8, розташовану за адресою [ADDRESS] . Інша частина квартири належить позивачу [PERSON] на праві спільної часткової власності за договором № Н/97-0083 купівлі-продажу нерухомого майна від 28 лютого 1997 року. Відповідно довідки про реєстрацію місця проживання № С1-182301-ф/л від 21 листопада 2022 року, виданою Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради [PERSON] зареєстрований за адресою у [ADDRESS] з 19 березня 1997 року (копія додається). У зв`язку з необхідністю отримання Свідоцтва про право на обов`язкову частку у спадщині після смерті його дружини [PERSON] , як непрацездатний вдівець, позивач [PERSON] через свого представника звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Мирончук В.В. для подачі документів на оформлення спадщини. Надати оригінал Договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 28 лютого 1997 року, укладеного на Одеській універсальній товарній біржі «Центр» [PERSON] через свого представника не змогли у зв`язку з його втратою за життя спадкодавця. Після чого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Мирончук В.В. позивачу було надано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 37/02-31 від 01 грудня 2022 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за спадковою справою № 5/2022, заведеною 10 лютого 2022 року щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу щодо належності спадкового майна спадкодавцеві. При цьому було роз`яснено право на звернення до суду. Даною Постановою також зазначено, що спадкоємцем за заповітом [PERSON] є [PERSON] на підставі його заяви від 10 лютого 2022 року про прийняття спадщини, спадкова справа № 5/2022 відкрита приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Мирончук В.В. При винесенні Постанови від 01 грудня 2022 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус керувався ст. ст. 5, 49, 67, 68 Закону України «Про нотаріат», згідно з якими нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України або не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1218 Цивільного кодексу Україна до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті. У відповідності ч.3 ст.1268 ЦК України позивач [PERSON] спадщину після смерті дружини прийняв, оскільки на день смерті проживав разом з нею, що підтверджено довідкою № С1-182301-ф/л від 21 листопада 2022 року. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. За вимогами ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України). Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1241 ЦК України, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов?язкова частка). Позивач [PERSON] [INFO] , на момент подачі позову йому виповнилося більше 60 років, він має вади зору, а саме повну відсутність зору на обох очах, що підтверджено медичним висновком № 185 від 15 березня 2019 року, консультативним висновком спеціаліста КНП «МКЛ № 1» ОМР від 12 січня 2023 року, а також самостійно не в змозі пересуватись у зв`язку з закритим переломом шийки лівого стегна зі зміщенням, прикований до ліжка, що підтверджено консультативним висновком спеціаліста КНП «МКЛ № 1» ОМР від 05 січня 2023 року. За віком та станом здоров`я позивач [PERSON] є непрацездатною особою та має право на обов?язкову частку у спадщині після померлої дружини [PERSON] . Таким чином, у зв`язку з тим, що співвласник частини квартири [PERSON] померла, наявність укладеного нею заповіту не на користь позивача [PERSON] , прийняття спадщини з боку відповідача [PERSON] , обґрунтованість вимог щодо отримання у власність обов`язкової частки у спадщині після смерті дружини [PERSON] як непрацездатного вдівця у розмірі частини квартири [ADDRESS] , визнання права власності за договором купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладеному на Одеській універсальній товарній біржі «Центр», у зв`язку з втратою оригіналу та необхідністю встановити його дійсність у судовому порядку, зважаючи на ту обставину, що нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину, відповідно до ст. 16 ЦК України це право підлягає захисту в судовому порядку 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За змістом ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За приписами ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст. 317 ЦК України власнику належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Згідно з\~ч.\~1,\~3,\~5\~ст.\~1268\~ЦК України,\~спадкоємець за\~заповітом чи\~за законом\~має право\~прийняти спадщину\~або не\~прийняти її.\~Спадкоємець,\~який постійно\~проживав разом\~із спадкодавцем\~на час\~відкриття спадщини,\~вважається таким,\~що прийняв\~спадщину,\~якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Стаття 1298 ЦК України передбачає, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Згідно з пунктом 4 статті 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до частини 1 статті 45, ст. 47 ЦК Української PCP недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі. Нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Статтею 227 ЦК Української PCP 1963 року передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Згідно з п. 1.7 біржового контракту, Договір купівлі-продажу підлягає реєстрації в бюро технічної інвентаризації. Відповідно до п. 14 біржового контракту угоди купівлі-продажу, укладені на біржі, не підлягають нотаріальної реєстрації згідно зі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу». Право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі передбачено ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Під ефективним засобом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект і повинен забезпечити поновлення порушеного права та бути адекватним наявним обставинам. У зв`язку з тим, що на даний час нотаріально посвідчити угоду неможливо, правочин підлягав державній реєстрації і така реєстрація була проведена, враховуючи неможливість вирішення цього питання в іншому порядку, ніж судовому, суд приходить до висновку про необхідність захисту прав позивача шляхом задоволення позову. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved