Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-02 00:00:00

Позивач - ТОВ «Маркс.Капітал» звернувся до суду із даним позовом до відповідача - [PERSON] , в обґрунтування якого вказав, що 31.07.2021 року у м. Миколаєві по проспекту Богоявленському в районі перетину з вул. Братською сталась дорожньо-транспортна пригода за участю електроскутера Maxxter Falcon під керуванням [PERSON] та автомобія BMW, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Обставини дорожньо-транспортної пригоди встановлені постановою старшого слідчого СВ відділення поліції № 3 Миколаївського районного управління поліції ГУ НП в Миколаївській області про закриття кримінального провадження від 20.09.2021 року, згідно якої дорожньо-транспорта пригода сталася внаслідок недотримання [PERSON] ПДР України. Станом на дату ДТП автомобіль BMW, д.н.з. [NUMBER] був застрахований в Приватному акціонерному товаристві «СК «Саламандра» відповідно до Договору добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) № S1363.040393 від 07.07.2021 року. Відповідно до ремонтної калькуляції від 15.09.2021 року № 0034890.07, розрахунку коефіцієнту фізичного зносу до справи № 0034890.07.21/1 від 31.07.2021 року, страхового акту №0034890.07.21/1 від 28.09.2021 року та розрахунку страхового відшкодування до страхового акту № 0034890.07.21/1 від 28.09.2021 року розмір страхового відшкодування склав 31914,13 грн., і був виплачений власнику застрахованого транспортного засобу - [PERSON] . Позивач також зазначає, що цивільно-правова відповідальність водія електроскутера Maxxter Falcon, відповідача по даній справі - [PERSON] , не була застрахована, тому у страховика - ПрАТ «СК «Саламандра» у межах фактичних витрат виникло право зворотної вимоги до відповідача, як до особи, з вини якої сталася ДТП. 02.01.2020 р. між ПрАТ «СК «Саламандра» та ТОВ «Маркс.Капітал» був укладений Договір про надання фінансових послуг факторингу № 02.01.2020-СК, щодо придбання права вимоги за грошовими зобов`язаннями, які виникли, згідно Акту прийому-передачі документів № 17-03 від 28.07.2022 року до Договору № 02.01.2020-СК від 02.01.2020 року у ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра» до [PERSON] . Претензією № 07286 від 28.07.2022 року відповідач був проінформований про необхідність відшкодувати завдані збитки. Однак вказану претензію він не отримав у відділенні поштового зв`язку, що підтверджується інформацією з офіційного веб-порталу АТ «Укрпошта», у зв`язку з чим позивач був змушений звернутися до суду із даним позовом. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 31914,13 грн., а також понесені судові витрати у справі у вигляді судового збору в розмірі 2481,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. Суд, дослідивши надані письмові докази, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частина 3 ст. 12 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судовим розглядом встановлено, що 31.07.2021 року у м. Миколаєві по проспекту Богоявленському в районі перетину з вул. Братською сталась дорожньо-транспортна пригода за участю електроскутера Maxxter Falcon під керуванням [PERSON] та автомобія BMW, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Згідно постанови старшого слідчого СВ відділення поліції № 3 Миколаївського районного управління поліції ГУ НП в Миколаївській області про закриття кримінального провадження від 20.09.2021 року, дорожньо-транспорта пригода сталася внаслідок недотримання [PERSON] ПДР України. Відповідно до ч.ч. 4-5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Судовим розглядом встановлено, що пошкоджений в результаті ДТП транспортний засіб BMW, д.н.з. [NUMBER] був застрахований в Приватному акціонерному товаристві «СК «Саламандра» відповідно до Договору добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) № S1363.040393 від 07.07.2021 року. Відповідно до ремонтної калькуляції від 15.09.2021 року № 0034890.07, розрахунку коефіцієнту фізичного зносу до справи № 0034890.07.21/1 від 31.07.2021 року, страхового акту №0034890.07.21/1 від 28.09.2021 року та розрахунку страхового відшкодування до страхового акту № 0034890.07.21/1 від 28.09.2021 року розмір страхового відшкодування склав 31914,13 грн., і був виплачений власнику застрахованого транспортного засобу - [PERSON] . Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно зі статтею 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми, та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. У відповідності до частини 1 статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» та п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року № 4, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. В силу приписів ст. З Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІУ від 01.07.2004 р. (у відповідній редакції), - обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ч. 21.1 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільноправової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом (ч. 21.4 ст. 21 Закону № 1961-ІУ від 01.07.2004 р.). Станом на дату ДТП - 31.07.2021 року цивільно-правова відповідальність водія електроскутера Maxxter Falcon - [PERSON] застрахована не була. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року № 4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166,1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Враховуючи те, що обставини ДТП та вина відповідача у її вчиненні встановлені постановою старшого слідчого СВ відділення поліції № 3 Миколаївського районного управління поліції ГУ НП в Миколаївській області про закриття кримінального провадження від 20.09.2021 року, а його цивільно-правова відповідальність на дату ДТП не була застрахована, то відповідно у страховика - ПрАТ «СК «Саламандра» у межах фактичних затрат дійсно виникло право вимоги до [PERSON] , як до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Із матеріалів справи вбачається, що 02.01.2020 року між ПрАТ «СК «Саламандра» та ТОВ «Маркс.Капітал» був укладений Договір про надання фінансових послуг факторингу № 02.01.2020 - СК, щодо придбання права вимоги за грошовими зобов`язаннями, які виникли, згідно Акту прийому-передачі документів № 17-03 від 28.07.2022 року до Договору № 02.01.2020-СК від 02.01.2020 року у ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра» до [PERSON] . Відповідно до пункту 56 Переліку переданих регресних вимог № 03-22 (за період з 01.07.2022 року по 30.09.2022 року), який є невід`ємною частиною Договору факторингу № 02.01.2020-СК від 02.01.2020 року, право вимоги до [PERSON] перейшло до Фактора - ТОВ «Маркс.Капітал». Із матеріалів справи вбачається, що ТOB «Маркс.Капітал» є зареєстрованою фінансовою установою (Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи № 421 від 07.07.2011 р.), і одним із видів його діяльності без отримання ліцензії є надання послуг факторингу. Виходячи із викладеного, позивач по даній справі - ТОВ «Маркс.Капітал» у порядку, визначеному законодавством, набув право вимоги від ПрАТ «СК «Саламандра» у межах фактичних затрат до [PERSON] , як до особи, відповідальної за збитки, завдані внаслідок ДТП, що сталося з його вини. Доказів, які б спростовували викладене, судом не здобуто. Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч. 3 ст. 141 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 3-6 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Слід також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, зокрема, у справах № 923/560/17, № 329/766/18 та № 178/1522/18. Крім цього, щодо критеріїв витрат на професійну правничу допомогу, то суд вважає необхідним зазначити, що при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Така правова позиція ґрунтується на висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеної ним у постанові по справі № 755/9215/15-ц. Враховуючи викладене і те, що позивачем надані докази витрат на правову допомогу, що визначені ст. 137 ЦПК України, а відповідачем не доведено неспівмірності таких витрат, суд вважає можливим стягнути їх з відповідача у повному обсязі. Таким чином з відповідача в силу ст. 141 ЦПК України на користь позивача належить стягнути судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2481,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Outcome: approved