Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-08 00:00:00

У листопаді 2022 року позивач ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» звернулося до Печерського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача 5566,97 грн. заборгованості за спожиту електроенергію, 2433,22 грн. 3% річних та інфляційної складової боргу та 2481,00 грн. судового збору. В обґрунтування позовних вимог вказує, що ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» є правонаступником ПАТ «КИЇВЕНЕРГО». Відповідач [PERSON] є споживачем електричної енергії, на підставі укладеного між сторонами договору про користування електричною енергією від 05.06.2002, яку постачає «ДТЕК Київські електромережі». Свої зобов`язання по оплаті послуг за спожиту електричну енергію відповідач не виконує належним чином. Станом на 1 жовтня 2022 року відповідач має заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 5566,97 грн. Посилаючись на те, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань перед ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» у споживача утворилася заборгованість по оплаті послуг ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», позивач просить позов задовольнити. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01.12.2022 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представником позивача до суду подано клопотання, про розгляд справи за його відсутності проти заочного рішення не заперечував, вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток на зареєстровану адресу проживання, тому в силу положень ст. 131 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином. Окрім цього, до суду від відповідача не було подано жодних документів на спростування доводів позивача. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, про що зазначено у позовній заяві. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов наступних висновків. Відповідно до абз. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо - та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Нормами конституційного законодавства закріплено, а саме ч. 3 ст. 13 Конституції України, що власність зобов`язує. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що [PERSON] є власником особового рахунку споживача електричної енергії [NUMBER] , відповідно до якого позивач на платній основі постачає відповідачу електричну енергію в помешкання за адресою: [ADDRESS] . ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» є правонаступником ПАТ «Київенерго» в частині прав та обов`язків, необхідних для здійснення діяльності з постачання електроенергії. Відповідно до п.п. 19, 21 зазначених Правил розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. Тобто, кількість спожитої енергії має щомісяця визначатися самостійно відповідачем за фактичними показаннями приладу обліку електроенергії. Згідно з п. 20 Правил користування електричною енергією для населення, розрахунковим періодом для встановлення розміру плати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Як вбачається з матеріалів справи, станом на 01.10.2022 відповідач має заборгованість за спожиту енергію у розмірі 8000 ( вісім тисяч) грн. 19 коп., з урахуванням 3 відсотків річних та індексу інфляції. Відповідно до долучених до матеріалів справи копій нарядів-допусків № 31648 та 4024 від 14.10.2020 та 01.02.2021 відповідно, було доручено відключити від клемника лічильника фазний провід у зв`язку з самовільним підключенням після відключення. Відповідно до п.1.1.1. правил, які регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачем. Правила обов`язкові для всіх. П. п. 8.2.5. правил, передбачено, що у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів безоблікового споживання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача (представника споживача) або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи), оформлюється акт про порушення згідно з формою, наведеною в додатку 8 до цих Правил. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто, належним виконанням зобов`язання з боку відповідача в даному випадку є оплата спожитої електричної енергії у встановлені законом строки та забезпечення безпечної експлуатації енергетичного обладнання. Відповідно до змісту ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Враховуючи вищенаведене, оскільки станом на 01.10.2022 залишок боргу відповідача за спожиту електричну енергію становить 5566,97 грн., останній вказаного обов`язку належним чином не виконав, суд приходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості підлягають до задоволення. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За період з жовтня 2019 року по жовтень 2022 року на заборгованість відповідачки нараховано індекс інфляції в сумі 1931,74 грн та три відсотки річних в сумі 501,48 грн, що стверджується відповідним розрахункам боргу за спожиту електроенергію о/р [NUMBER] ( [PERSON] ). Водночас, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 в Україні введений воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який триває і на даний час. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Навіть в умовах воєнного стану конституційне право людини на судовий захист не може бути обмеженим. Постановою Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 про «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Ця постанова набрала чинності з дня опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року. Таким чином, позивачем заявлено вимогу про стягнення індексу інфляції та 3 % річних, нарахованих у період дії заборони, встановленої постановою КМУ «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05.03.2022 №206. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача за період з 24 лютого 2022 року по жовтень 2022 року нарахованого індексу інфляції та 3 % річних. Отже, позовні вимог підлягають задоволенню в частині стягнення нарахованого індексу інфляції в сумі 996,48 грн та 3 % річних в сумі 390,76 грн. Розподіл судових витрат між сторонами, регулюється статтею 141 ЦПК України, зокрема, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із частковим задоволенням позову про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію (6944,21 грн), що становить 86,8 % від заявлених вимог позивача (8000,19 грн), судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача пропорційно до задоволених вимог, що становить 2153,50 грн (86,8% х 2481,00 грн / 100%). На підставі викладеного та

Outcome: partial