Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

20 вересня 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позову, позивач зазначив, що 18.11.2019 року він надав відповідачу позику в розмірі 4000,00 доларів США, що у еквіваленті до гривні станом на 15 серпня 2022 року складає 146274,40 грн., що підтверджується розпискою. Згідно розписки відповідач повинен був повернути борг до 18 листопада 2020 року. Крім того, 08.08.2019 року він надав відповідачу позику в розмірі 3000,00 доларів США, що у еквіваленті до гривні станом на 15 серпня 2022 року складає 109705,80 грн., що підтверджується розпискою. Згідно розписки відповідач повинен був повернути борг до 08 серпня 2020 року. Посилаючись на те, що відповідач кошти у вказаний у розписках строк не повернув, узяті на себе зобов`язання щодо повернення позики не виконав, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договорами позики в розмірі 255980,20 грн., а також судові витрати в розмірі 2559,80 грн. В судове засідання позивач не з`явився, направив до суду заяву в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позов, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, у відповідності до ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи наявність зазначених умов проведення заочного розгляду справи, суд розглянув справу заочно, на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Відповідно до оригіналу розписки від 08.08.2019 року [PERSON] взяв у [PERSON] кошти в сумі 3000,00 доларів США, які зобов`язувався повернути до 08 серпня 2020 року (а.с.6). Відповідно до оригіналу розписки від 18.11.2019 року [PERSON] взяв у [PERSON] кошти в сумі 4000,00 доларів США, які зобов`язувався повернути до 18 листопада 2020 року (а.с.8). Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст.\~15\~Цивільного кодексу\~України,\~кожна особа\~має право\~на захист\~свого цивільного\~права у\~разі його\~порушення,\~невизнання або\~оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно частини другої статті 545 Цивільного кодексу України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це в розписці, яку він видає. Тобто кредитор має виконати свій обов`язок з повернення боргового документа, або видачі розписки при неможливості повернення боргового документа під час прийняття виконання. У частині 545 Цивільного кодексу України передбачено презумпцію належності виконання обов`язку боржником, оскільки наявність боргового документа в боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. І навпаки, якщо борговий документ перебуває у кредитора, то це свідчить про неналежне виконання або невиконання боржником його обов`язку. Позивачем надано суду оригінали розписок від 08.08.2019 року та від 18.11.2019 року. Наявність у позивача оригіналів розписок дають суду підстави вважати, що відповідачем грошові кошти зазначені у розписках позивачу повернуто не було. Приймаючи до уваги викладене, а також те, що у відповідача перед позивачем виникло зобов`язання з повернення боргів на підставі розписки від 08.08.2019 року в розмірі 3000,00 доларів США, що у еквіваленті до гривні станом на 15 серпня 2022 року складає 109705,80 грн. та від 18.11.2019 року в розмірі 4000,00 доларів США, що у еквіваленті до гривні станом на 15 серпня 2022 року складає 146274,40 грн., відповідачем не надано суду доказів виконання вказаного зобов`язання, тому суд дійшов висновку, що позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в розмірі 2559,80 грн.

Outcome: approved