Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

21 жовтня 2022 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] , в якій вона просить суд збільшити розмір аліментів, стягнутих рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2019 року та стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі частини від всіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, тобто до [INFO] , починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2019 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000 грн. щомісяця, починаючи стягнення з 31 травня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття. За час винесенням судом рішення про стягнення аліментів в Україні сталося багато суттєвих змін. Ці і велике падіння економіки нашої країни, і щомісячне суттєве зростання цін на продукти харчування побутові речі, одяг, взуття, тощо, значне зростання інфляції. На даний час їхній син потребує значно більшого догляду та збільшилися витрати на навчання та розвиток дитини. Наразі навчання дитини здебільшого проводиться онлайн, що потребує надбання відповідних гаджетів для такого навчання, що витребування чималих коштів. Тому прохає суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача за рішенням суду. Ухвалою суду від 12 грудня 2022 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, справа розглянута без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 12.12.2022 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. Відповідач у встановлений судом строк не надав суду відзив на позовну заяву, у зв`язку з чим, суд розглядає справу за наявними матеріалами. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, у зв`язку з наступним. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Дитина проживає разом із позивачкою та перебуває на її утримані. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2019 року у справі № 204/3863/19 з відповідача на користь позивачки на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти у розмірі 2\~000 гривень щомісяця, починаючи стягнення з 31 травня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття. Позивачка звернулася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача за вказаним рішенням суду до частини зі всіх видів заробітку відповідача. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таке право кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дитину до її повноліття, який закріплений в у ст. 51 Конституції України, а також у ст. 180 Сімейного кодексу України та гарантується Державою, в свою чергу, ст. 15 СК України чітко регламентовано, що сімейні обов`язки не можуть бути перекладені на іншу особу. Відповідно до вимог ст. ст. 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Приписами ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України визначено, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання. Такий висновок також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладено у постанові від 30 квітня 2020 року у справі № 283/1309/17. Відповідно до вимог ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, відповідно до вимог ст. 192 СК розмір аліментів, зазначено, що визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст. 182 СК України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 80 СК України визначено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі; розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Як встановлено судом, рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2019 року з відповідача на користь позивачки на утримання малолітнього сина у твердій грошовій сумі 2\~000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У позовній заяві позивачка просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання дитини з 2000 грн. до частини зі всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, позивачкою не надано суду належних доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість та спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини у іншому розмірі, як і не доведено що її майновий стан змінився. Крім того, позивачкою заявлено вимогу яка фактично зводиться не до зміни розміру, а до зміни спосібу стягнення аліментів, також фактично не обгрунтовуючи таку зміну певними обставинами та доказами. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити. Відповідно до до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки, позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду, то судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. слід компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed