Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-19 00:00:00

30.04.2020 року [PERSON] від імені та в інтересах якого діє адвокат Грінцов І.В. звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за договором на проведення ремонтно-будівельних робіт до [PERSON] 05.06.2020 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 13.05.2021 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про прийняття до провадження зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про визнання договору на проведення ремонтно-будівельних робіт недійсним, у зв`язку з вчиненням його під впливом обману, об`єднано в одне провадження з первісним позовом. 22.10.2021 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 24.09.2019 року між ним та [PERSON] було укладено договір № 15 на проведення ремонтно-будівельних робіт у квартирі [ADDRESS] . Пунктами 2.1. та 2.2. договору було визначено, що вартість робіт визначається фактичними цінами у відповідності з кошторисом; вартість матеріалів визначається фактичними цінами. Звітність по матеріалам повинна здійснюватися товарно-касовим чеком або рахунком-фактурою. Він добросовісно виконував зобов`язання за договором, однак 20.03.2020 року потрапити на об`єкт не зміг, оскільки були змінені замки. Намагався з`ясувати у [PERSON] в чому причина, однак останній не відповідав на дзвінки та повідомлення. 23.03.2020 року направив на адресу відповідача акт виконаних робіт з додатком супровідний листом, просив підписати акт та здійснити розрахунок за фактично виконані роботи за договором, повернути інструменти, які залишилися в квартирі. [PERSON] у відповідь повідомив, що особиста зустріч до закінчення дії карантину неможлива, доступ до об`єкту також, однак, в той же час, попросив завершити роботи. Він намагався вирішити спір в досудовому порядку, в тому числі, за допомогою адвоката, однак успіху не мав. 07.04.2020 року звернувся до Голосіївського УП ГУНП в м. Києві з заявою про вчинення злочину за ч. 5 ст. 185 та ч. 3 ст. 190 КК України. Пунктом 3.3. договору визначено, що остаточний розрахунок між сторонами здійснюється протягом двох днів з моменту підписання акту виконаних робіт або при достроковому розірванні договору. Оскільки відповідач в порушення вимог п. 4.3.2. договору не забезпечив доступ до приміщення, він направив йому акт виконаних робіт з додатком 23.03.2023 року в якому міститься сума до розрахунку у розмірі 101 271, 29 грн. Просив стягнути з відповідача на його користь 101 271, 29 грн. боргу, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 012, 71 грн. та 21 000, 00 грн. витрат на правничу допомогу. 29.09.2020 року до суду подано відзив на позов, відповідно до змісту якого відповідач заперечував проти позову з тих підстав, що позивач ввів його в оману при укладенні договору, оскільки підписав договору як фізична особа, в той час як, насправді є фізичною особою-підприємцем. Крім того, зазначив, що між ним та позивачем не погоджувався кошторис. Просив відмовити у задоволенні заявлених до нього вимог у повному обсязі. 29.09.2020 року до суду також подано зустрічний позов, відповідно до змісту якого [PERSON] просив визнати договір № 15, укладений 24.09.2019 року на проведення ремонтно-будівельних робіт, вчинений між [PERSON] та [PERSON] недійсним у зв`язку з вчиненням його під впливом обману з тих підстав, що [PERSON] умисно ввів його в оману, спонукавши до укладення договору саме з фізичною особою, запевнивши, що такий порядок укладення договору між ФОП та замовником є вірним. Зазначені дії призвели до порушення прав та обов`язків сторін, так як фізична особа і фізична особа-підприємець мають різний податковий і правовий статус. Під впливом хибних відомостей його внутрішня воля сформувалась не вірно, що призвело до укладення незаконного договору, перешкоджало здійсненню викладеного в ньому, а також незаконному отриманню [PERSON] від нього грошових коштів в сумі 45 000, 00 грн. У судовому засіданні 20.02.2023 року позивач та його представник відсутні, адвокат позивача звернувся до суду з заявою про завершення розгляду справи за його та позивача відсутності, просив задовольнити заявлені вимоги за первісним позовом, а у задоволенні зустрічного відмовити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, просив відмовити у задоволенні первісного позову, зустрічний позов задовольнити. З огляду на викладене вище, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе завершувати розгляд справи за відсутності сторін та задовольнити заявлені первісні позовні вимоги, а у задоволенні зустрічних вимог відмовити, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 24.09.2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір № 15 на проведення ремонтно-будівельних робіт у квартирі [ADDRESS] . Пунктами 2.1., 2.2., 3.3., 4.3.2. договору визначено, що вартість робіт визначається фактичними цінами у відповідності з кошторисом; вартість матеріалів визначається фактичними цінами. Звітність по матеріалам повинна здійснюватися товарно-касовим чеком або рахунком-фактурою; остаточний розрахунок між сторонами здійснюється протягом двох днів з моменту підписання акту виконаних робіт або при достроковому розірванні договору; замовник зобов`язаний забезпечити доступ підрядника в приміщення для виконання робіт. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] зазначає, що він добросовісно виконував зобов`язання за договором, однак 20.03.2020 року потрапити на об`єкт не зміг, оскільки були змінені замки. Намагався з`ясувати у [PERSON] в чому причина, однак останній не відповідав на дзвінки та повідомлення. 23.03.2020 року направив на адресу відповідача акт виконаних робіт з додатком супровідний листом, просив підписати акт та здійснити розрахунок за фактично виконані роботи за договором, повернути інструменти, які залишилися в квартирі. [PERSON] у відповідь повідомив, що особиста зустріч до закінчення дії карантину неможлива, доступ до об`єкту також, однак, в той же час, попросив завершити роботи. 07.04.2020 року [PERSON] звернувся до Голосіївського УП ГУНП в м. Києві з заявою про вчинення злочину за ч. 5 ст. 185 та ч. 3 ст. 190 КК України. Позивач на підтвердження заявлених вимог додав до позову: договір № 15 на проведення ремонтно-будівельних робіт, укладений 24.09.2019 року між ним та [PERSON] , акт № 1 виконаних робіт до договору № 15 складений 23.03.2020 року, додаток до акту № 1, його пропозиції у вигляді листів до відповідача з метою мирного врегулювання спору, скріни переписки в додатку «Viber», талон-повідомлення єдиного обліку № 19388 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 07.04.2020 року, копії товарних чеків, що підтверджують придбання будівельних матеріалів для виконання ремонтно-будівельних робіт у квартирі замовника. Крім того, матеріали справи містять протоколи опитування осіб за їх згодою відповідно від 04.10.2022 року, 05.10.2022 року, а саме: [PERSON] , [PERSON] , які повідомили, що робили ремонт у квартирі [PERSON] , почали працювати наприкінці вересня 2021 року. [PERSON] ( [PERSON] ) завіз обладнання та поступово привозив матеріали, необхідні для робіт. Працювали до березня 2020 року, а потім одного ранку прийшли і не змогли потрапити до квартири, на вхідних дверях було змінено замки. Подія мала місце в 20 числах березня. Вони прийшли на об`єкт, двері ніхто не відчинив, зв`язалися з [PERSON] , останній намагався з`ясувати в чому причина у [PERSON] , однак останній не відповідав. Більше до квартири вони не заходили, не забрали ні особисті речі, ні обладнання. Розрахунку за виконані роботи також не отримали. За правилами ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 837, ч. 1 ст. 844 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу; ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі ; якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Відповідач, заперечуючи проти позову не спростував зазначені позивачем обставини, як підстави для позову, відповідно суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] від імені та в інтересах якого діє адвокат Грінцов І.В. позовні вимоги до [PERSON] про стягнення боргу за договором на проведення ремонтно-будівельних робіт, підлягають задоволенню судом. За правилами ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 012, 71 грн. Щодо витрат на правничу допомогу у розмірі 21 000, 00 грн., зазначені витрати не підлягають відшкодуванню, оскільки позивачем не надано суду доказів щодо понесення таких витрат. [PERSON] подав у справі, що розглядаються зустрічний позов про визнання договору на проведення ремонтно-будівельних робіт недійсним, у зв`язку з вчиненням його під впливом обману. Відповідач мотивує зустрічні вимоги тим, що [PERSON] умисно ввів його в оману, спонукавши до укладення договору саме з фізичною особою, запевнивши, що такий порядок укладення договору між ФОП та замовником є вірним. Зазначені дії призвели до порушення прав та обов`язків сторін, так як фізична особа і фізична особа-підприємець мають різний податковий і правовий статус. Під впливом хибних відомостей його внутрішня воля сформувалась не вірно, що призвело до укладення незаконного договору, перешкоджало здійсненню викладеного в ньому, а також незаконному отриманню [PERSON] від нього грошових коштів в сумі 45 000, 00 грн. Статтею 230 ЦК України встановлено, якщо одна зі сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (ч. 1 ст. 229 ЦК України). При вирішенні спорів про визнання правочинів недійсними на підставі ст. 230 ЦК України, суди повинні мати на увазі, що відповідні вимоги можуть бути задоволені за умови доведеності позивачем факту обману. Під обманом слід розуміти умисне введення в оману представника підприємства, установи, організації або фізичної особи, що вчинила правочин, шляхом: повідомлення відомостей, які не відповідають дійсності; заперечення наявності обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину; замовчування обставин, що мали істотне значення для правочину. Отже, обман - це певні винні, навмисні дії сторони, яка намагається запевнити іншу сторону про такі властивості й наслідки правочину, які насправді наступити не можуть. При цьому, особа, яка діяла під впливом обману, повинна довести не лише факт обману, а й наявність умислу в діях відповідача та істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Суб`єктом введення в оману є сторона правочину, як безпосередньо, так і через інших осіб за домовленістю (правова позиція ВС у справі № 910/18600/19 від 31.03.2021 року). Однак, заявляючи вимоги про визнання договору № 15 на проведення ремонтно-будівельних робіт, що укладений 24.09.2019 року між [PERSON] та [PERSON] недійсним, у зв`язку з вчиненням його під впливом обману, [PERSON] не надано доказів щодо наявності умислу в діях [PERSON] щодо ведення його в оману. Крім того, [PERSON] зазначає, що знав про те, що [PERSON] є ФОП, але не був обізнаний про форму договору між ФОП та фізичною особою. Крім того, [PERSON] не заперечував наявності обставин, які могли би перешкоджати виконанню ним договору та не замовчував обставин, які мали істотне значення для правочину, оскільки основної мети правочину у вигляді проведення ремонтно-будівельних робіт досягнуто. Відтак, зустрічні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання договору на проведення ремонтно-будівельних робіт недійсним, у зв`язку з вчиненням його під впливом обману, не підлягають задоволенню судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved