Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду і просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в зв`язку з його навчанням, до закінчення навчання, тобто до 30.06.2025, мотивуючи тим, що відповідач сплачував аліменти до досягнення сином повноліття в розмірі 1100 грн.. В подальшому, поки син навчався в іншому навчальному закладі з нього було стягнуто 1/4 частину всіх видів його доходів до 30.06.2022. Син продовжив навчання в іншому навчальному закладі - державному університеті «Житомирська політехніка» і вона бажає стягувати аліменти. Він не надає достатньо матеріальної допомоги на утримання сина, не допомогає їй матеріально, хоч знає, що він навчається і це вимагає додаткових фінансових витрат. Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що в зв`язку з матеріальним станом, станом свого здоров`я він абсолютно немає будь-якої можливості надавати матеріальну допомогу сину, відносно якого рішенням Овруцького районого суду Житомирської області від 25.08.2015 його було позбавлено батьківських прав. З 26.03.2012 він є інвалідом 3 групи загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату. Інвалідність встановлена безстроково. Єдиним його доходом є пенсія, яку він отримує щомісячно в сумі 1150 грн., а в грудні 2023 року - 1250 грн.. Крім пенсії інших доходів немає, так як за станом здоров`я працювати він неможе. Йому протипоказана важка фізична праця, робота з тривалою ходьбою. Він проживає в сім`ї родичів, які допомогають йому вижити. Свого житла він немає. Син навчається в Державному університеті «Житомирська політехніка» на 2 курсі на контрактній основі, про що свідчить надана позивачкою довідка про навчання сина та укладений договір про оплату освітніх послуг від 12.09.2022. Однак, доказів про оплату коштів за навчання в 2022 - 2023 році та інший період не надала. Також, позивач не надала доказів про свій матеріальний стан. Позивачем відповідь на відзив не подавалася. Розгляд справи проводиться відповідно до положень ст.279 ЦПК України в порядку спрощеного провадження, з повідомленням учасників справи. Позивач в судове засідання не з`явилася, але надала заяву, в якій просить справу слухати у її відсутність. Позовні вимоги підтримала, зазначивши, що син на даний час проживає з нею, навчається дистанційно. Квитанції про оплату за навчання та гуртожиток вона надає. Син повністю знаходиться на її утриманні. За свою заробітну плату забезпечувати всі потреби сина їй важко. Крім того, вона навчає ще й повнолітню дочку. Відповідач про причини неявки не повідомив, хоча своєчасно та належним чином, відповідно до положень ст. ст. 128-130 ЦПКУкраїни, був повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд, врахувавши доводи сторін, наведені в їх заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Згідно з ч.2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Так, пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Зазначена правова позиція висловлена у Постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 225/1447/16-ц, від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, визначених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.ч. 5-6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В ст.89 ЦПК України законодавець закріпив, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сином сторін. Заочним рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 25.08.2015 у справі №286/1638/15-ц було позбавлено [PERSON] батьківських прав щодо його неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. В ч. 2 ст. 166 СК України законодавець закріпив, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. На даний час син є студентом 2 курсу факультету ком`ютерно-інтегрованих технологій, мехатроніки і роботетехніки Державного університету «Житомирська політехніка», денної форми навчання, контрактної основи фінансування. Термін закінчення навчання - 30 червня 2025 року. Загальна вартість освітньої послуги відповідно до договору становить 58 500 грн.. Замовником надання освітньої послуги виступає [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються копіями: свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.11.2003, свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 29.08.2020, заочного рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 25.08.2015 №286/1638/15-ц, договору про навчання у закладі вищої освіти №20.01-03.06/Д-147-2022 від 10.09.2022 та договору про оплату освітніх послуг між Державним університетом «Житомирська політехніка» та фізичною (юридичною) особою №20.01-274.001/Б/Д-061-2022. При цьому, суд звертає увагу, що в договорах про навчання у закладі вищої освіти №20.01-03.06/Д-147-2022 від 10.09.2022 та про оплату освітніх послуг між Державним університетом «Житомирська політехніка» та фізичною (юридичною) особою №20.01-274.001/Б/Д-061-2022 зазначено адресою місця проживання (реєстрації) сина сторін - [PERSON] саме [ADDRESS] , тобто по місцю проживання матері - позивача. Відповідно у суду не виникає сумнівів про проживання його за вказаною адресою - основною адресою свого проживання на час дистанційного начання. Копії квитанцій від 17.11.2023 та від 11.09.2022 підтверджують перерахування коштів [PERSON] та [PERSON] - сестрою, в рахунок оплати проживання в гуртожитку в сумах: 2000 грн. та 3000 грн. відповідно. Копії квитанцій від 12.12.2022 та від 27.01.2023 підтверджують перерахування коштів за начання [PERSON] в сумах: 1950 грн. та 2475 грн. 25 коп. відповідно. Відповідачем, в свою чергу, на підтвердження заперечень щодо задоволення позовних вимог, які він обгрунтовує наявністю у нього інвалідності 3 групи, маленького розміру пенсії та проживання його в сім`ї родичів, надано ряд письмових доказів. Так, копія довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААБ №257685 від 26.03.2012 свідчить, що [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю третьої групи з ураженням опорно-рухового апарату загального захворювання. Інвалідність встановлено безстроково. Суд відмічає, що йому протипоказана саме важка фізична праця, робота з тривалою ходьбою. З довідки про склад зареєстрованих осіб виконавчого комітету Овруцької міської ради Житомирської області №81 від 01.02.2023 вбається, що [PERSON] зареєстрований та проживає в [ADDRESS] . До складу зареєстрованих осіб також входять: [PERSON] , [INFO] , - інший родич, та [PERSON] , [INFO] , - інший родич. Довідка про доходи №7906 2495 6789 9918 Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області підтверджує, що сума пенсії [PERSON] за період з 01.07.2022 по 31.12.2022 складає 7000 грн., що в середньому становить 1166 грн. 66 коп. в місяць. Відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станоном на 27.01.2023 свідчать про відсутність інформації про доходи [PERSON] з 1 кварталу 2022 року по 3 квартал 2022 року. Разом з тим, посилання відповідача на відсутність в нього власного житла, суд не може покласти в основу рішення, оскільки останнім не надано належних доказів, які б підтверджували вказані обставини. Позивачем же не надано доказів, які б свідчили про розмір її доходу. Оцінюючи всі докази, надані на підтвердження обставин, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, в їх сукупності, суд враховуючи також, що є загальновідомими обставини, тобто такими, що не потребують доказування, про потребу повнолітніх дітей, які продовжують навчання, в затратах на проживання, проїзд, харчування, придбання приналежностей для навчання, одягу, вважає, що позивач є таким, що потребує матеріальної допомоги. Поряд з тим, зважаючи на стан здоров`я відповідача, його матеріальний стан на час розгляду справи та можливість його працевлаштування, суд приходить до висновку про його фінансову можливість (ч.2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року) сплачувати аліменти в розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу) щомісячно. Таким чином, розглянувши справу в межах наданих доказів, на засадах змагальності та диспозитивності, оцінюючи правовідносини, що склалися між сторонами та правові норми, що їх регулюють, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до ст.191 СК України аліменти присуджуються з дня подачі заяви в суд - 05.12.2022. Аналізуючи зміст ст.ст.198, 199 СК України, в яких передбачено обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги, суд вважає, що встановлений ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину в розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не може бути застосований до гл.16 СК України, оскільки це буде суперечити положенням вищезазначених статей, а саме, що батьки повинні утримувати повнолітніх дітей тільки при умові, що вони можуть надавати матеріальну допомогу (наприклад отримують заробітну плату чи мають (можуть мати) інше джерело доходів). Разом із тим, у відповідності до приписів статей 192, 201 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Від сплати судового збору позивач звільнена на підставі п.3 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: 496 грн. 20 коп. в дохід держави (992 грн. 40 коп.Х 50%).

Outcome: partial