Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

Позивач Органу опіки та піклування Подільської районної державної адміністрації Одеської області звернувся 10 серпня 2021 року в суд з цим позовом до відповідачки, та просив ухвалити рішення суду, яким позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] на користь особи чи закладу на утриманні яких будуть перебувати [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , аліменти на їх утримання у розмірі 1/3 частини з усіх видів її доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого законом на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду та до повноліття донькою [PERSON] , тобто до [INFO] , а з 25.03.2037 у розмірі 1/4 частини з усіх видів її доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого законом на дитину відповідного віку, до повноліття сином [PERSON] , тобто до [INFO] ; зобов`язати Подільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести в актові записи про народження [PERSON] , [INFO] (а/з № 109 від 26.03.2019, вчинений Подільським міськрайонний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області) та [PERSON] , [INFO] (а/з № 282 від 08.09.2020, вчинений Подільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)), відмітки про позбавлення батьківських прав матері [PERSON] , [INFO] . Підставою цьому зазначав те, що відповідачка є матір`ю малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідачка за час проживання на території Куяльницької сільської ради зарекомендувала себе з негативної сторони, схильна до бродяжництва, не належним чином виконувала свої батьківські обов`язки, власного житла не має. Тривалий час з дітьми проживала в м. Подільськ, наприкінці літа 2020 року стала з двома молодшими дітьми винаймати житло в с. Новоселівка Подільського району. У зв`язку з тяжким матеріальним становищем та необхідністю вирішити житлові проблеми, відповідачка надала до служби у справах дітей райдержадміністрації заяву про тимчасове влаштування дітей до державного дитячого закладу. Матір дітей декілька разів телефонувала та цікавилася тим де знаходяться її діти, інформувала, що влаштувалась на роботу, проте питання про створення нею належних умов для дітей не озвучувала. Відомості про батька дітей були записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Тому, [PERSON] самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, а позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Представник Органу опіки та піклування Подільської районної державної адміністрації Одеської області у судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просили проводити розгляд справи без участі представника, на позовних вимогах наполягали. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, телефонограмою повідомила про неможливість з`явитися в судове засідання, так як вона перебуває в м. Одеса, та в неї фізично немає можливості прибути, оскільки для цього необхідні додаткові кошти, вказала, що заперечує проти позбавлення її батьківських прав. Представник Подільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився. Надали заяву, згідно якої просили розглянути справу за відсутності представника. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення цього позову, виходячи з такого. Відповідно до п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ради України №789-Х11 від 27.02.1991, «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини». Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батьки або особи, що їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний розумовий та духовний розвиток, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Розалівка Котовського району Одеської області, що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , є матір`ю малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дітей записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується копією повного витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження. Відповідно до довідки-характеристики Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області за № 561 від 05.08.2021, [PERSON] є матір`ю трьох дітей, в побуті неохайна. Зі слів мешканців с. Новоселівка характеризується не досить позитивно. Нарікань на її поведінку в побуті до Новоселівського старостинського округу ніколи не надходило. З сусідами та мешканцями села ніяких суперечок не мала. Розпорядженнями Подільської районної державної адміністрації за №№ 105/20, 106/20 від 10.09.2020 малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , було тимчасово влаштовано до державного дитячого закладу на повне державне забезпечення. Відповідно до доповіді Центру соціальних служб Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області за вих. № 01/12-442 від 04.08.2021, з сім`єю [PERSON] проводилась робота під соціальним супроводом. З матір`ю дітей проводились бесіди та консультування інформаційного та виховного характеру щодо відповідального виконання батьківських обов`язків, поліпшення санітарно-гігієнічних умов проживання, правильного харчування дітей, потреби дітей в отриманні правильного повноцінного догляду, але [PERSON] на зауваження, щодо порушення санітарно-гігієнічних умов проживання, необхідності створення безпечних умов для утримання дітей - не реагувала та не робила нічого щоб покращити ситуацію. Згідно з актом за № 02/06-63 від 02.06.2021 та клопотанням за № 02/20-247 від 01.06.2021 КНП «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини» Одеської обласної ради, за весь час перебування дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в державних дитячих закладах, де вони знаходяться на повному державному забезпеченні, мати дітей за відомостями відвідування дітей батьками, іншими родичами, періодично цікавиться долею дітей в усній формі в телефонному режимі. Згідно з Витягом з протоколу № 9 засідання комісії з питань захисту прав дитини при Подільській районній державній адміністрації від 16.07.2021 було вирішено підготувати Службою у справах дітей райдержадміністрації проект висновку та позов до суду щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно висновку Органу опіки і піклування Подільської районної державної адміністрації Одеської області № 01-25/519 від 06.08.2021, [PERSON] , [INFO] доцільно позбавити батьківських прав стосовно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 156 СК України). Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з частин першої, другої, шостої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до частин 2 та 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що мала місце винна поведінка відповідачки [PERSON] по відношенню до її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що виразилась у нехтуванні обов`язками матері по забезпеченню дітей необхідним харчуванням, медичним доглядом, одягом, створенням належних умов для проживання, а також спілкування з дітьми в необхідному обсязі. При цьому судом враховується, що відповідачка була попереджена органом опіки та піклування про необхідність вжити заходів для забезпечення виконання своїх батьківських обов`язків відповідно до чинного законодавства, однак на шлях виправлення не стала, своє відношення до виховання дітей не змінила, незважаючи на рекомендації органу опіки та піклування. Враховуючи, що матеріалами справи доведено невиконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків, оскільки вона не створює належних умов для утримання дітей, не піклується про їх здоров`я, фізичний та моральний розвиток, суд вважає, що вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що негативно впливає на розвиток дітей, та несе загрозу здоров`ю та життю дітей, а також враховуючи характер її поведінки, відношення до виконання своїх батьківських обов`язків, яке не змінилося і після пред`явлення даного позову, суд вважає, що вона повинна бути позбавлена батьківських прав. Доказів які б свідчили про поважні причини не виконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків стосовно дітей судом не встановлено. При таких обставинах, з метою захисту інтересів дітей, та з урахуванням всіх обставин справи та наявних у справі доказів, суд вважає за можливе позбавити відповідачку батьківських прав стосовно її дітей та направити копію цього рішення органу ДРАЦС для внесення відповідних відміток до актових записів про позбавлення матері батьківських прав. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язків по утриманню дитини. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан платника аліментів, однак в силу ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки судом задовольняється вимога позову про позбавлення відповідачки батьківських прав, тому з неї слід стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі запропонованому позивачем, починаючи з дня подачі позову, тобто з 10 серпня 2021 року та на період до їх повноліття. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України на відповідача належить покласти судові витрати в справі у вигляді судового збору в розмірі 2270,00 грн.

Outcome: approved