Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

Хорольська міська рада Полтавської області (далі - позивач), звернувшись в суд з даним позовом, просила стягнути з фізичної особи [PERSON] ,\~правонаступником\~ якого\~є [PERSON] (далі\~-\~відповідач),\~безпідставно збережені\~(заощаджені)\~коштиу\~сумі 24\~722, 78 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач після придбання об`єкту нерухомості фактично користувався земельною ділянкою для його обслуговування, орендну плату не платив і право користування земельною ділянкою не оформив всупереч вимог законодавства, у зв`язку з чим позивач нарахував відповідачу суму безпідставно збережених позивачем коштів у виді орендної плати за фактичне користування землею. \~ \~ \~Процесуальні дії у справі. Ухвалою\~\~судді \~\~Хорольського районного суду \~\~Полтавської\~ \~області\~ від\~ \~07.10.2016 року відкрито провадження\~\~по справі\~\~та призначено\~\~до розгляду. Ухвалою суду\~від 11.09.2017\~року зупинено провадження у справі до\~\~\~вирішення судом іншої справи. Ухвалою суду\~ від 12.10.2020\~року відновлено провадження у справі, справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою\~ суду від 09.11.2020 року\~\~ підготовче судове\~\~засідання\~\~відкладено. Ухвалою суду від 09.12.2020 року зупинено провадження у справі у зв`язку з смертю відповідача, до встановлення його правонаступника. Ухвалою суду\~\~від 11.07.2022\~року відновлено\~провадження у\~справі,\~замінено позивача\~та залучено\~до участі\~у цій\~цивільній справі\~правонаступника відповідача [PERSON] -\~ [PERSON] . Ухвалами суду від 10.08.2022 року та 28.09.2022 року відкладено підготовче судове засідання. Ухвалою\~\~ суду\~\~\~від 30.09.2022 року підготовче провадження у справі, закрито та справу призначено до судового розгляду. Ухвалою суду\~\~від 01.02.2023 року відкладено відкрите судове засідання. В судове засідання представник позивача - [PERSON] не з`явився, подав заяву в якій позов підтримав з підстав, зазначених у ньому та просив його задовольнити в повному обсязі та розглянути справу за його відсутності. В судове засідання представник відповідача - адвокат Касьян В.В. не з`явилася, подала заяву в якій просила суд відмовити в задоволенні позову в зв`язку з недоведеністю позовних вимог та розглянути справу за їх з відповідачем відсутності. У відзиві на позов відповідач заперечила проти задоволення позову, пояснивши, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами фактичного використання відповідачем земельною ділянкою площею 0, 1772 га., в зв`язку з чим в задоволенні позову просила відмовити в повному обсязі. У відповіді на відзив позивач вказує, що оскільки земельна ділянка, на якій розташовано нерухоме майно відповідача, є сформованою, а позивачем здійснено розрахунок розміру безпідставно збережених коштів на підставі Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, то позовні вимоги позивача підлягають до повного задоволення. Суд, з`ясувавши позиції представників сторін, дослідивши відзив на позов, а також відповідь на відзив, та відповідно до вимог ст.89 ЦПК України з`ясувавши всі обставини справи та надавши їм правову оцінку, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно вимог ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2018 року у справі «Печенізький та інші проти України» встановлено, що принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять її у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Крім цього, кожній стороні має бути забезпечено можливість ознайомитись із зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, у тому числі апеляційною скаргою іншої сторони, та надати власні зауваження з цього приводу. Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно укладеного 17.06.2008 року договору купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі за №1919, Хорольська районна спілка споживчих товариств продала [PERSON] нерухоме майно: склад тарний яйцескладу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . (а.с.96) Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 309423107 від 09.09.2022 року (а.с. 162) вбачається, що відповідач [PERSON] із 07.09.2022 року є власником нежитлової будівлі - складу тарного\~яйцескладу площею 342, 7 квадратних метрів в [ADDRESS] , реєстраційний номер майна 2631977253040, на підставі договору купівлі-продажу 1919 від 17.06.2008 року. З матеріалів справи вбачається і це не заперечується сторонами по справі, що вказана нежитлова будівля знаходиться та обслуговується на земельній ділянці по [ADDRESS] площею 0,1772 га, кадастровий номер 5324810100:50:007:0438, цільове призначення 05.02 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. З матеріалів\~справи вбачається,\~щона підставі заяви\~ [PERSON] \~від 11.12.2015\~року (а.с. 7) рішенням 4 сесії 7 скликання Хорольської міської ради від 23.12.2015 року № 89 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] " (а.с. 6) було вирішено надати [PERSON] в користування на умовах оренди терміном на 1 рік земельну ділянку площею 0,1772 га га за кадастровим № 5324810100:50:007:0438 по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування будівлі торгівлі; та зобов`язано [PERSON] в місячний термін укласти договір оренди на вказані в п.1 цього рішення земельну ділянку відповідно до грошової оцінки землі та кадастрового плану. Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, відповідач з часу придбання нежитлового приміщення та часу прийняття позивачем рішення № 89 жодних прав на користування земельною ділянкою за вищевказаною адресою не мав, договорів оренди з власником земельних ділянок - Хорольською міською\~радою Лубенського\~району Полтавської\~області (бувша назва Хорольська міська\~рада Полтавської\~області) не укладав. У відзиві на позов відповідач виходив з того,що оскільки в спірних правовідносинах мова йде про стягнення з нього безпідставно збережених ним сум орендної плати, яку він мав би сплачувати за фактичне користування земельною ділянкою, то площа цієї фактично використовуваної земельної ділянки має визначальне значення для розрахунку таких сум. Оскільки позивачем документально не обґрунтовано, не доведено та не підтверджено належними доказами фактичного використання відповідачем площі земельної ділянки в розмірі 0,1772 га, а також те, що позивач самостійно визначив розмір зобов`язання без підтвердження належними доказами розміру земельної ділянки, яку фактично використовує відповідач, тому відсутні підстави для стягнення з відповідача 24\~722, 78 грн. недоотриманих коштів за користування земельною ділянкою за період з 23.12.2015 року по 01.08.2016 року. Суд прийшов до висновку, що позиція відповідача спростовується наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЗК України земельна ділянка\~це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Згідно зч.1-4,9ст.79-1ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділучи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах 6, 7 цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Отже, земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі. Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16.06.2021 у справі № 922/1646/20 та від 04.03.2021 у справі № 922/3463/19 та в постанові\~Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 5 серпня 2022 року справа № 922/2060/20. Відповідно до ч.4 ст. 79-1 Земельного Кодексу України земельна ділянка по [ADDRESS] площею 0,1772 га є сформованою та має кадастровий номер 5324810100:50:007:0438. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що спір стосується сформованої земельної ділянки, а тому сумнівів щодо її розміру немає. У разі користування сформованою земельною ділянкою комунальної власності,\~якій присвоєно окремий кадастровий номер, без оформлення договору власник такої земельної ділянки може захистити своє право на компенсацію йому недоотриманої орендної плати у порядку статті 1212 ЦК України. Зазначена правова позиція викладена в п 27 постанови Верховного Суду від 09.02.2022 у справі № 910/8770/19. Також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 09листопада 2021 року справа №905/1680/20 в п.7.10 «Позиція Великої Палати Верховного Суду» зазначено, що\~«…у випадку використання землекористувачем сформованої земельної ділянки комунальної власності, якій присвоєно окремий кадастровий номер, без оформлення договору оренди власник такої земельної ділянки (орган місцевого самоврядування, який представляє інтереси територіальної громади) може захистити своє право на компенсацію йому вартості не отриманої орендної плати в порядку статті 1212 ЦК України». Стосовно розрахунку суми стягуваних недоотриманих коштів за користування земельною ділянкою за період з 23.12.2015 року по 01.08.2016 року суд зазначає наступне. З матеріалів справи вбачається, що стягувана з фізичної особи [PERSON] сума збитку, що становить 24 722,78 грн. підтверджується розрахунком визначення збитків, заподіяних внаслідок порушення земельного законодавства [PERSON] по [ADDRESS] , зазначений розрахунок здійснено на підставі Витягу № 3129 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 14.06.2016 року відділу Держгеокадастру у Хорольському районі (а.с.95). Відповідно до розрахунку визначення збитків, заподіяних внаслідок порушення земельного законодавства [PERSON] по [ADDRESS] за період з 23.12.2015 р. по 01.08.2016 р. сума не сплаченої орендної плати (збитків) за земельну ділянку площею 0,1772 з нормативно-грошовою оцінкою землі в сумі 1\~029\~744, 64 грн., за кадастровим № 5324810100:50:007:0438 при ставці орендної плати в 4% складає 695, 41 грн. За період із 01.01.2016 року по 01.08.2016 року сума несплаченої орендної плати (збитків) [PERSON] за земельну ділянку по [ADDRESS] площею 0,1772 з нормативно-грошовою оцінкою землі в сумі 1\~029\~744, 64 грн., за кадастровим № 5324810100:50:007:0438 при ставці орендної плати в 4% складає 24\~722, 78 грн. Згідно пункту 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що вирішуючи спори про відшкодування власникам землі й землекористувачам шкоди, заподіяної самовільним зайняттям або забрудненням земельних ділянок та іншими порушеннями земельного законодавства, суд виходить із того, що відповідно до ст. 156 Земельного кодексу України, ст.1166 Цивільного кодексу України така шкода відшкодовується у повному обсязі. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, відсутність правовстановлюючих документів на землю не є підставою для звільнення його від сплати за її фактичне використання. Суд зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Також, Європейський суд з прав людини зазначив, що, хоча пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України). Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача у сумі 24\~722, 78 грн. підтверджуються доданими до матеріалів справи доказами, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1\~450,00 грн., що є пропорційним розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved