Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису. В обґрунтуванні заяви зазначає, що [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . З нею також проживає її чоловік [PERSON] та їхні малолітні діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Чоловік заявниці - [PERSON] вчиняє щодо неї та синів фізичне, психологічне та економічне насильство протягом тривалого часу. З кожним роком [PERSON] поводить себе все агресивніше, безліч разів шарпав заявницю, штовхав, бив руками та ногами (до гематом), в тому числі по грудній клітці. Окрім цього, він принижує, ображає та залякує її і дітей, погрожує розправою, заважає відпочивати та спати. Також чоловік вимагає у заявниці гроші та їжу (сам він не працює), виганяє її із спільного будинку разом з дітьми, виставляючи за двері, або ж навпаки закриває вдома. Упродовж років заявниця неодноразово зверталася до правоохоронних органів щодо насильницької поведінки чоловіка. Загалом [PERSON] не зважає, що його поведінка шкодить фізичному та психологічному здоров`ю і нормальному розвитку дітей, травмує їх, вселяє почуття страху і беззахисності. Зважаючи на вищевказане та відповідно до Порядку проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства (затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України, Міністерства внутрішніх справ України від 13 березня 2019 року N 369/180), вважає, що є законні підстави для оцінки високого рівня небезпеки. Відтак, просить суд заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання з постраждалими особами: [PERSON] , а також [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] наближатися на відстань менше 300 м. до місця проживання постраждалих осіб: [PERSON] , а також [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з постраждалими особами: [PERSON] , а також [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Ухвалою Кам`янка Бузького районного суду Львівської області вказану справу передано до Франківського районного суду м. Львова для розгляду за підсудністю. Ухвалою Франківського районного суду м Львова від 09.11.2022 року за заявою [PERSON] відкрито провадження і справа призначена до розгляду в порядку окремого провадження. Заявниця в судовому засіданні заяву підтримала, пояснення дала аналогічні викладеним у заяві, просять таку задоволити. Разом із тим зазначила, що просить задовольнити заяву лише в межах вимоги про заборону [PERSON] перебувати в місці спільного проживання з постраждалими особами: [PERSON] , а також [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , оскільки заявниця вважає за доцільне докласти зусиль для збереження сім`ї. На її переконання, позбавлення [PERSON] можливості спілкуватись з дітьми, наближатися до них позбавить дітей будь-якого контакту з батьком, а також не сприятиме нормалізації стосунків всередині сім`ї. Заінтересована особа в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Відповідно до ч.9 ст.128 ЦПК України суд викликає або повідомляє свідка, експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, зокрема у справах про видачу обмежувального припису - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. Згідно із ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до положень глави 13 Розділу IV ЦПК України справи про видачу і продовження обмежувального припису розглядаються судами в порядку окремого провадження. Згідно з п.1 ч.1 ст.350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». За змістом п.п. 3, 6, 7, 8 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Частиною 2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). За змістом ч.2\~ст.26\~Закону\~України\~«Про\~запобігання\~та\~протидію\~домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Згідно вимог ч.3 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). При розгляді справи встановлено, що відповідно до довідки від 12.09.2022 року № 96 [PERSON] та діти [PERSON] , [PERSON] зараховані 22.08.2022 року до Відділення з надання притулку для жінок та дітей, які постраждали від домашнього насильства. На час розгляду справи судом заявниця та її діти повернулися до звичного місця проживання у с. Руданці Львіської області. Також з`ясовано, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 23.11.2012 року, прізвище дружини після укладення шлюбу змінилося на « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). У сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . До матеріалів справи також долучено протокол про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП. Як вбачається із скерувань № 1194 від 19.08.2022 року та № 1193 від 19.08.2022 року, заявницю та її дітей Новояричівською селищною радою скеровано у відділення з надання притулку для жінок та дітей у зв`язку із тим, що останні постраждали від домашнього насильства. Згідно із інформаційною довідкою Львівської обласної військової адміністрації допускається наявність у постраждалої [PERSON] психологічних проблем, як результат постійних знущань та вона потребує подальшої роботи з психологом. Окрім того, відповідно до психологічного висновку [PERSON] має високий рівень тривоги, відчуває сильне хвилювання, невиправдані страхи, постійну втому, спричинену сильним емоційним виснаженням. Такий стан найімовірніше є наслідком вчинення стосовно неї та її малолітніх дітей систематичного фізичного, психологічного та економічного насилля. За наведених обставин, суд вважає, що ризики повторного вчинення щодо заявника психологічного або фізичного насильства, є реальними. Разом із тим, враховуючи позицію заявниці в судовому засіданні, яка наполягала лише на задоволені вимоги про заборону [PERSON] перебувати в місці спільного проживання з постраждалими особами: [PERSON] , а також [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , суд вважає, що подана заява підлягає задоволенню частково для надання сторонам можливості врегулювання конфліктної ситуації. Нетривале окреме проживання заявниці з дітьми і кривдника дозволить запобігти можливим випадкам повторення домашнього насильства, а також сприятиме переосмисленню сторонами конфлікту цінностей та визначенню щодо перспектив подальшого спільного сімейного життя. Згідно\~правового висновку,\~зробленого Верховним\~Судом у\~справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19), обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Таким чином, видача обмежувального припису не ставиться в залежність від набрання постановою у справі про адміністративне правопорушення законної сили, оскільки захисна і превентивна функція такого припису покликані убезпечити потерпілу особу від можливого повторного вчинення щодо неї протиправних дій до часу прийняття відповідних остаточних рішень, зокрема і в адміністративних провадженнях.

Outcome: partial