Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-21 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Купрієнко О.В., звернувся до суду з позовом до Чернігівської міської ради, треті особи: Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, [PERSON] , в якому просить визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 11/20 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Народного суду Новозаводського району м. Чернігова від 17 вересня 1976 року за [PERSON] визнано право власності на 11/20 частину домоволодіння по [ADDRESS] , та проведено реальний розподіл домоволодіння, виділивши [PERSON] кухню 2-1, площею 8,9 кв.м., кімнату 2-2 площею 17,4 кв.м. коридор 2-3, площею 4 кв.м., частину веранди а-1, сарай 6-1 на правах особистої власності. Інша частина присуджена його батьку [PERSON] . За життя [PERSON] не зареєстрував відповідно чинного законодавства своє право власності. У зазначеному домоволодінні [PERSON] проживав разом з дружиною [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] . В домоволодінні залишилась проживати його дружина, фактично прийнявши в спадщину від померлого чоловіка. Пояснює, що після смерті чоловіка право власності було оформлено тільки на 3/20 частину, що успадкував чоловік від свого батька [PERSON] імовірно на тій підставі, що на частку [PERSON] (9/20= 6/20+3/20) було видано свідоцтво про право на спадщину. Право власності на 11/20 домоволодіння [PERSON] вважала оформленим, так як 09 березня 1999 року житловий будинок був прийнятий в експлуатацію комісією Новозаводського райвиконкому по прийомці індивідуальних житлових будинків, де [PERSON] перебувала в якості власника та забудовника, надавши комісії вищезазначене рішення нарсуду та свідоцтво про право на спадщину від 26.04.1995 року після померлого чоловіка. Відповідні зміни були внесені в технічний паспорт будинку, де зазначено власником 14/20 частини [PERSON] (3/20+11/20) і на цьому процес оформлення власності [PERSON] вважала закінченим. [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] із заявами про прийняття спадщини звернулися: [PERSON] - спадкоємець на обов`язкову частку спадщини, та [PERSON] - спадкоємець за заповітом. Нотаріус видав свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям тільки на частку 3/20 (12/80), що була офіційно оформлена. Постановою приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Амбарної Людмили Михайлівни 26 листопада 2021 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, а саме - видачі свідоцтва про право на спадщину на 33/80 частку у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що належить померлому [PERSON] , спадкоємцем якого за законом була його дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав та померла [INFO] , оскільки жодних документів про державну реєстрацію права власності на вказану частину домоволодіння не надано, із роз`ясненням, що ця відмова може бути оскаржена до Деснянського районного суду м. Чернігова. Зазначає, що [PERSON] , спадкоємець на обов`язкову частку в спадщині, залучений в якості третьої особи та будучи повідомленим про даний позов, не заявив бажання прийняти частку в спадщині, що є предметом позову. Відсутність реєстрації права власності на спірну частину домоволодіння за [PERSON] , а також відсутність у дружини [PERSON] свідоцтва про право власності на спадкове майно після смерті чоловіка, не є перешкодою для реалізації позивача права на прийняття спадщини після смерті спадкодавця - [PERSON] , оскільки виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права. 14.02.2022 року представником відповідача Чернігівської міської ради надано відзив на позовну заяву (а.с. 41-44), в якому у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі з тих підстав, що позивач у даному випадку є не єдиним спадкоємцем щодо майна померлої [INFO] [PERSON] . У справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. Вважає, що за наявності другого спадкоємця, відповідачем у справі має виступати саме він, а не орган місцевого самоврядування. Крім того вважають, що позивачем невірно визначено розмір частки у нерухомому майні, за визначенням права власності, на яку він звернувся до суду. 11.02.2022 року від представника Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) надійшли письмові пояснення, в яких зазначає, що 31.01.2022 року до Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) надійшла ухвала про відкриття провадження у справі та судова повістка на ім`я третьої особи у цій справі Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області. Вказує, що Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області припинило свою діяльність з 19.11.2020, а тому взагалі не може бути стороною у справі. Також просять судовий розгляд проводити без участі їх представника. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала і в його задоволенні просила відмовити з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні щодо вирішення заявлених позовних вимог поклався на розсуд суду. Вислухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що постановою Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Амбарнової Л.М. від 26.11.2021 вих. №620/02-31 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на 33/80 частки в праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] ), після померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 6). У вказаній постанові нотаріус зазначає, що 26 листопада 2021 року до неї надійшла заява від громадянина [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим 15 квітня 2019 року за реєстр. № 239, 240 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Куранковим К.М. після померлої [INFO] [PERSON] , на 33/80 частки в праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] (п`ятдесят дев`ять літ. «в»). З матеріалів спадкової справи № 32/2019 вбачається, що 2 вересня 2019 року [PERSON] , спадкоємцем на обов`язкову частку у спадщині, що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , було подано заяву про прийняття спадщини; 26 вересня 2019 року [PERSON] , спадкоємцем за заповітом, що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , було подано заяву про прийняття спадщини. 23 вересня 2020 року, від [PERSON] надійшла заява про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] ), на підставі якої, 23 вересня 2020 року йому було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 9/80 часток в праві власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами 03 листопада 2020 року, від [PERSON] , надійшла заява про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] ), на підставі якої 03 листопада 2020 року, йому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 3/80 частки в праві власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. На підтвердження належності спадкодавцю 11/20 часток в праві власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] ), [PERSON] був поданий правовстановлюючий документ - рішення народного суду Новозаводського району м. Чернігова від 17 вересня 1976 року, яким було визнано право власності на 11/20 часток вищевказаного житлового будинку за [PERSON] , померлим [INFO] , чоловіком [PERSON] . З матеріалів спадкової справи вбачається, що спадщину на цю частку [PERSON] не оформила у зв`язку з тим, що її померлий чоловік не зареєстрував право власності на згадану частку житлового будинку. Відповідно до інформаційної довідки виданої Комунальним підприємством «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» 16 березня 2020 року вих. № 920 та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно отриманої Амбарнової Л.M. , приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу 23 вересня 2020 року - право власності на спадкове майно, а саме 11/20 часток в праві власності на вищезазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, не зареєстровано. Частина 1 статті 1223 ЦК України встановлює, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до частини 2 статті 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частина 1 статті 1241 ЦК України визначає, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Частиною 2 статті 1241 ЦК України також встановлено, що до обов`язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов`язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця. Частиною 1 статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини 1 статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно частини 1 статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Виходячи з інформації, викладеній у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії, спадщину щодо майна померлої [PERSON] прийняли дві особи: [PERSON] - як спадкоємець, що має право на обов`язкову частку у спадщині; [PERSON] - як спадкоємець за заповітом. Виходячи з приписів статей 1241 та 1269 ЦК України, обидва зазначені спадкоємці мають право на спадщину як такі, що своєчасно звернулися до приватного нотаріуса із заявами про прийняття спадщини. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року в справі № 759/19779/18 (провадження № 61-4523св21) вказано, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 19.01.2022 року у справі №280/4/18. Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Статтею 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, позовна заява за формою та змістом, повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін, а також зміст позовних вимог (пункти 2 і 4 частини третьої статті 175 ЦПК України). Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є виключним правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Наведене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Визначення позивачем у справі складу сторін (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову у зв`язку з неналежним суб`єктним складом сторін. Зважаючи на те, що [PERSON] є спадкоємцем, що має право на обов`язкову частку у спадщині після померлої [INFO] [PERSON] , спір у даній справі безпосередньо стосується його прав та інтересів. Разом з тим, позивач, звертаючись з позовом про визнання права власності у порядку спадкування, не визначив [PERSON] як співвідповідача за заявленими вимогами. При цьому, за відсутності відповідної заяви позивача про залучення до участі у справі співвідповідача [PERSON] , суд не вправі змінити його процесуальний статус з третьої особи на відповідача. При цьому, суд не приймає до уваги твердження позивача у позовній заяві, про те, що [PERSON] , спадкоємець на обов`язкову частку в спадщині, залучений в якості третьої особи та будучи повідомлений про даний позов, не заявив бажання прийняти частку в спадщині, що є предметом позову, оскільки відповідно до положень статей 1218, 1241 і 1269 ЦК України, цей факт жодним чином не усуває його від права на спадкування як спадкоємця, що має право на обов`язкову частку у спадщині. Враховуючи неналежність суб`єктного складу відповідачів за заявленою позивачем вимогою про визнання права власності у порядку спадкування, у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed