Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

12.12.2022 року [PERSON] звернулась із заявою про встановлення факту її постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року до теперішнього часу. В обґрунтування заяви зазначила про те, що вона народилась [INFO] в с. Синюхин Брід Первомайського району Миколаївської області, де і поживала до 1989 року разом із матір`ю, а після її смерті переїхала проживати до батька в с. Агрономія Арбузинського району Миколаївської області. Дівоче прізвище заявниці [PERSON] . У 1996 році вона зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Свого часу заявниця отримала паспорт громадянина СРСР, але сам паспорт до цього часу не зберігся. На момент проголошення незалежності України, а саме у період з 1990 року по липень 1993 року вона постійно проживала в Україні в с. Новоселівка Арбузинського району Миколаївської області, але паспорт громадянина України вона не отримувала. З липня 1993 року переїхала в с. Степове Первомайського району Миколаївської області, де була зареєстрована та проживала. [INFO] вона народила доньку [PERSON] в м. Первомайськ Миколаївської області, а [INFO] вона народила доньку [PERSON] в с. Новоселівка Арбузинського району Миколаївської області. Вказані докази заявник вважала такими, що підтверджують факт її проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, у зв`язку із чим просила суд задовольнити її заяву з метою встановлення своєї належності до громадянства України, отримання паспорта громадянина України. Ухвалою суду від 23.01.2023 провадження по справі відкрито та справу призначено до судового розгляду. Заявниця в судове засідання не з`явилась, але надала заяву в якій заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити, а справу розглядати у її відсутність. Управління ДМС у Миколаївській області надало письмові пояснення, в яких просило вирішити заяву [PERSON] на розсуд суду, при цьому вказавши що фактично для заявниці має юридичне значення встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У ч.1 ст.315 ЦПК України передбачено перелік фактів, які встановлюються судом в порядку окремого провадження. Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Так, факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Відповідно до ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2019 року у справі № 632/580/17 зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Питання, яке поставлено перед судом у заяві [PERSON] , є питанням встановлення факту, що має для неї юридичне значення, оскільки встановлення рішенням суду факту проживання на території України станом на 24.08.1991 року, створює для особи право на отримання паспорту громадянина України та визначення приналежності до громадянства України, що відповідно підтверджує права та обов`язки громадянина України. При розгляді даної справи суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України. 27 березня 2001 року затверджено «Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», який відповідно до Закону України «Про громадянство України» (далі - Закон) визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України. Відповідно до Розділу 1 п.1 Порядку для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку. Відповідно до розділу 2 п. 7 підп. а Порядку встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. Відповідно до розділу 2 п.8 Порядку для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Відповідно розділу 2 п.44 Порядку у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Отже, відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду. Ураховуючи вищезазначене, слід дійти висновку, що належність до громадянства України встановлюється на підставі статті 3 Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення. Подібні правові висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 522/20494/18, від 05 квітня 2021 року у справі № 523/14707/19, від 29.06.2022 року у справі № 522/9243/20. Отже, виходячи з норм чинного законодавства, юридичне значення має саме факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України 24.08.1991 року або на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» 13.11.1991 року. Факт постійного проживання заявника на території України за станом на 1991 рік, у тому числі станом на 24 серпня 1991 року підтверджується наступними доказами дослідженими судом. Відповідно до довідки Арбузинської селищної ради Первомайського району Миколаївської області №191 від 17.10.2022, [PERSON] , [INFO] , дійсно з 1990 по липень 1993 проживала в с. Новоселівка Арбузинського району Миколаївської області ( а.с.13). Згідно довідки виконавчого комітету Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області №535 від 10.10.2022, [PERSON] , що народилась [INFO] в с. Синюхин Брід Первомайського району Миколаївської області, з 15.08.1993 по теперішній час зареєстрована по [ADDRESS] (а.с.12). Також, довідкою виконавчого комітету Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області №536 від 10.10.2022 підтверджено те, що [PERSON] , [INFO] , з 15.08.1993 по 2001 рік дійсно проживала на території Кам`яномостівської сільської ради (Степківка) за адресою: [ADDRESS] . Згідно копій свідоцтв про народження заявниця є матір`ю [PERSON] , яка народилась [INFO] в с. Новоселівкка Арбузинського району Миколаївської області (а.с.20) та [PERSON] , яка народилась [INFO] в м. Первомайськ Миколаївської області (а.с.23). З приводу документування паспортом громадянина України [PERSON] дійсно зверталась до Первомайського РВ УДМС України в Миколаївській області, і проведеною за заявою перевіркою встановлено особу заявника, проте не встановлено належності до громадянства будь-якої країни та рекомендовано звернутись до суду для встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 19991 року (а.с.81). Оцінивши всі вищевказані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведення перед судом факту, що заявницею по справі є [PERSON] , що народилась [INFO] , уродженка України, Миколаївська область, Первомайський район с. Синюхин Брід, яка станом на 24.08.1991 року перебувала у громадянстві колишнього СРСР та постійно проживала на території України. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що зібраними по справі доказами у сукупності підтверджено факт постійного проживання [PERSON] на території України у повнолітньому віці станом на 24.08.1991 року, тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved