Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся з позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення майнової та моральної шкоди, за яким просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] майнову шкоду, завдану йому протиправними діями в розмірі 70000 (сімдесят тисяч) грн, моральну шкоду, завдану йому протиправними діями, в розмірі 30000 (тридцять тисяч) грн та усі понесені судові витрати, посилаючись на таке. 25 липня 2017 року [PERSON] та його дочка [PERSON] продали громадянці [PERSON] 2/3 належних їм частин кв. [ADDRESS] . [PERSON] , [INFO] , перебуваючи за адресою [ADDRESS] , на фоні виниклого конфлікту з приводу користування гаражем, переслідуючи умисел, спрямований на заволодіння гаражем та майна, яке находилось у гаражі завдала позивачу матеріальну шкоду вартістю в 70000,0 грн. Ці ж фактичні дані були викладені у заяві про кримінальне правопорушення та у кримінальному провадженні №12019161470001043 від 02 серпня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України. Внаслідок суспільно-небезпечних дій [PERSON] , які проявилися у вчиненні умисного відкритого заволодіння майном позивача, були заподіяні психологічні (моральні) страждання, розмір відшкодування яких, враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань, характеру немайнових втрат, становить 30000 грн, які підлягають відшкодуванню (компенсації) обвинуваченим у повному обсязі. Представник позивача надав до суду заяву про слухання справи за його відсутністю, на позовних вимогах наполягав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представила, відзиву на позов не подавала. Суд у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, який не з`явився, у порядку заочного розгляду справи. Розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем письмових доказів. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є фактичним \~ \~ \~ \~власником об`єкту - гаражу № [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] згідно наступних обставин. У 1995 році [PERSON] для особистих потреб, у дворі будинку [ADDRESS] побудував гараж загальною площею 17,03 кв. м., якому у подальшому було присвоєно порядковий номер «20». Будівництво гаражу було погоджене відповідно до дозволу Виконавчого комітету Іллічівської районної ради Депутатів від 24 квітня 1994 року №1217-К/1. Будівництво гаражу також було узгоджене із керівництвом ЖЕУ-70, здійснювалось на підставі договору підряду, після завершення будівництва було складено акт про завершення будівництва з введенням в експлуатацію. 25 липня 2017 року [PERSON] і його дочка [PERSON] продали громадянці [PERSON] 2/3 належних їм частин кв. [ADDRESS] . Метою цієї угоди було використання коштів від продажу двох третин квартири, а також розташованого поруч з квартирою гаража офіційним користувачем і створювачем якого на протязі 25 років був [PERSON] , для виплати кредиту, отриманого ними під заставу їх основної квартири [ADDRESS] , де живе позивач. Крім того, 1/3 зазначеної квартири належить на праві спільної часткової власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17 грудня 2001 року № [NUMBER] . 08 травня 2018 року від [PERSON] позивачу стало відомо, що [PERSON] та [PERSON] здійснили поділ об`єкту нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] . Зазначений поділ здійснено із збільшенням площі новоутворених об`єктів нерухомого майна за рахунок гаражу позивача, який увійшов до складу новоутворених об`єктів. Раніше стосовно зазначеного гаражу покупець [PERSON] повідомила позивача, та представників-ріелторів АН «Афіни» і нотаріуса про те, що він їй не потрібен. Згідно договору [PERSON] було продано 23,2 кв. м, гараж має загальну площу майже 20 кв. м. Крім того, гараж - це окремий об`єкт, тому і на цій підставі він не міг входити до договору купівлі-продажу 2/3 частин квартири. 18 березня 2017 року [PERSON] повідомила позивачу, що вона зареєструвала гараж на своє ім`я, як житлове приміщення, і вона вимагає, щоб позивач звільнив гараж і передав його їй, інакше вона демонтує замки. 02 липня 2018 року позивач звернувся до ЧЧ Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області з відповідною заявою з проханням внести відомості, зазначені у цій заяві до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування у формі досудового слідства за ч. 4 ст. 358 КК України (використання завідомо підробленого документу, а саме-технічного паспорту ТОВ «Бюро Консалт Сервіс») відносно [PERSON] . 08 жовтня 2018 року до ЧЧ Хмельницького ВП Малиновського ВП м. Одеси ГУНП в Одеській області надійшла ухвала Малиновського районного суду в м. Одесі від 24 вересня 2018 року справа №521/11572/18-к, згідно якої до Єдиного реєстру досудових розслідувань необхідно внести відомості про кримінальне правопорушення, на підставі заяви [PERSON] від 02 липня 2018 року про те, що [PERSON] використала завідомо підроблений документ: технічний паспорт ТОВ «Бюро Консалт Сервіс» та визнала незаконно за собою право власності на об`єкт нерухомості. 16 червня 2019 року приблизно 11:00 в районі будинку за адресою: [ADDRESS] гр. [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] , разом з невідомими особами чоловічої статі відкрито проникла до гаражу (проломивши стіну гаражу), який належить [PERSON] та все майно, яке знаходилося в гаражі, [PERSON] з групою осіб завантажили до вантажівки та відвезли у невідомому напрямку все це було здійснено в присутності сусідів. Серед майна були: причіп до легкового автомобіля синього кольору, блок авто двигуна, фаркоп, а також інші, запчастини та інструменти на загальну суму понад 70000,0 гривен, копії накладних та інших документів на підтвердження права власності: копія накладної АП «Гамма» від 18.11.1994 на 247 доларів США, копія квитанції до прибуткового ордеру на камінь від 19 квітня 1994 року; копія квитанції до прибуткового ордеру МП «Буддільниця» № 297 від 15 липня 1996 року за виготовлення гаражу на суму 1597 доларів США; копія квитанції до прибуткового ордеру ОДАЗ №733 від 07 червня 1993 року за бортовий причеп ОДІСЕЙ 8144 на суму 208 доларів США; копія приходної накладної 4-я секція CM №1082 від 12 жовтня 1989 за блок двигуна ВАЗ 2101 та фаркоп на суму 243 руб 90 коп.; копія приходної накладної Фабрика «Гамма» №125 від 12 липня 2001 за комплект відкидачів автомобіля на суму 269 грн.; копія квитанції до прибуткового ордеру Фабрика «Гамма» № 125 від 12 липня 2001 року за комплект відкидачів автомобіля на суму 269 грн. За цим фактом СВ Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області було відкрито інше кримінальне провадження №12019161470001043 від 02 серпня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України. Прокуратурою витребувано та вивчено матеріали кримінального провадження №12019161470001043 від 02 серпня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та перевірено стан досудового розслідування у вказаному провадженні. За результатами перевірки процесуальним керівником винесено постанову про об`єднання матеріалів кримінальних проваджень №12019161470001043 та №12018161470002046 в одне провадження під №12018161470002046. Прокурором у кримінальному провадженні №12018161470002046 в порядку ст. 36 КПК України надано письмові вказівки про проведення слідчих (розшуковик) дій у кримінальному провадженні, із встановленням строків їх виконання та матеріали скеровано до СВ Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області для проведення подальшого досудового розслідування. У відповідності до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі. Як передбачено ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1 ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Верховним судом\~України в\~п.\~2\~Постанови Пленуму\~«Про практику\~розгляду судами\~цивільних справ\~за позовами\~про відшкодування\~шкоди» від\~27\~березня 1992\~року за\~№ 6\~(з подальшими змінами та доповненнями) роз`яснив судам, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Внаслідок неправомірних дій [PERSON] було заподіяно позивачу майнової шкоди у вигляді умисного пошкодження його майна, для поновлення якого необхідно понести витрати, пов`язані з відновленням властивостей гаражу, та прямих збитків вартості майна у розмірі 70000 (сімдесят тисяч) грн, які є збитками (шкодою) та, відповідно до ст. ст. 22, 1166, 1192 ЦК України, підлягають відшкодуванню відповідачем у повному обсязі. Разом із матеріальною шкодою позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду, посилаючись на таке. У зв`язку із ушкодженням здоров`я та матеріальних збитків, заподіяного вчиненням [PERSON] правопорушення, позивачу була завдана моральна шкода, яка полягала у фізичному болі та душевних стражданнях, моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя та інших негативних явищах. Верховний Суд України в п. 1 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди. П. 3 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Верховним судом України в п. 9 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справи «Войтенко проти України», «Науменко проти України). Внаслідок суспільно-небезпечних дій [PERSON] , які проявилися у вчиненні умисного відкритого заволодіння майном позивача, були заподіяні психологічні (моральні) страждання, розмір відшкодування яких, враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань, характеру немайнових втрат, становить 30000,0 грн, які підлягають відшкодуванню (компенсації) відповідачем у повному обсязі. За викладених обставин суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач [PERSON] \~є особою\~з інвалідністю\~II\~групи,\~що підтверджується\~відповідною довідкою\~МСЕК на\~підставі пункту\~9\~частини першої\~статті 5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від\~сплати судового\~збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняється. Отже в відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 992,40 грн. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved