Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Відродження» про припинення права оренди земельної ділянки, витребування майна з чужого незаконного володіння. В обґрунтування поданого позову представник позивача зазначив, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом №1803 від 23.10.2017 року, [PERSON] являється власником земельної ділянки загальною площею 4,8194 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1224280500:01:001:0178, яка розташована на території Олександрівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, власником якої була [PERSON] , що померла [INFO] . 20 жовтня 2004 року між [PERSON] , як власником земельної ділянки, загальною площею 4,8194 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1224280500:01:001:0178 та ТОВ «Відродження» було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки, яким було визначено термін дії договору оренди на десять календарних років. 29 червня 2011 року між [PERSON] та ТОВ «Відродження» було укладено додаткову угоду до договору оренди вказаної земельної ділянки від 20 жовтня 2004 року, якою було визначено термін дії договору оренди до 31 грудня 2021 року. У зв`язку з небажанням в подальшому продовжувати орендні правовідносини із ТОВ «Відродження» спадкоємцем [PERSON] позивачем по справі [PERSON] на адресу ТОВ «Відродження» завчасно, а саме: 24.05.2021 року, а також одразу після закінчення строку дії договору оренди 27.01.2022 року було направлено заяви (листи-повідомлення) про заперечення у поновленні договору оренди земельної ділянки загальною площею 4,8194 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1224280500:01:001:0178. 01 листопада 2022 року під час підготовки пакету документів для укладення договору оренди даної земельної ділянки з іншим орендарем позивачу стало відомо про те, що від його імені із ТОВ «Відродження» 29.12.2020 року було укладено додаткову угоду, відповідно до якої термін дії договору оренди земельної ділянки було продовжено до 30.07.2038 року. Після цього [PERSON] неодноразово звертався до посадових осіб ТОВ «Відродження» з проханням роз`яснити вказану ситуацію та надати йому оригінал або хоча б копію додаткової угоди від 29.12.2020 року, однак до теперішнього часу жодної відповіді надано не було. Вказану додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 29.12.2020 року позивач вважає недійсною та неукладеною, оскільки, будь-якого договору чи додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки (окрім договору оренди земельної ділянки від 20 жовтня 2004 року, а також додаткової угоди від 29 червня 2011 року до договору оренди вказаної земельної ділянки від 20 жовтня 2004 року укладеного між [PERSON] та ТОВ» Відродження») між [PERSON] та ТОВ «Відродження» - не укладалося та позивачем не підписувалося. В зв`язку з чим, представник позивача просить припинити право оренди ТОВ «Відродження» земельної ділянки загальною площею 4,8194 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1224280500:01:001:0178, яка розташована на території Олександрівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, що належить [PERSON] , дата державної реєстрації 31.12.2020 року, номер запису про інше речове право: 40087940; зобов`язати ТОВ «Відродження» повернути [PERSON] земельну ділянку загальною площею 4,8194 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1224280500:01:001:0178, яка розташована на території Олександрівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача [PERSON] [PERSON] надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву на позовну заяву не надав, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 280,287,288 ЦПК України - заочно. Представник позивача не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв`язку з неявкою всіх учасників справи. \~ \~ \~ \~Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст.5 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з положеннями ч. 1,2 ст.13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах диспозитивності цивільного судочинства. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Суд зауважує, що доказування на основі припущень не здійснюється, адже відповідна заборона чітко передбачена процесуальних законом. Відповідно до ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частина 1 ст. 77 ЦПК України визначає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Статтею 83 ЦПК України встановлено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно з ч.10 ст. 84 ЦПК України, у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Так, 26.12.2022 року за клопотанням представника позивача [PERSON] [PERSON] судом було винесено ухвалу про витребування доказів, а саме про витребування в ТОВ «Відродження» оригіналу та належним чином завіреної копії додаткової угоди від 29.12.2020 року, укладеної від імені [PERSON] з ТОВ «Відродження», яка є предметом спору. Однак, станом на день розгляду справи відповідач витребуваних судом доказів не надав. У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне розглянути справу за наявними в ній доказами. Як вбачається з матеріалів справи, 20 жовтня 2004 року між [PERSON] як власником земельної ділянки загальною площею 4,8194 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1224280500:01:001:0178 та ТОВ «Відродження» було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки, яким було визначено термін дії договору оренди на десять календарних років (а.с.5-6). 29 червня 2011 року між [PERSON] , як власником земельної ділянки загальною площею 4,8194 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1224280500:01:001:0178 та ТОВ «Відродження» було укладено додаткову угоду до договору оренди вказаної земельної ділянки від 20 жовтня 2004 року, якою було визначено термін дії договору оренди до 31 грудня 2021 року (а.с.7). Відповідно до копії Свідоцтва про право на спадщину за заповітом №1803 від 23.10.2017 року, [PERSON] являється власником земельної ділянки загальною площею 4,8194 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1224280500:01:001:0178, яка розташована на території Олександрівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, власником якої була [PERSON] , що померла [INFO] (а.с.4). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). \~ \~ \~ \~ До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Судом достовірно встановлено, що у зв`язку з небажанням в подальшому продовжувати орендні правовідносини із ТОВ «Відродження» спадкоємцем [PERSON] [PERSON] на адресу ТОВ «Відродження» завчасно, а саме: 24.05.2021 року, а також одразу після закінчення строку дії договору оренди 27.01.2022 року було направлено заяви (листи-повідомлення) про заперечення у поновленні договору оренди земельної ділянки загальною площею 4,8194 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1224280500:01:001:0178 (а.с.8,9). Як вбачається з копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №313883643 від 01.11.2022 року, 31.12.2020 року державним реєстратором виконавчого комітету Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області було здійснено державну реєстрацію додаткової угоди б/н від 29.12.2020 року до договору оренди земельної ділянки площею 4,8194 га, якою дата закінчення договору оренди земельної ділянки 30.07.2038 року з автоматичним продовженням дії договору. Номер запису про інше речове право: 40087940; орендар ТОВ «Відродження», орендодавець [PERSON] (а.с.10-11). Так, відповідно до статті 14 Конституції України, статті 1 ЗК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Відповідно до частини другої статті 95 ЗК України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 4 ст. 124 Земельного Кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. \~ \~ \~ \~За змістом ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. \~ \~ \~ \~Згідно зі статтею 13 цього Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частина 1 ст. 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Частина 1 ст. 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині 1 ст. 627 ЦК України проголошено принцип свободи договору, якою передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Так, враховуючи вищевикладені норми, правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права. Відповідно до змісту вимог ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним не виникли. Судом достовірно\~встановлено,\~що в\~даному випадку\~відсутнє волевиявлення\~позивача [PERSON] \~на встановлення\~його цивільних\~прав та\~обов`язків\~щодо укладання\~додаткової угоди\~до договору\~оренди землі,\~яка перебуває\~у його\~власності,\~на умовах,\~що були\~визначені в\~додатковій угоді\~до договору\~оренди землі,\~оскільки позивач\~заперечує факт\~укладення та\~підписання даної\~угоди,\~доказів зворотного\~відповідачем суду\~не надано,\~як і\~не було\~надано оригінал додаткової угоди від 29.12.2020 року, укладеної від імені [PERSON] з ТОВ «Відродження» для забезпечення можливості проведення судової почеркознавчої експертизи підпису від імені [PERSON] . Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду України в справі №145/2047/16-ц від 16 червня 2020 року, у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. Зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок, що узгоджується із висновками викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц(пункт 71), від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (пункт 96), від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (пункт 81), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц. Таким чином, на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, згідно п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання: як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 992,40 грн., сплачений останнім при подачі позовної заяви. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved