Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-19 00:00:00

04.11.2022 Орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області, діючи в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , 2013 р.н. звернувся до суду з даним позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та стягнути з неї аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Вимоги позовної заяви обґрунтовано тим, що [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з батьком, [PERSON] та бабусею за адресою: [ADDRESS] . Навчається у Бердичівській спеціальній школі Житомирської обласної ради. [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, веде асоціальний, бродячий спосіб життя. Дитина перебуває на обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. Відповідачка з дитиною не проживає більше року, не займається вихованням доньки, неналежно виконує батьківські обов`язки. За період навчання [PERSON] в школі [PERSON] жодного разу не з`явилася до дитини, не цікавилася її станом здоров`я та навчанням у школі, участі у вихованні доньки не приймає. Оскільки [PERSON] не працює, веде невпорядкований спосіб життя, не цікавиться життям та здоров`ям доньки, не забезпечує матеріально, не спілкується з нею, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків є всі підстави для позбавлення її батьківських прав відносно доньки. Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22.12.2022 відкрито загальне провадження у справі ( а.с. 28). Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20.01.2023 закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду ( а.с.38). Представник органу опіки та піклування Бердичівської міської ради Осіпова В.С. в судовому засіданні підтримала позов та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання. З вказаних причин суд прийшов до висновку, що відповідачка недобросовісно користується своїми процесуальними правами, оскільки до суду не з`явилася, відзив на позовну заяву не надала. Свідок [PERSON] суду пояснила, що про дану родину вона дізналася 4 роки тому, коли вперше забирали дитину у відповідачки. Батьки дитини мають психічні вади зі здоров"ям, дитина часто втікала з дому, бо не розуміла, що робить. Мати дівчинки тривалий час не проживає з нею, відносно неї складали адміністративні протоколи за неналежне виконання батьківських обов"язків, на даний час відносно неї є кримінальна справа за крадіжку. Свідок [PERSON] пояснила, що з 2021 року соціальні служби проводили роботу з даною родиною, з матір"ю дитини не зустрічалися, лише з батьком. Дитина перебуває на вихованні у батька та бабусі. Дитина також перебуває на обліку у лікаря психіатра, навчається в спеціалізованій школі, на вихідні та канікули її забирає батько. На протязі останніх трьох років відповідачка не цікавиться дитиною. Суд, за згодою представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить вимогам ст. 280 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження батьками малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] є відповідачка [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Згідно Витягу з протоколу №12 засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Бердичівської міської ради від 29.09.2021, під час розгляду питання про забезпечення прав і найкращих інтересів дітей, влаштованих/зарахованих на цілодобове перебування до закладів, і соціальної підтримки їх сімей відповідно до визначених потреб [PERSON] , було з`ясовано, що мати дитини, [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, веде асоціальний, бродячий спосіб життя, що підтверджується актом оцінки потреб сім`ї від 14.09.2021. Членами комісії було рекомендовано міській службі у справах дітей поставити [PERSON] на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах (а.с.6-11). Наказом в.о. начальника міської служби у справах дітей від 07.10.2021 №108 [PERSON] , [INFO] поставлено на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах (а.с.12). Той факт, що відповідачка [PERSON] не проживає з донькою [PERSON] більше року, підтверджується актами обстеження умов проживання від 10.09.2021, 13.05.2022, 15.06.2022 (а.с.13-15) та повідомленням Бердичівського районного відділу поліції №1714/203/04-22 від 12.05.2022 в якому зазначається що [PERSON] проживає окремо від дитини, не займається вихованням, неналежно виконує батьківські обов`язки (а.с.16). Згідно інформації Бердичівської спеціальної школи від 19.10.2022 №534, за період навчання [PERSON] в школі [PERSON] жодного разу не з`явилася до дитини, не цікавилася її станом здоров`я та навчанням у школі, участі у вихованні доньки не приймає (а.с.17). Згідно протоколу бесіди від 18.10.2022 з батьком дитини, [PERSON] , проведено бесіду, під час якої з`ясовано, що [PERSON] більше 3-х років не проживає з дитиною, не піклується про неї, матеріально не утримує, батько не заперечує щоб [PERSON] позбавили батьківських прав (а.с.18). Згідно повідомлення КУ «Центр надання соціальних послуг» від 28.10.2022 №217, сім`ї [PERSON] , на вихованні якого знаходиться малолітня дитина [PERSON] , надаються соціальні послуги «соціальна профілактика» та «натуральна, допомога». В ході надання соціальних послуг з матір`ю дитини не вдалося налагодити роботу, вихованням та утриманням дитини, зі слів батька, близько трьох років мати зовсім не цікавиться життям [PERSON] . Місце проживання [PERSON] родині невідоме (а.с. 19). Ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини підтверджується висновком виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області, як органу опіки та піклування від 01.11.2022 року №02.2-09/1719, з якого вбачається, що відповідачка [PERSON] самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, у вихованні дитини участі не бере, фізичним розвитком, навчанням, станом здоров`я не цікавиться, тому орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.22,23). Відповідно до ч. 9-10 ст. 7 Сімейного Кодексу України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Як передбачено ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Викладені факти свідчать, що мати дитини [PERSON] свідомо самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про психічний і духовний розвиток дитини, не готує її до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, не спілкується з дитиною, не дає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання дитиною освіти, не створює належних умов для проживання та розвитку дитини, не цікавиться її здоров`ям, нехтує потребами дитини. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення матері від виховання дитини та свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Виходячи зі встановлених обставин, суд вважає за необхідне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно роз`яснень наданих в а. 7 п 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може, на вимогу позивача або з власної ініціативи, вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Право доводити необхідність у стягненні коштів у частці від заробітку або у твердій грошовій сумі належить сторонам, однак право на визначення остаточного розміру і виду стягнення належить суду. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим і індивідуальним. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки , сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів виплати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, встановлених ст. 184 цього кодексу. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Виходячи з наведених норм та враховуючи обставини того, що відповідачка будучи працездатною особою, маючи молодий вік, ухиляється від утримання своєї малолітньої дитини, а позбавлення батьківських прав не позбавляє її обов`язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тому суд стягує із [PERSON] на особовий рахунок дитини аліменти у розмірі, заявленому в позові, тобто по 1500 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved