Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] пояснив, що позов підтримує повністю. Дитина - [PERSON] до 4 класу проживала з дідом і бабою в [ADDRESS]. Вона тут відвідувала школу. А останні три роки проживає з ним в [ADDRESS]. Відповідачка зловживає спиртним, тому він попросив тестя і тещу щоб відпустили дитину з ним, тому що відповідачка постійно змінює місце проживання і він не має з нею контактів для вирішення питання про місце проживання дитини. Відповідачка взагалі не цікавиться дитиною, не підтримує її матеріально, не бере участі в її вихованні, телефонує дуже рідко з різних номерів і в нетверезому стані. Відповідачка також зобов`язана сплачувати аліменти на його користь на утримання дитини за рішенням суду, але вона нічого не платить. Він працевлаштований, має стабільний постійний дохід, тому може матеріально утримувати дитину, а також в нього вдома створені всі умови для проживання і навчання дитини, що підтвердила служба в справах дітей. Він просить залишити з ним дитину [PERSON] , так як дитини бажає жити з ним, а він має можливість забезпечити нормальні умови для проживання та виховання дитини. Представник позивача - [PERSON] позов підтримав повністю та пояснив, що питання визначення місця проживання дитини розглядалося органом опіки і піклування і на засіданні відповідної комісії також була присутня дитина - [PERSON] , яка висловила своє бажання проживати саме з батьком - позивачем [PERSON] . Комісія обстежила умови проживання дитини та враховуючи характеристику позивача, його майновий стан та взаємовідносини дитини і батька вирішила визначити місце проживання дитини з позивачем. Мати дитини за зареєстрованим місцем проживання постійно не проживає. Вона постійно змінює місце свого проживання в межах області, вона не виконує свої батьківські обов`язки, не утримує матеріально дитину, тому на даний час позивач ставить питання лише щодо визначення місця проживання дитини з надією, що відповідачка змінить своє ставлення щодо виховання дитини. Відповідач [PERSON] викликалася до суду в порядку, встановленому ЦПК України, проте в судове засідання не з`явилася та подала відзив. Представник третьої особи, на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки і піклування - виконавчий комітет (служба у справах дітей) Тарашанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області Сандуляк О. подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу в її відсутності висновок органу опіки і піклування підтримує повністю. Заяви та клопотання не надходили. Суду хвалив розглядати справу заочно та ухвалити заочне рішення. Інші процесуальні дії у справі не вчинялися. Судом також встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 24 квітня 2009 року у Турятській сільській раді Глибоцького району Чернівецької області, актовий запис за № 04. 26 березня 2015 року згідно рішення Кельменецького районного суду шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний, що стверджується копією рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області по справі 717/285/15-ц від 26.03.2015 року. Відповідач [PERSON] , згідно свідоцтва про народження є матір`ю малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] . Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч.1, ч.2 та ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Згідно з частинами 2, 8, 9, 10 статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У пункті 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Згідно зі статтею 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає алкогольними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» вказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України» (заява № 2091/13), у якому йдеться визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Отже, як встановлено судом, позивач [PERSON] за місцем проживання характеризується виключно з позитивної сторони, що стверджується характеристикою Тарашанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 12.01.2023 року №28. Позивач [PERSON] не судимий та не притягувався до кримінальної відповідальності, що стверджується витягом з інформаційно - аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» ВР-000577088., позивач працює та має дохід в розмір 6500 грн щомісячно, що стверджується довідкою про середню зарплату, виданою ФОП [PERSON] [PERSON] має задовільний стан здоров`я та не перебуває на обліку у психіатра чи нарколога, що стверджується довідками КНП Глибоцька багатопрофільна лікарня № 408 від 12.01.2023 року та №17 від 12.01.2023 року. Дитина проживає з позивачем в [ADDRESS] та навчається в Турятинському ліцеї Чернівецького району Чернівецької області, що підтверджується довідкою Турятинського ліцею Чернівецького району Чернівецької області від 12.01.2023 року №2 та Актом обстеження матеріально - побутових умов сім`ї № 30 від 12.01.2023 року. Отже, вказаними вище доказами підтверджується, що відповідач створив належні умови проживання дитини, займається вихованням дитини та матеріальним утриманням, дитина висловила бажання проживати з батьком. При цьому, судом встановлено, що мати дитини [PERSON] не проживає з дитиною - [PERSON] і остання в судовому засіданні пояснила, що вона бажає проживати з батьком в с. Турятка, де навчається в ліцеї в 7 класі. Вона не хоче проживати з мамою, а також в селі Бабин з дідом і бабою. Відповідач [PERSON] не підтримує матеріально свою дитину і згідно рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 09.06.2022 року зобов`язана сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] . З висновку органу опіки і піклування від 29.08.2022 року № 744 вбачається, що орган опіки і піклування - виконавчий комітет Тарашанської сільської ради вважає за можливе визначити місце проживання дитини - [PERSON] , [INFO] із батьком [PERSON] , [INFO] . Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, а також створення батьком належних умов для проживання, виховання та забезпечення дитини, вислухавши думку дитини, взявши до уваги позицію органу опіки та піклування суд вважає, що слід визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , з її батьком - позивачем [PERSON] , [INFO] , так як це відповідає найкращим інтересам дитини. Водночас, визначення місця проживання дитини з батьком по своїй суті не є розлученням матері з дитиною, оскільки [PERSON] має по відношенню до дитини такі ж особисті немайнові права і обов`язки як і батько [PERSON] і відповідачка жодним чином не втрачає прав, заснованих на спорідненості з дитиною. В порушення ч.1 ст.81 ЦПК України відповідач не надала суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували неможливість визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , з її батьком - позивачем [PERSON] , [INFO] , Враховуючи вказані вище обставини справи та законодавство, яке регулює правовідносини, пов`язані з особистими немайновими правами та обов`язками подружжя та дітей, визначення місця проживання дітей, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов [PERSON] про визначення місця проживання неповнолітньої дитини слід задовольнити повністю, та слід визначити місце проживання дитини: [PERSON] , [INFO] із [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. ст. 12, 19, 76-81, 141, 206, 247, 258, 259, 263- 265 ЦПК України, ст.ст.18,19, 24,55, 56, 105, 110, 112, 160,161 СК України, суд, -

Outcome: approved