Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

[PERSON] 07 червня 2021 року звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та Державного реєстратора Мар`янівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Гергеля С.В. про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2021 року позов було прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2021 року заяву позивача про забезпечення позову було задоволено частково. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2022 року провадження по справі було зупинено до залучення у справі правонаступника (спадкоємця) відповідача [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2022 року провадження по справі було поновлено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2022 року клопотання про витребування доказів було задоволено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2022 року у справі було замінено відповідача [PERSON] , яка померла [INFO] , належним відповідачем [PERSON] , та залучено в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] і [PERSON] . Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2022 року заяву позивача про витребування доказів було задоволено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2023 року підготовче провадження було закрито і призначено справу до судового розгляду. Позивач у своєму уточненому позові та відповіді на відзив посилалася на те, що на підставі договору дарування від 27 квітня 2018 року їй належить 90/100 частин домоволодіння [ADDRESS] . Рішенням нарсуду Ленінського району м. Дніпропетровська від 14 березня 1990 року було змінено ідеальні частки у домоволодінні [ADDRESS] (раніше Дніпропетровськ) та виділено [PERSON] житловий будинок Ж-2, в житловому будинку А-1: приміщення 1-4, в літ. а 1 сіни: приміщення 1-2, частину приміщень 1-1, літ. В сарай, літ. Е сарай, літ. Г погріб, паркани 3, 4, 1, ворота 2, літ. Д вбиральня, мощення 1 в загальному користуванні, що становить 90/100 частин домоволодіння. За [PERSON] визнано ідеальну частку у домоволодінні [ADDRESS] (раніше Дніпропетровськ) в житловому будинку А-1: приміщення 1-5, кухня 1-3, в літ. а1 сінях: частина приміщення 1-1, літ. Б сарай, літ. Л сарай, паркан № 1, 3, 4, ворота 2, літ. Д вбиральня, мощення 1 в загальному користуванні, що становить 10/100 частин від усього домоволодіння. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2004 року виділено в натурі [PERSON] із спільної часткової власності з [PERSON] житловий будинок літ. Ж-2, літ. М сарай (тимчасова споруда), літ. Д сарай; встановлено ідеальні частки в спільній частковій власності [PERSON] і [PERSON] у розмірі частини кожному. У подальшому [PERSON] подарував [PERSON] належні йому 90/100 частин домоволодіння [ADDRESS] , що складається з: літ. Ж-2 житловий будинок з прибудовами: літ. Н альтанка, літ. Л вольєр, літ. Д сарай, літ. О сарай (тимчасовий), літ. П душ, літ. В літня кухня, літ. Г погріб, споруди 1, 2, 4, 5, 10, 11, 12, 13, 14, 15, ІІ, ІІІ; у житловому будинку літ. А: приміщення 1-4, у прибудові до літ. А-1: приміщення 1-2, частина коридору 1-1. У сумісному користування перебували: літ. Д вбиральня, 1, 3, 4 паркан, 2 ворота, мощення двору, двір і город. Само домоволодіння складається з двох дворів. [PERSON] , яка померла [INFO] , з дозволу попередньої власника 90/100 частин домоволодіння проживала у літній кухні літ. В, належній позивачеві. На неодноразові вимоги звільнити приміщення [PERSON] не реагувала, тому позивач була змушена звертатися до суду з позовом, в процесі чого їй стало відомо, що на підставі рішення державного реєстратора Мар`янівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області за [PERSON] було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на частину домоволодіння, належну позивачеві: літ. Ж-2 житловий будинок, літ. В літня кухня, будівлі та споруди, запис про право власності на які уже містилися в Державному реєстрі. Внесений державним реєстратором в Державний реєстр запис про об`єкт нерухомого майна містить відомості, що не земельній ділянці площею 1\~560 кв.м. самовільно побудовано літ. В літня кухня, літ. З, И сараї, які належать [PERSON] та рішенням виконкому Ленінської районної ради № 114/38 від 13 березня 1987 року узаконено житловий будинок літ. Ж-2, уточнено розміри житлової площі буд. літ. А-1, що не відповідає дійсності та спростовується договором дарування від 27 квітня 2018 року. Крім цього, рішенням виконкому Ленінської районної ради м. Дніпропетровська № 114/38 від 13 березня 1987 року «Про доповнення рішення виконкому № 317/17 від 11 липня 1986 року» було прийнято в експлуатацію новий житловий будинок літ. Ж-2, житловою площею 78,9 кв.м., загальною площею 213,2 кв. та рекомендовано [PERSON] і [PERSON] звернутися до суду з питанням про визнання права власності. Державний реєстратор безпідставно зареєстрував за [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на належне позивачеві майно, оскільки жодним правовстановлюючим документом право власності на спірне нерухоме майно [PERSON] не підтверджується. Просила суд визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Мар`янівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Гергеля С.В. про реєстрацію права власності на нерухоме майно: літ. Ж-2 житловий будинок, житлова площа 78,9 кв.м., загальна площа 213,2 кв.м. з будівлями і спорудами, літ. В літня кухня, реєстраційний номер речових право нерухомого майна 1541920412101, номер запису про право власності 39575710, індексний номер 55565117, реєстраційний номер майна: 6398909, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] , судові витрати стягнути з [PERSON] . У своїй заяві до суду позивач просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач державний реєстратор Мар`янівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Гергель С.В. у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки судові не повідомив, відзив на позов судові не надав, зустрічний позов заявлено не було, будь-яких заяв чи клопотань судові не надав. Відповідач [PERSON] у своєму відзиві на позов та запереченні проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначивши, що державним реєстратором Мар`янівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Гергелем С.В. було здійснено запит до КП «ДМБТІ» про зареєстроване право власності на об`єкт нерухомого майна, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Згідно з відомостями КП «ДМБТІ» станом на 31 грудня 2012 року в інвентаризаційній справі містяться відомості про реєстрацію права власності на 90/100 частин за [PERSON] на підставі договору дарування від 27 вересня 2006 року, реєстраційний номер 6398909, на частину (частка не перереєстрована) за [PERSON] на підставі рішення Ленінського районного народного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 1973 року, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» в реєстрову книгу № 288 за № 22. Рішенням Ленінського районного народного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 1990 року за [PERSON] визначено ідеальну частку, яка складає 10/100 частин від усього домоволодіння, але право власності на нову часку не було перереєстровано. [PERSON] вказаним судовим рішенням було виділено 90/100 частин домоволодіння. [PERSON] вказане рішення одразу зареєстрував в КП «ДМБТІ», пізніше належні йому 90/100 частин він подарував. [PERSON] судове рішення не реєструвала. Вона звернулася до державного реєстратора для внесення відомостей з паперових носіїв про право власності на належні їй 10/100 частин спірного домоволодіння на підставі рішення Ленінського районного народного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 1990 року. Під час пошуку відомостей в Державному реєстрі нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , було з`ясовано, що розділ на цей об`єкт відкритий за № 1541920412101, але в ньому містилися лише загальний опис: літ. А-1 житловий будинок, загальною площею 48,7 кв.м., житлова 25,2 кв.м., літ. Ж-2 житловий будинок, загальною площею 213 кв.м., житловою 78,9 кв.м., літ. Б, Д, З, И сараї, літ. В літня кухня, літ. Г погріб з шийкою, літ. К убиральня, літ. Л вольєр, літ. Н альтанка, № 1-12, І-ІІІ споруди. Також на підставі договору дарування від 27 квітня 2018 року були внесені відомості про право власності за № 25935520 на 90/100 частин домоволодіння за [PERSON] . Розділ відкривається один на все домоволодіння в цілому, незалежно від того, скільки суб`єктів мають право власності. Оскільки розділ вже було відкрито, державним реєстратором було внесено відомості про право власності [PERSON] на 10/100 частин домоволодіння [ADDRESS] , на підставі рішення Ленінського районного народного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 1990 року. Тобто, державним реєстратором Мар`янівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Гергелем С.В. в розділ за № 1541920412101 до вкладки «право власності» було внесено відомості про право власності [PERSON] виключно на 10/100 частин спірного домоволодіння, яке належить їй на підставі судового рішення. Загальний опис майна залишився незмінним, жодних додаткових відомостей державним реєстратором внесено не було, по факту лише було зареєстровано рішення суду від 14 березня 1990 року. Посилання позивача, що житловий будинок літ. Ж-2 та літ. В-літня кухня були зареєстровані за [PERSON] є безпідставними, підстави для скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію за [PERSON] права власної на 10/100 частин домоволодіння [ADDRESS] відсутні. За викладених обставин, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача у своїй заяві до суду справу просила розглядати за її відсутності, у задоволенні позовних вимог просила відмовити в повному обсязі. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки судові не повідомив, письмових пояснень на позовну заяву не надав. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки судові не повідомив, письмових пояснень на позовну заяву не надав. Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Антонова Т.Є. у судове засідання не з`явилася, про час та дату судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки судові не повідомила, письмових пояснень на позовну заяву не надала. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 15 травня 1973 року, посвідченого Другою державною нотаріальною конторою і зареєстрованого в реєстрі за № 2-1938, [PERSON] придбав житловий будинок з господарчими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 209), право власності на який у встановленому законом порядку було зареєстровано 23 травня 1973 року в ДМБТІ в реєстру книгу № 278 за реєстровим № 22 (т. 1 а.с. 209 оберт). Рішенням Нарсуду Ленінського району м. Дніпропетровська від 19 листопада 1973 року за [PERSON] було визнано право власності на частину домоволодіння [ADDRESS] (раніше Дніпропетровськ) (т. 1 а.с. 210). [PERSON] розірвала шлюб з [PERSON] , про що 26 серпня 1977 року Красногвардійським р/в РАГС м. Дніпропетровська було зроблено актовий запис № 1132, і змінила своє прізвище на « [PERSON] » (т. 1 а.с. 199). Рішенням виконкому Ленінської районної Ради народних депутатів № 114/38 від 13 березня 1987 року «Про доповнення до рішення виконкому № 371/17 від 11 липня 1986 року» було внесено зміни в п. 1 у наступній редакції: «узаконити і прийняти в експлуатацію житловий будинок літ. Ж-2 по [ADDRESS] (раніше Дніпропетровськ) з 5-ти житлових кімнат, житловою площею 78,9 кв.м., загальною 213,2 кв.м.; рекомендовано [PERSON] та [PERSON] з питання визнання права власності звернутися до суду» (т. 1 а.с. 80). Рішенням Нарсуду Ленінського району м. Дніпропетровська від 14 березня 1990 року було змінено ідеальні частки у домоволодінні [ADDRESS] (раніше Дніпропетровськ) та визначено [PERSON] житловий будинок Ж-2, в житловому будинку А-1 приміщення 1-4, в сінях а1 приміщення 1-2, частину приміщень 1-1, сарай В, сарай Е, погріб Г, паркан 3, 4, І, ворота 2, вбиральня Д, мостіння І в загальному користуванні, що складає 90/100 частин усього домоволодіння. [PERSON] визначено ідеальну частку у домоволодінні [ADDRESS] (раніше Дніпропетровськ) та визначено в житловому будинку А-1 приміщення 1-5, кухню 1-3, в сінях а1 частину приміщень 1-1, сарай Б, паркан 1, 3, 4, ворота 2, вбиральня Д, мостіння І в загальному користуванні, що складає 10/100 частин усього домоволодіння (т. 1 а.с. 211). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2004 року [PERSON] було виділено в натурі із права спільної часткової власності із [PERSON] житловий будинок літ. Ж-2, сарай (тимчасова споруда) літ. М, навіс (тимчасова споруда) літ. Л, сарай літ. Д; визначено ідеальні частки в спільній частковій власності [PERSON] і [PERSON] в розмірі частини кожному із власників: [PERSON] в житловому будинку А-1 приміщення 1-4, в сінях а1 приміщення 1-2, частину приміщення 1-1, сарай В, сарай Е, паркани 3, 4, ворота 2; погріб Г, вбиральня К, мостіння 1 в загальному користуванні; [PERSON] в житловому будинку А-1 приміщення 1-5, кухню 1-3, в сінях а1 частина приміщення 1-1, сарай Б, сарай И, сарай З, паркани № 1, 3, 4, ворота № 2; погріб Г, вбиральня К, мостіння 1 в загальному користуванні; визначено порядок користування земельною ділянкою за порядком користування відповідно до акту КП ДМБТІ (т. 1 а.с. 23-24). На підставі договору дарування частини домоволодіння від 27 вересня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Білоус С.В. і зареєстрованого в реєстрі за № 3500, [PERSON] подарував належні йому 90/100 частин домоволодіння [ADDRESS] , а [PERSON] прийняла у дар відповідну частину вказаного домоволодіння (т. 1 а.с. 12-13), право власності на які у встановленому порядку було зареєстровано в КП «ДМБТІ» (т. 1 а.с. 14). Відповідно до договору дарування від 27 квітня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Міхеєвою Т.М. і зареєстрованого в реєстрі за № 301, [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла у дар 90/100 частин домоволодіння [ADDRESS] (раніше Дніпропетровськ) (т. 1 а.с. 16-17), право власності на які зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 25935520 (т. 1 а.с. 18). Рішенням державного реєстратора Мар`янівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Гергеля С.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 08 грудня 2020 року зареєстровано право спільної часткової власності [PERSON] на 10/100 частин домоволодіння [ADDRESS] на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 1990 року, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02 червня 2021 року (т. 1 а.с. 39-41). 05 червня 2021 року [PERSON] звернулася до ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України (т. 1 а.с. 42), відомості про що 06 червня 2021 року було внесено в ЄРСР за № 12021041690000475 (т. 1 а.с. 32). [INFO] [PERSON] померла (т. 1 а.с. 200). Після її смерті відкрилася спадщина, із заявою про прийняття якої до нотаріальної контори звернувся її син, [PERSON] (т. 1 а.с. 195). Щодо позовних вимог в частині до державного реєстратора Мар`янівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Гергель С.В. суд приходить до висновку, що вони задоволенню не підлягають за наступних підстав. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України). Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України). Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в його задоволенні. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 квітня 2022 року у справі № 335/4419/19 (провадження № 61-6171св21) з посиланням на висновки, зроблені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року в справі № 200/11374/18 (провадження № 61-17508св20) та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати від 20 жовтня 2021 року в справі № 509/3995/15 (провадження № 61-7070св20) зазначено, що «спір про скасування рішення, запису про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно треба розглядати як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно, тому належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано. […] Належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача». Зміст і характер відносин між учасниками справи свідчать, що спір у справі в частині пред`явлених позовних вимог про визнання протиправним і скасування рішення державного реєстратора виник між [PERSON] і [PERSON] правонаступником [PERSON] , як особою, за якою зареєстровано право власності на 10/100 частин домоволодіння [ADDRESS] . Таким чином, державний реєстратор державний реєстратор Мар`янівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Гергель С.В. є неналежним відповідачем у справі, тому в задоволенні позовних вимоги до вказаного відповідача слід відмовити. Відповідно до статті 41 Конституції України та статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України права володіння, користування та розпорядження своїм майном належать власникові. Згідно із положеннями ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З огляду на викладене, вбачається, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у розпоряджанні власністю. За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В свою чергу наявність зареєстрованого права власності, перешкоджає належному володінню, розпорядженню та користуванню майном комунальної власності, його передачі відповідальній особі з метою задоволення потреб та інтересів територіальної громади міста, у тому числі шляхом забезпечення надходження коштів до місцевого бюджету від використання майна, земельної ділянки. Пунктом 1 частини 1 статті 2 ЗУ «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 8 ст. 18 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ст. 22 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Статтею 24 Закону визначено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяження. За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Відповідно до відомостей, зазначених у листі КП «ДМБТІ» Дніпровської міської ради № 14073 від 26 листопада 2020 року станом на 31 грудня 2012 року, право власності на 90/100 частини домоволодіння [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 27 вересня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Білоус С.В., зареєстровано за [PERSON] ; право власності на (частка не перереєстрована) частину домоволодіння [ADDRESS] , на підставі рішення Ленінського нарсуду м. Дніпропетровська від 19 листопада 1973 року зареєстровано за [PERSON] , рішенням Ленінського районного народного суду від 14 березня 1990 року за [PERSON] визначено ідеальну частину, яка складає 10/100 частин від усього домоволодіння, але право власності на нову частку згідно з матеріалам інвентаризаційної справи станом на 31 грудня 2012 року не перереєстровано (т. 1 а.с. 64). Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03 серпня 2018 року (т. 1 а.с. 38) об`єкт нерухомого майна реєстраційний № 1541920412101: домоволодіння [ADDRESS] ; опис об`єкта: на земельній ділянці знаходиться: житловий будинок літ. А-1, загальною площею 48,7 кв.м., житловою площею 25,2 кв.м., житловий будинок Ж-2, площею 213,2 кв.м., житловою 78,9 кв.м., сараї Б, Д, З, и, літня кухня В, погріб з шийкою Г, убиральня К, вольєр К, альтанка Н, № 1-12, І-ІІІ споруди; право власності приватна, вид спільної власності: часткова, власники: [PERSON] 90/100 частин домоволодіння, які складаються з: житлового будинку літ. Ж-2, у житловому будинку літ. А-1 приміщення поз. 1-4, житлова площа 18,9 кв.м., приміщення поз. 1-2 кладова, частина приміщення поз. 1-1 коридор, літня кухня літ. В (переобладнана з сараю літ. В), погріб літ. Г, сарай літ. Д, вольєр літ. Л, альтанка літ. Н, сарай тимчасовий літ. О, душ літ. П, споруди № 1, 2, 4, 5, 10, 11, 12, 13, 14, 15, ІІ, ІІІ (т. 1 а.с. 18). Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02 червня 2021 року (т. 1 а.с. 20-21) об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер 1541920412101: домоволодіння [ADDRESS] ; опис об`єкта: на земельній ділянці знаходиться: житловий будинок літ. А-1, загальною площею 48,7 кв.м., житловою площею 25,2 кв.м., житловий будинок Ж-2, площею 213,2 кв.м., житловою 78,9 кв.м., сараї Б, Д, З, и, літня кухня В, погріб з шийкою Г, убиральня К, вольєр К, альтанка Н, № 1-12, І-ІІІ споруди; право власності приватна, вид спільної власності: часткова, власники: [PERSON] 10/100 частин, [PERSON] 90/100 частин домоволодіння, які складаються з: житлового будинку літ. Ж-2, у житловому будинку літ. А-1 приміщення поз. 1-4, житлова площа 18,9 кв.м., приміщення поз. 1-2 кладова, частина приміщення поз. 1-1 коридор, літня кухня літ. В (переобладнана з сараю літ. В), погріб літ. Г, сарай літ. Д, вольєр літ. Л, альтанка літ. Н, сарай тимчасовий літ. О, душ літ. П, споруди № 1, 2, 4, 5, 10, 11, 12, 13, 14, 15, ІІ, ІІІ. Також відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06 червня 2021 року (т. 1 а.с. 22) право власності на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер 1541920412101, домоволодіння зареєстровано за [PERSON] у розмірі 90/100 часток, які складаються з: житлового будинку літ. Ж-2, у житловому будинку літ. А-1 приміщення поз. 1-4, житлова площа 18,9 кв.м., приміщення поз. 1-2 кладова, частина приміщення поз. 1-1 коридор, літня кухня літ. В (переобладнана з сараю літ. В), погріб літ. Г, сарай літ. Д, вольєр літ. Л, альтанка літ. Н, сарай тимчасовий літ. О, душ літ. П, споруди № 1, 2, 4, 5, 10, 11, 12, 13, 14, 15, ІІ, ІІІ. При цьому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст.\~2\~ЗУ «Про\~державну реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з ч. 1 ст.\~21\~ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Підставою прийняття рішення про державну реєстрацію права власності [PERSON] на 10/100 частин домоволодіння [ADDRESS] є рішення Народного суду Ленінського району м. Дніпропетровська від 14 березня 1990 року, яким змінено ідеальні частки спірні частки співвласників домоволодіння, а рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2004 року спірне нерухоме майно було виділено в натурі із права спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] відповідно до їх часток у праві власності. Суд не приймає як належний доказ неправомірності вчинення реєстраційних дій копію заочного рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2019 року про скасування рішення державного реєстратора Мар`янівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Гергеля С.В. (т. 1 а.с. 86-90), оскільки в даному випадку підставою скасування рішення стала підробка документів невстановленою особою, за якою право власності було зареєстровано, а також копію наказу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) № 753/7 від 13 липня 2021 року про тимчасове блокування доступу державному реєстратору [PERSON] (т. 1 а.с. 91), тому що вказана обставина жодним чином не спростовує законність прийнятого ним рішення про реєстрацію права власності [PERSON] на 10/100 частин домоволодіння [ADDRESS] . Крім того, відповідно до п.п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому п.п. «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому п.п. «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). При цьому, з метою ефективного захисту порушених прав законодавець застеріг, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 20 серпня 2020 року у справі № 916/2464/19. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог і заперечень, беручи до уваги той факт, що, право власності на 90/100 частин домоволодіння [ADDRESS] , яке [PERSON] набула на підставі договору дарування від 27 квітня 2018 року, зареєстровано за нею, майно з її власності та користування не вибувало, державним реєстратором було вчинено реєстраційну дію з реєстрації права власності [PERSON] на належні їй на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, 10/100 частин домоволодіння, на підставі якого [PERSON] було зареєстровано право власності на належні йому 90/100 частин спірного домоволодіння, власником яких на теперішній час є [PERSON] , в даному випадку, суд не вбачає порушення прав та інтересів позивача. Також, з копій витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з додаткових відомостей про право власності на 90/100 частин домоволодіння [ADDRESS] , належних [PERSON] , зазначений склад цих частин, зокрема до якого входять: літ. Ж-2 житловий будинок, житлова площа 78,9 кв.м., загальна площа 213,2 кв.м. з будівлями і спорудами, літ. В літня кухня, реєстраційний номер речових право нерухомого майна 1541920412101. Відомості про належність спірних споруд до власності [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні. За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність порушення прав позивача при реєстрації права власності [PERSON] на належні їй 10/100 частин домоволодіння, тому у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити. На підставі ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. З урахуванням того, що позивачеві у задоволенні позовних вимог відмовлено, судовий збір у загальному розмірі 1 858 грн. 20 коп. (а.с. 1, 34, 158) слід віднести за її рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed