Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

18 січня 2023 року заявниця [PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з заявою, в якій зазначила, що вона, [PERSON] , [INFO] , 13.07.1984 року уклала шлюб з [PERSON] . З цього часу вони проживали однією родиною, вели сумісне господарство, мали спільний бюджет, разом були зареєстровані та проживали за адресою: [ADDRESS] . Після укладання шлюбу та народження дітей, заявниця займалася їх вихованням. З 1991 року заявниця працювала то на посаді соціального робітника, то прибиральницею, тому отримувала невелику заробітну плату, що підтверджується записами в трудовій книжці, а також індивідуальними відомостями про застраховану особу Пенсійного фонду України. 10.03.2003 року родина [PERSON] придбала квартиру за адресою: [ADDRESS] , тому заявниця 19.02.2004 змінила місце реєстрації за адресою придбаної нової квартири, однак, далі продовжувала мешкати з чоловіком за адресою його місця реєстрації до часу його смерті, що підтверджується інформацією з Департаменту реєстраційних послуг від 19.12.2022 за № 04 - 45/3/1317; довідкою КП «ОСНОВАНІЄ» Запорізької міської ради від 03.08.2015 за № 820; актом за № 52 про фактичне проживання громадян від 03.08.2015. 04.12.2014 року [PERSON] вийшла на пенсію за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] , виданим 18.02.2015 року. Увесь час спільного проживання подружжя, чоловік заявниці - [PERSON] працював на металургійному заводі «Запоріжсталь» та мав високу заробітну плату, що підтверджується записами в трудовій книжці, індивідуальними відомостями про застраховану особу. Фактично, саме її чоловік - [PERSON] особисто утримував заявницю та їх родину, оскільки грошових коштів [PERSON] (зарплати, а потім мінімальної пенсії) не вистачало на життя, тому заявниця весь час перебувала на його утриманні. Матеріальна допомога, яка надавалась, чоловіком була для заявниці постійним і основним джерелом до існування. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Таким чином, на час смерті чоловіка заявниця була непрацездатною. 02.01.2023 року [PERSON] звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з заявою про перерахунок пенсії згідно ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» після померлого чоловіка. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 05.01.2023 о/р [NUMBER] [PERSON] відмолено у переході з пенсії за віком на пенсію [PERSON] по втраті годувальника у зв`язку із тим, що вона та її чоловік, на дату його смерті були зареєстровані за різними адресами. Після смерті чоловіка [PERSON] до шлюбу більш не вступала. Встановлення юридичного факту перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] дасть їй право перейти на пенсію з нагоди втрати годувальника, так як одержувана допомога від чоловіка була для неї основним постійним джерелом існування. Посилаючись на вказане просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме: встановити факт перебування [PERSON] , [INFO] , на утриманні її чоловіка, [PERSON] , [INFO] по день смерті останнього - [INFO] . В судовому засіданні заявниця [PERSON] просила позов задовольнити, з підстав, зазначених у позові. Заінтересована особа - головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, свого представника в судове засідання не направив, пояснень, заперечень по суті заявлених вимог суду не надав. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, допитавши свідків, доходить наступних висновків. Відповідно до ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 13.07.1984 року Ленінським відділом РАЦС м. Запоріжжя, актовий запис № 626, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с. 14). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с. 12), [INFO] [PERSON] помер, про що зроблено відповідний актовий запис № 4814. Як вбачається з паспорту громадянина України заявниці, копія якого знаходиться матеріалах справи (а.с. 7-8), заявниця [PERSON] з 13.08.1991 року по 19.02.2004 року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а з 24.02.2004 року і по теперішній час зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Чоловік заявниці - [PERSON] був зареєстрований з 13.08.1991 року по день смерті, за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить копія паспорту (а.с.10). Як зазначає заявниця, вони з чоловіком фактично мешкали разом за адресою [ADDRESS] , по день його смерті. На підтвердження проживання [PERSON] разом з чоловіком [PERSON] за адресою [ADDRESS] , заявницею надано: - Довідку КП «ОСНОВАНІЄ» Запорізької міської ради від 03.08.2015 року за №820, згідно якої [PERSON] дійсно проживала без реєстрації зі своїм чоловіком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з січня 1994 року по день його смерті [INFO] (а.с.34); - Акт №52 про фактичне проживання громадян за адресою: [ADDRESS] , підписаний Начальником ЦОА Приходько Г.А., згідно якої, [PERSON] дійсно проживала без реєстрації зі своїм чоловіком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з січня 1994 року по день його смерті [INFO] (а.с.35); 02.01.2023 року [PERSON] звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з заявою про перерахунок пенсії згідно ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» після померлого чоловіка. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 05.01.2023 о/р [NUMBER] [PERSON] відмолено у переході з пенсії за віком на пенсію [PERSON] по втраті годувальника у зв`язку із тим, що вона та її чоловік, на дату його смерті були зареєстровані за різними адресами (а.с.37). З наданих заявницею довідок про заробітну плату для обчислення премії вбачається, що дохід [PERSON] значно перевищував дохід [PERSON] . Зокрема, заробітна плата, яка враховується при обчисленні пенсії [PERSON] склала 42 529 грн. 42 коп. (а.с.15,31), тоді як заробітна плата, яка враховується при обчисленні пенсії [PERSON] склала 5 223 грн. 71 коп. (а.с.21). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , суду пояснили, що завниця [PERSON] разом з чоловіком [PERSON] , постійно проживали по [ADDRESS] . Чоловік усе життя утримував родину, а [PERSON] займалася вихованням дітей, а коли працювала, то її заробітна плата була значно нижча, ніж у чоловіка. Через те, що заявниця та її померлий чоловік були зареєстровані за різними адресами заявниця позбавлена можливості переоформити пенсію за віком на пенсію по втраті годувальника, хоча спільно проживала з ним за однією адресою, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи та дослідженими судом в судовому засіданні. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234, п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд вправі встановити факт, що має юридичне значення, зокрема, факт родинних відносин між фізичними особами. Згідно п.1 постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Непрацездатними членами сім`ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; 2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років. 3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Статтею 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, з`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності з точки зору їх належності, допустимості, достатності і взаємозв`язку, суд вважає встановленим та доведеним той факт, що [PERSON] постійно спільно проживала разом з чоловіком [PERSON] на час його смерті за адресою: [ADDRESS] та перебувала на утриманні чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: approved