Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом і вимоги обгрунтовує тим, що з 03.08.2020 року, на підставі наказу №360-к від 28.07.2020 pоку, він був прийнятий на роботу учнем оператора поста керування стрічкопильних верстатів в сталеливарний цех №31 ДП «Завод обважнених бурильних та ведучих труб», що підтверджується записами в моїй трудовій книжці [NUMBER] . В подальшому, згідно наказу №211-к від 19.10.2022 року, він був звільнений з роботи 19.10.2022 року за згодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. Під час його роботи на підприємстві, починаючи з літа 2021 року, відповідач став постійно затримувати виплату заробітної плати, що є порушенням його законних прав та інтересів, а також вимог трудового законодавства. Зарплата виплачувалася йому не в повному обсязі, невеликими частинами 1-2 рази на місяць, що призвело до виникнення заборгованості по зарплаті, яка кожного місяця зростала. З жовтня 2021 року він працював на умовах неповного робочого часу і продовжував отримувати зарплату з постійними затримками. Останній раз відповідач виплатив йому зарплату на початку березня 2022 року в невеликому розмірі. З 24.02.2022 року, коли почалася війна, він весь час знаходився в простої, не працював із-за того, що відповідач не забезпечував його роботою. Відповідно до вимог ст.113 КЗпП України, час простою не з його вини повинен оплачуватися відповідачем з розрахунку не нижче 2/3 тарифної ставки встановленого розряду (окладу), але цей час взагалі мені не був оплачений. Саме із-за відсутності роботи, постійної невиплати зарплати та існування заборгованості по її виплаті, він вирішив звільнитися з роботи. Згідно ст.47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні ( стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Але, при звільненні з роботи відповідач не видав йому письмове повідомлення про нараховані суми заробітної плати, не провів повний розрахунок і не виплатив заборгованість по зарплаті. Відповідачем надана довідка, датована 13.01.2023 pоку, з якої вбачається, що він був звільнений з ДП «Завод ОБ та ВТ» 19.10.2022 року. Заборгованість по його зарплаті за винятком утриманих ПДФО та військового збору складає 10775,27грн. і на час видання довідки ця заборгованість не погашена. З наданої довідки про середню заробітну плату (дохід) від 16.01.2023 року видно, що середньоденна (середньогодинна) заробітна плата становить 371грн.15коп. Відповідно до вимог ст.116 КЗпП України, відповідач був зобов`язаний в день його звільнення, тобто 19.10.2022 pоку, провести з ним повний розрахунок і виплатити всі суми, належні йому від ДП «Завод обважнених бурильних та ведучих труб», але з вини відповідача цього зроблено не було. З отриманої довідки, датованої 13.01.2023 pоку, вбачається, що заборгованість по зарплаті за винятком утриманих ПДФО та військового збору складає 10775,27грн. і на час видання довідки ця заборгованість не погашена. Він погоджується з такою сумою заборгованості по зарплаті і прость стягнути її з відповідача на його користь в примусовому порядку, за рішенням суду. Статтею 117 КЗпП України передбачена відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, а саме, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, він повинен виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, відповідач зобов`язаний виплатити йому середній заробіток за весь час затримки розрахунку в зв`язку зі звільненням з роботи, починаючи з 20.10.2022 року і по день ухвалення судом рішення по даній справі. З довідки про середню заробітну плату, датованої 16.01.2023 pоку, вбачається, що середньоденна (середньогодинна) заробітна плата становить 371,15грн. Тому виходячи з цієї середньоденної зарплати, на його користь має бути стягнений з відповідача середній заробіток за весь час затримки, починаючи з 20.10.2022 року і по день ухвалення рішення по даній справі. Просить суд ухвалити рішення яким стягнути з відповідача - Дочірнього підприємства «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 10775,27грн., та середній заробіток за затримку розрахунку при звільнені, починаючи з 20 жовтня 2022 року по день ухвалення рішення по даній справі. Представником відповідача Дочірнього підприємства «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» надано відзив на позовну заяву [PERSON] в якому зазначено, що відповідач визнає позов в частині стягнення заборгованості по заробітній платі, яка на день звільнення позивача складала 10775,27грн. (після відрахування податків) та залишається непогашеною станом на 21.02.2023 року. Відповідач заперечує проти позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні посилаючись на те, що з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан. Наразі режим воєнного стану в Україні триває. 15 березня 2022 року набрав чинності Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» №2136-ІХ. Стаття 10 Закону 2136 визначає особливості оплати праці від час дії воєнного стану, зокрема: згідно з ч.1 заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором; згідно з ч.2 роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати; згідно з ч.3 роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати; згідно з ч.4 у разі неможливості своєчасної виплати заробітної плати внаслідок ведення бойові дії, строк виплати заробітної плати може бути відтермінований до моменту відновлення діяльності підприємства. Від початку запровадження воєнного стану в Україні відповідачем прийнято рішення припинити роботу підприємства, перш за все у зв`язку з неможливістю забезпечення безпеки працівників, 24.02.2022 року видано наказ №24/П «Про початок простою ДП «Завод ОБ та ВТ». З набранням чинності Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», було видано наказ від 24.03.2022 № 25/П «Про організацію трудових відносин в ДП «Завод ОБ та ВТ» в умовах воєнного стану». Частина працівників підприємства виїхали за кордон та на більш безпечні території України, частина - мобілізована до Збройних сил України або вступила до Сил територіальної оборони та наразі не повернулись до роботи та продовжують службу в силах оборони -15 осіб. Внаслідок влучання авіабомби 03.03.2022 року в електропідстанцію дочірнього підприємства, було пошкоджено трансформатор, знеструмлено обладнання підприємства, що неможливо було терміново відновити. Внаслідок дії таких обставин у поєднанні з зимовим періодом, погодними умовами (морози) зруйновано та серйозно пошкоджено майно підприємства, зокрема котельня (насос, трубопровід тощо), технологічне обладнання виробничих цехів (трубопроводи, теплообмінники, насоси, системи охолодження печей, крани, засувки тощо). Відновлювальні роботи було розпочато у квітні 2022 року, наразі вони тривають. На даний час відновлено роботу окремих технологічних ділянок виробництва, розпочато випуск продукції, разом з тим, ринки збуту суттєво звузились, а деякі втрачено, у тому числі через неможливість здійснити поставку територією України внаслідок руйнування доріг, блокування портів та обстрілів, що унеможливлює страхування вантажів та безпечне транспортування. Неможливість відновлення виробництва пов`язана також з продовженням бойових дій, а саме здійсненням Російською Федерацією ракетних ударів, через що в Україні (Сумській області) оголошується повітряна тривога, в окремі дні - декілька разів на добу, що унеможливлює нормальну роботу підприємства, адже виробництво продукції підприємства (сталі і металевих виробів(блюмів, поковок, труб)) потребує дотримання визначеного безперервного технологічного процесу, що не може бути зупинений чи полишений без управління операторами (працівниками) на час повітряної тривоги. Листом від 28.02.2022 року №2021/02.0-7.1 ТПП України засвідчила військову агресію Російської Федерації проти України як форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили). За таких обставин, затримка розрахунку при звільненні з позивачем триває не з вини роботодавця (відповідача), внаслідок ведення бойових дій, а отже у задоволенні позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні просять відмовити. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Суд установив, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з ДП «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» з 03.08.2020 по 19.10.2022 року. Викладені обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача [PERSON] . Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ч.1 ст.117 КЗпП України). Суд установив, що в день звільнення позивача Дочірнє підприємство «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України. Як вбачається з довідки Дочірнього підприємства «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» від 21.02.2023 року заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] , за винятком утриманих ПДФО та військового збору становить 10775грн.27коп. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в розмірі 10775грн.27коп. Позивач просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з наступного дня після звільнення (20 жовтня 2022 року) по день ухвалення рішення по даній справі. Згідно з ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ч.3 ст.10 Закону України «Про організацію трудових відносинв умовах воєнного стану» роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Наразі режим воєнного стану в Україні триває. Від початку запровадження воєнного стану в Україні відповідачем прийнято рішення припинити роботу підприємства, 24.02.2022 року видано наказ №24/П «Про початок простою». Внаслідок влучення авіабомби 03.03.2022 року в електропідстанцію ДП, було пошкоджено трансформатор, знеструмлено обладнання підприємства. Внаслідок дії таких обставин зруйновано та серйозно пошкодження майно підприємства, зокрема, котельня, технологічне обладнання виробничих цехів, що підтверджено доказами, наданими відповідачем. Неможливість відновлення в повному обсязі виробництва ДП пов`язана з продовженням бойових дій, оголошенням повітряної тривоги, що унеможливлює нормальну роботу підприємства. Листом від 28.02.2022 року №2021/02.0-7.1 ТПП України засвідчила військову агресію Російської Федерації проти України як форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили). За таких обставин, з 24.02.2022 року затримка розрахунку при звільненні з позивачем триває не з вини роботодавця (відповідача), а внаслідок ведення бойових дій. З огляду на викладене, суд вважає необхідним у задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20 жовтня 2022 року по день ухвалення рішення по даній справі відмовити. Відповідно дост.141 ЦПК Українисуд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1073грн.60коп.

Outcome: partial