Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

16.01.2023 року представник позивача за довіреністю Руденко К.В. звернувся до суду через систему «Електронний суд» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №210621-36968-3 від 21.06.2021 року, яка станом на 10.01.2023 року становить 18300 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.06.2019 між ТОВ «ФК «Ріальто» (торгова марка «MONETKA») та [PERSON] був укладений договір № 210621-36968-3, відповідно до умов якого позивачем надано відповідачу кредит у розмірі 5000 грн., строком на 30 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ КБ «Приватбанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,2% від суми кредиту за кожен день користування та 4,0% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Вказує, що даний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.uaабоhttps://monetka.ua та підписання договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач взяті на себе зобов`язання по договору не виконав, у зв`язку із чим станом на 10.01.2023 року виникла заборгованість у розмірі 18300 грн., яка складається з: 5000 грн. - заборгованості за кредитом; 3300,00 грн. - заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2 кредитного договору за ставкою 2,2% за кожен день користування кредитом за період з 21.06.2021 по 21.07.2021 року; 10000,00 грн. - заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3 кредитного договору за ставкою 4 % за кожен день користування кредитом за період з 22.07.2021 року по 09.09.2021 року (включно) відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, яка у добровільному порядку відповідачем не погашена. Відтак просить заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості у зазначеній вище сумі задовольнити в повному обсязі, а також стягнути судові витрати по оплаті судового збору та витрати на правову допомогу. Ухвалою суду від 24.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі та вирішено питання про витребування доказів у справі. 17.02.2023 року від відповідача [PERSON] надійшов до суду відзив, у якому останній просить відмовити в задоволенні позову про стягнення з нього заборгованості у розмірі 18300 грн., яка складається з: 5000 грн. - заборгованості за кредитом; 3300,00 грн. - заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2 кредитного договору за ставкою 2,2% за кожен день користування кредитом за період з 21.06.2021 по 21.07.2021 року; 10000,00 грн. - заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3 кредитного договору за ставкою 4 % за кожен день користування кредитом за період з 22.07.2021 року по 09.09.2021 року (включно) відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України. Заперечує проти позовних вимог, вказує на те, що позивач надав розрахунок заборгованості за позикою з нарахуванням штрафних санкцій після закінчення строку дії договору та недійсність документів, підписаних представником позивача та самого кредитного договору внаслідок того, що він містить несправедливі умови через істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на погіршення становища споживача, безпідставне нарахування заборгованості по підвищеним процентам, а також недоведеністю позовних вимог в цілому. Тому вважає визнати умови кредитного договору недійсними. Вказує на те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги, згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. 17.02.2023 від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якому вважає, що твердження відповідача про начебто неправомірне нарахування відсотків неправильне, так як позичальником сплачується чіткі та зрозумілі процентні ставки, тому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 18300 грн а також судові витрати у розмірі 2684 грн., та 9000 гривень витрат на правову допомогу. З відповіді на відзив представника позивача [PERSON] вбачається, що він підтримує викладене у позовній заяві, просить суд задовольнити позов у повному обсязі. Зазначено, що п. 3.3. кредитного договору встановлено розмір процентної ставки, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, як відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Таким чином, позичальником сплачуються чіткі та зрозумілі процентні ставки. Тому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 18300 грн а також судові витрати у розмірі 2684 грн., та 9000 гривень витрат на правову допомогу. В судове засідання представник ТОВ ФК «Ріальто» не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. За таких обставин розгляд справи здійснюється у відсутність сторін за наявними матеріалами. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.06.2021 року між ТОВ «ФК «Ріальто» (торгова марка «MONETKA») та [PERSON] був укладений договір 210621-36968-3, відповідно до умов якого позивачем надано відповідачу кредит у розмірі 5000 грн., строком на 30 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ КБ «Приватбанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,2% від суми кредиту за кожен день користування та 4,0% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Даний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua або https://monetka.ua та підписання договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». На виконання ухвали від 24.01.2023 року АТ КБ «Приватбанк» надано інформацію стосовно клієнта [PERSON] (н.т. [NUMBER] ), які підтверджують факт зарахування на його рахунок в АТ КБ «Приватбанк» (номер картки [NUMBER] ) грошового переказу в сумі 5000 грн.(дата 21.06.2021). Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини п`ятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «ФК «Ріальто» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті https://monetka.com.ua та https://monetka.ua. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. На підтвердження укладення договору 210621-36968-3 від 21.06.2021 позивачем відображено послідовність укладення даного договору із якої вбачається, що 21.06.2021 о 02:29:24 год. відповідачем здійснено авторизацію в особистому кабінеті на сайті веб-сайті позивачаhttps://monetka.com.ua, https://monetka.com.ua, внесено особисті дані, обрано параметри кредиту: сума кредиту 5000 грн. та строк 30 днів, відповідач ознайомився з умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, умовами кредитування, після чого на фінансовий номер телефону [NUMBER] був надісланий одноразовий ідентифікатор. 21.06.2021 року о 02:29:34 год. відповідачем був підписаний кредитний договір шляхом введення одноразовий ідентифікатор 737802. Кредитні кошти були направлені відповідачу 21.06.2021 року на платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ КБ «Приватбанк». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. З огляду на викладене вище, встановлено, що відповідач підписав електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а тому суд приходить до висновку, що факт укладення договору №210621-36968-3 від 21.06.2021 року підтверджується матеріалами справи та узгоджується із ст.ст. 6, 627 ЦК України та ст. ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними. Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. За змістом ст.ст. 526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору. За змістом частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язань за договором № 210621-36968-3 від 21.06.2021 року утворилася заборгованість в сумі 18300,00 грн., яка складається з: 5000 грн. - заборгованості за кредитом; 3300,00 грн. - заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2 кредитного договору за ставкою 2,2% за кожен день користування кредитом за період з 21.06.2021 по 21.07.2021 року; 10000,00 грн. - заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3 кредитного договору за ставкою 4 % за кожен день користування кредитом за період з 22.07.2021 року по 09.09.2021 року, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України. Вказаний розрахунок позивача відповідачем не спростований та ґрунтується на доказах, наданих сторонами і досліджених в ході судового розгляду. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про порушення відповідачем зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого з нього на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 18300,00 грн. Посилання на недійсність кредитного договору через встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором (п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів"), суд сприймає критично, адже підстав вважати, що відносини між сторонами підпадають під сферу дії цього Закону та Закону України "Про споживче кредитування", немає. Щодо невірного, на думку відповідача, нарахування заборгованості по процентам, суд звертає увагу на пункт 3.3. договору № 210621-36968-3 від 21.06.2021 року, з якого слідує, що у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених пунктом 1.3. договору, позичальник сплачує плату за користування кредитом за підвищеною ставкою 4,0 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування кредитом, а тому такі доводи не ґрунтуються на досліджених матеріалах справи. Правова позиція Великої палати Верховного Суду, викладена у Постанові №444/9519/12 від 28.03.2018 року, не є релевантною до правовідносин у цій справі, адже зазначеним вище договором визначено умови користування кредитними коштами поза строком кредитування і застосування у цьому випадку підвищеної процентної ставки. Решта доводів відповідача не спростовують висновків суду про підставність та обґрунтованість позовних вимог, а відтак до уваги не приймаються. Згідно статті 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 684,00 грн.. Щодо витрат, пов`язаних з правничою допомогою слід врахувати наступне. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Правничу допомогу позивачеві у справі надавав адвокат Руденко К.В. на підставі договору про надання юридичних послуг № 02/06/2022 від 02.06.2022. Згідно акта приймання-передачі наданих послуг №20 від 08.12.2022 до договору № 02/06/2022 від 02.06.2022 вартість юридичних послуг адвоката Руденка К.В. по боржнику [PERSON] склала 9000,00 грн., представником позивача заявлено вимогу про стягнення 9000 грн. за надання правничої допомоги. Згідно платіжного доручення №482 від 08.12.2022 ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» сплатило адвокату 64050 грн. за правничу допомогу, зокрема і за підготовку позовної заяви про стягнення заборгованості із [PERSON] та складення адвокатського запиту про витребування доказів. Суд вважає, що сума витрат на правничу допомогу, відповідає критеріям, що наведені вище, зокрема є дійсними, необхідними та розумними в частині їх розміру, відповідають складності справи та підтверджені належними та допустимими доказами, а тому стягує ці витрати з відповідача у розмірі 9000 грн.. Враховуючи викладене,

Outcome: approved