Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

14.01.2022 року до суду звернулася позивач, [PERSON] , з позовом про встановлення юридичного факту і визнання права власності на майно в порядку спадкування до відповідача, Верхньодніпровської міської територіальної громади в особі Верхньодніпровської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Перша кам`янська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17.01.2022 року відкрите провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовче судове засідання на 14.03.2022 року. 16.02.2022 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву 14.03.2022 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений до 30.05.2022 року в зв`язку з неявкою учасників розгляду справи. 30.05.2022 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений до 21.07.2022 року в зв`язку з неявкою учасників розгляду справи. 15.07.2022 року від позивача надійшла відповідь на відзив. 21.07.2022 року проведене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду на 21.11.2022 року. 21.11.2022 року справа не розглядалась в зв`язку з хворобою судді. Справа призначена до розгляду на 12.01.2023 року. 12.01.2023 року в судовому засіданні оголошена перерва до 27.02.2023 року. Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки відповідно до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. В судовому засіданні 27.02.2023 року оголошена вступна і резолютивна частина рішення. Згідно поданої позовної заяви позивач просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт постійного проживання [PERSON] , який помер [INFO] разом зі спадкодавцем, його матір`ю, [PERSON] , яка померла [INFO] у будинку [ADDRESS] на час відкриття спадщини та визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] , на земельну ділянку (пай) розміром 4.41 га., в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі (на місцевості) за адресою: Дніпропетровська область Верхньодніпровська міська рада ( раніше Мишуринрізька сільська рада) що належала [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі сертифікату серії ДП № 0110131, виданого 05 лютого 1997 року. В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на наступне: 17 липня 2005 року помирає її бабуся [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) розміром 4.41 га., в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі (на місцевості) за адресою: Дніпропетровська область Верхньодніпровська міська рада ( раніше Мишуринрізька сільська рада) що належала [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі сертифікату серії ДП № 0110131, виданого 05 лютого 1997 року. Спадкоємцем бабусі був її син, батько позивачки, [PERSON] , який прийняв спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, я к такий, що проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. 24.04.2014 року помирає батько позивачки, [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) розміром 4.41 га., в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі (на місцевості) за адресою: Дніпропетровська область Верхньодніпровська міська рада ( раніше Мишуринрізька сільська рада) що належала [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі сертифікату серії ДП № 0110131, виданого 05 лютого 1997 року. 17.11.2021 року вона звернулась до Першої кам`янської державної нотаріальної контори, із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, [PERSON] , померлого [INFO] . Однак було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку з тим, що [PERSON] , померла на території Російської Федерації, разом зі спадкоємцем [PERSON] , не проживала. А також у спадкоємця відсутні документи, необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину, що стало підставою звернення до суду. Позивач і представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також позивачка пояснила, що її бабуся останні роки проживала разом з її батьком [PERSON] ,. в [ADDRESS] , приблизно з 1990-1993 року. Так як бабуся була вже старенькою і батько забрав її з села до себе на проживання. Але бабуся була досить жвавою, допомагала батькові та іншим родичам по господарству, поралась на подвір`ї та городі. Допомагала ростити онуків. Часто їздила в гості до інших родичів. В 2005 році бабуся поїхала в гості до своїх доньок до Російської Федерації, де померла. Але до доньок вона поїхала не на постійне місце проживання, а в гості, так як проживала разом з батьком. Після смерті бабусі її батько хворів, тому до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався. Відповідач, представник Верхньодніпровської міської ради, в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на те, що [PERSON] ,. не проживала разом з [PERSON] , на час відкриття спадщини, оскільки на час своєї смерті проживала на території іншої держави, де була і зареєстрована її смерть. При цьому [PERSON] , на час смерті була особою досить похилого віку, тому стверджувати, що вона мандрувала та поїхала до доньок в гості, ане на проживання, є лише припущенням. Крім того у померлої [PERSON] , право власності на земельну ділянку не виникло, оскільки на її ім`я був виготовлений лише сертифікат на земельну ділянку (пай), який підтверджував лише право на земельну частку , а не право власності на земельну ділянку. Позивачка згідно поданої заяви просить визнати лише факт постійного проживання її батька та бабусі на час відкриття спадщини, але не просить, визнати факт прийняття [PERSON] , спадщини, що відкрилась після смерті його матері. Тому вимоги про визнання за позивачкою права власності на спадкове майно є передчасними. На підставі чого просить відмовити у задоволені позовних вимог. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Першої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у відсутність її представника. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що 17 липня 2005 року помирає бабуся позивачки [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть та копіями свідоцтв про народження і про укладення шлюбу. Після смерті [PERSON] ,. відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) розміром 4.41 га., в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі (на місцевості) за адресою: Дніпропетровська область Верхньодніпровська міська рада ( раніше Мишуринрізька сільська рада) що належала [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі сертифікату серії ДП № 0110131, виданого 05 лютого 1997 року. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] , був її син, батько позивачки, [PERSON] . 24.04.2014 року помирає батько позивачки, [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтва про смерть та копіями свідоцтв про народження і про укладення шлюбу Після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина. 17.11.2021 року позивачка звернулась до Першої кам`янської державної нотаріальної контори, із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку після смерті батька, [PERSON] , померлого [INFO] . Однак було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку з тим, що [PERSON] ,. померла на території Російської Федерації, разом зі спадкоємцем [PERSON] , не проживала. А також у спадкоємця відсутні документи, необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину, що підтверджується копією постанови. Позивачка просить встановити факт постійного проживання [PERSON] , і [PERSON] , на час відкриття спадщини. Статтею 315 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. В ідповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факт проживання однією сім`єю більше п`яти років, може бути встановлений лише за рішенням суду. Предметом доказування при розгляді справ про встановлення факту проживання однією сім`єю є сукупність обставин, що є основними ознаками сім`ї, визначеними ч. 2 ст. 3 СК України: спільне проживання, пов`язаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обов`язків. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для наявності спільних витрат, купівля майна для спільного користування. Участі у витратах на утримання житла його ремонт, тощо. У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 1221ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Як вбачається із копії свідоцтва про смерть [PERSON] , остання померла в м. Краснознаменськ Московської області , Росія [INFO] . Проте позивачка зазначає, що її бабуся [PERSON] , постійно проживала разом з її батьком [PERSON] , в [ADDRESS] , а до Росії поїхала з метою відвідування доньок, тобто тимчасово. Факт спільного проживання [PERSON] , і [PERSON] , в [ADDRESS] підтверджується показаннями свідків [PERSON] , і [PERSON] . Так свідок [PERSON] , пояснив, що з [PERSON] , він знайомий з 1985 року так як вони разом працювали на заводі. Спочатку [PERSON] , жив в квартирі. А потім купив будиночок по сусідству з [PERSON] . Часто приходив до [PERSON] , в гості, як сусід. Крім того отримував від нього поради по веденню господарства. [PERSON] , проживав з дружиною і матір`ю. Мати почала жити з [PERSON] , приблизно з 2003 року. З цього часу він постійно бачив бабусю в домоволодінні [PERSON] . Свідок [PERSON] ,. в судовому засіданні пояснила, що вона знає сім`ю Ліманських з 1989 року. Часто спілкувалась з ними, дружила. Вона знала бабушку [PERSON] , яка проживала з [PERSON] , приблизно з 2002-2003 року. Бабуся була швидка, чуйна, сама себе обслуговувала. Часто бабуся працювала в городі, в квітнику, постійно була чимось зайнята. Відповідно до акту від 28 вересня 2021 року № 164/1/1 складеного головою квартального комітету Південного району, встановлено, що [PERSON] померла [INFO] . Проживала за адресою: [ADDRESS] в 2005 році. Згідно копії довіреності від 04.03.2005 року, складеної у м. Дніпродзержинську, [PERSON] уповноважила [PERSON] , управляти на розпоряджатись належним їй майном. В довіреності зазначене місце проживання [PERSON] , і [PERSON] , [ADDRESS] . Довіреність посвідчена нотаріусом Бузоверя С.А. Дніпродзержинського міського нотаріального округу 04.03.2005 року та зареєстрована в реєстрі за №\~166. Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що факт спільного проживання [PERSON] , і [PERSON] ,. адресою: [ADDRESS] в 2005 році знайшов своє підтвердження. Так як станом на березень місяць 2005 року [PERSON] , ще проживала за вищевказаною адресою. Той факт, що [PERSON] , померла [INFO] на території Російської Федерації, не підтверджує, що постійним місцем проживання [PERSON] , було саме місце смерті, оскільки [PERSON] ,. померла у вказаному місці незадовго після приїзду до нього. Факт її реєстрації на території Російської Федерації відсутній. З чого можна зробити висновок про те, що [PERSON] ,. перебувала в місці, де померла, тимчасово. Метою встановлення факту спільного проживання заявника [PERSON] і [PERSON] , є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання за позивачкою права власності в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] , на земельну ділянку (пай) розміром 4.41 га., в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі (на місцевості) за адресою: Дніпропетровська область Верхньодніпровська міська рада ( раніше Мишуринрізька сільська рада) що належала [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі сертифікату серії ДП № 0110131, виданого 05 лютого 1997 року, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України - До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається із повідомлення відділу у Верхньодніпровському районі Головного управління держгеокадастру у Дніпропетровській області на ім`я [PERSON] ,, був виготовлений сертифікату серії ДП № 0110131, від 05 лютого 1997 року на право на земельну частку (пай) розміром 4.41в умовних кадастрових без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району. Сертифікат був виготовлений в одному примірнику, який власниця отримала, тому його копію надати не можливо. Відповідно до повідомлення відділу у Верхньодніпровському районі Головного управління держгеокадастру у Дніпропетровській області встановлено, що станом на 31.12.2012 року за даними відділу державний акт на право власності на земельну ділянку на ім`я [PERSON] , на території Верхньодніпровського району та м. Вільногірська не видавався. Таким чином станом на дату смерті [PERSON] , у останньої виникло лише право на земельну частку (пай) розміром 4.41 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), а право вланості на вище вказану земельну ділянку (пай) ще не виникло. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оскільки у спадкодавця [PERSON] , виникло лише право власності на земельну частку (пай) розміром 4.41 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), позовні вимоги про визнання за позивачкою права власності в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] , на земельну ділянку (пай) розміром 4.41 га., в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі (на місцевості) за адресою: Дніпропетровська область Верхньодніпровська міська рада ( раніше Мишуринрізька сільська рада) що належала [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі сертифікату серії ДП № 0110131, виданого 05 лютого 1997 року задоволенню не підлягають. Крім того згідно наданих суду документів вбачається, що прізвище спадкодавця [PERSON] є « [PERSON] », а прізвище спадкодавця [PERSON] є « [PERSON] ». Таким чином викликає сумнів факт наявності родинних відносин між даними спадкодавцями, що також є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про визнання за позивачкою права власності на спадкове майно. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та враховуючи, що судом ухвалюється рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання за позивачкою права власності на спадкове майно, понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908.00 грн., покладаються на позивачку. Також з позивачки на користь держави підлягає стягненню недоплачений судовий збір в сумі 536 грн. 80 коп., за вимогами про встановлення факту, що має юридичне значення.

Outcome: partial