Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що 15 грудня 2011 року він зареєстрував шлюб із [PERSON] . Від даного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Проте спільне життя з відповідачкою не склалося, фактично сім`я розпалася ще в 2013 році. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25.11.2014 шлюб між ними розірвано. Оскільки обидві доньки були народжені в офіційному шлюбі, тому батьком дітей було вказано його - позивача, відомості про батька дітей були внесені органом РАЦС на підставі актового запису про укладення шлюбу. Однак на теперішній час позивач з цим не згодний, оскільки дитина [PERSON] народжена вже після їхньої державної реєстрації шлюбу. Тобто бути батьком народженої відповідачкою дитини [PERSON] може бути і не він, тому що на час її зачаття він не проживав разом з відповідачкою. З приводу іншої народженої відповідачкою дитини [PERSON] також постає сумнівне питання, оскільки приблизно на час її зачаття, його дружина йому зраджувала. І з усних розмов з відповідачкою на теперішній час у нього є підстави вважати, що він все ж таки не є батьком [PERSON] та [PERSON] . В момент реєстрації себе батьком дітей він не знав, що не є батьком цих дітей. Беручи до уваги наведене вище, позивач вважає, що актові записи про народження дітей, в яких він записаний батьком [PERSON] та [PERSON] не відповідають дійсності, тому просить виключити відомості про його батьківство з актового запису № 10 від 20.03.2012 про народження [PERSON] та актового запису № 333 від 22.10.2013 про народження [PERSON] . В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. У поданій до суду заяві просив справу слухати без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідачка подала заяву про визнання позову, згідно якої повністю визнає заявлені позивачем позовні вимоги і не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позову. Від третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, заперечень по справі не мають Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтями 12, 81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 грудня 2011 року (а.с. 10), який рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25.11.2014 було розірвано (а.с. 13-14). У шлюбі у сторін народилися дві доньки: [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 10, та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 333, в актових записах про народження яких відповідно до ст.\~133\~СК України батьком дитини вказаний [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.11,12). Згідно ст.\~136\~СК України особа, яка записана батьком дитини, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком дитини та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст.\~136\~СК (2947-14), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Отже для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема, призначення судово медичної генетичної експертизи. Однак позивач не заявляв клопотання про проведення судово-медичної генетичної експертизи для встановлення кровного споріднення з дітьми. Будь-яких інших доказів на підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, позивачем суду не надано. За приписами ч.2 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідачкою [PERSON] подано заяву про визнання позову. Однак суд не приймає визнання відповідачкою позову, оскільки таке визнання суперечить інтересам неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . З урахуванням викладеного, суд при вирішені спору у цій справі виходить із пріоритетного для цього спору принципу забезпечення інтересів дитини та приходить до таких висновків. Статтею 8 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання. Якщо дитина протизаконно позбавляється частини або всіх елементів своєї індивідуальності, Держави-учасниці забезпечують їй необхідну допомогу і захист для найшвидшого відновлення її індивідуальності. Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Крім того, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, отримання відомостей стосовно аспектів індивідуальності особи та життєво важливий інтерес, що підпадає під дію Конвенції, - право на достовірну інформацію про одну із невід`ємних складових своєї ідентичності, наприклад, особи батьків, - сприяє розвитку людини (справа «Мікуліч проти Хорватії» [Mikuliжc v. Croatiа] від 7 лютого 2002 року, № 53176/99, п. 54, 64). Отже, народження дитини та, особливо, умови її появи на світ, є невід`ємною складовою частиною приватного життя дитини та, у подальшому - дорослої людини, підпадають під дію статті 8 Європейської конвенції про права людини, яка також підлягає застосуванню у цій справі. Таким чином, лише припущення позивача [PERSON] щодо відсутності кровного споріднення між ним та дітьми [PERSON] та [PERSON] не можуть бути прийняті судом до уваги в якості доказів у цій справі. Будь-яких інших належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів того, що позивач не є біологічним батьком дітей, суду сторонами не надано. Таким чином, аналізуючи надані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов [PERSON] про оспорювання батьківства та виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька не підлягає задоволенню за недоведеністю, оскільки позивачем не надано суду належних, допустимих та достовірних доказів на доведення відсутності кровного споріднення між ним та дітьми.

Outcome: dismissed