Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

27.12.2022 року [PERSON] , в особі представника адвоката Павчука С.І., звернувся до суду з позовом до Кадубовецької територіальної громади, в особі Кадубовецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, про визнання права власності на домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті дідуся - [PERSON] , померлого [INFO] , посилаючись на відсутність правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно на ім`я спадкодавця, у зв`язку з чим нотаріусом відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Ухвалою судді Заставнівського районного суду Чернівецької області від 29.12.2022 року по цивільній справі відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, витребувано у приватного нотаріуса Чернівецького районного нотаріального округу Чернівецької області Малітовської Т.М. спадкову справу після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , призначено підготовче судове засідання. Відповідач відзив не подав. Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 26.01.2023 року підготовче провадження закрито, призначено розгляд справи. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача надав заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, позов підтримали в повному обсязі. Представник відповідача Кадубовецької територіальної громади в особі Кадубовецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. За таких обставин, суд розглянув справу за відсутності сторін. При цьому фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, з огляду на положення ст.247 ч.2 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [INFO] в селі Репужинці Чернівецького району Чернівецької області помер [PERSON] , про що виконавчим комітетом Кадубовецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області вчинено актовий №23 від 24.02.2022 року (а.с.9). За загальними правилами про спадкування (ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини (ст.ст.1220, 1221 ЦК України). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння [ADDRESS] . Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України). З матеріалів спадкової справи вбачається, що спадкоємцем за заповітом всього майна [PERSON] де б воно не знаходилося та з чого не складалося є [PERSON] (а.с.56, 53). Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-ІХ від 24.02.2022 року, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та триває на час ухвалення рішення у справі. Пунктом 3 Постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» визначено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Тим самим, під час дії в Україні воєнного стану строк для прийняття спадщини продовжено до 10 місяців. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч.1 ст.1272 ЦК України). Відповідно до довідки виконавчого комітету Кадубовецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 05.12.2022 року, [PERSON] станом на 17.02.2022 року проживав за адресою: [ADDRESS] , один (а.с.39). Таким чином, спадкоємець [PERSON] за заповітом [PERSON] мала в строк до 17.12.2022 року звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщині після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 19.12.2022 року строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , сплинув, спадкоємець за заповітом [PERSON] з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звернулася, про що свідчить відсутність її заяви про прийняття спадщини за заповітом в матеріалах спадкової справи, а тому є такою, що не прийняла спадщину. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі, зокрема, неприйняття спадщини спадкоємцями за заповітом, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦК України, діти спадкодавця мають право на спадкування за законом у першу чергу. [PERSON] , померлий [INFO] , є сином [PERSON] , померлого [INFO] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статтей 126, 133, 135 СК України №00037779234 від 09.12.2022 року (а.с.17). Позивач [PERSON] , в свою чергу, є сином [PERSON] , померлого [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого в селі Білки Іршавського району Закарпатської області, актовий запис №83 від 27.08.1993 року (а.с.18), тобто є онуком [PERSON] , померлого [INFO] . Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (ч.1 ст.1266 ЦК України). Позивач [PERSON] , будучи спадкоємцем [PERSON] , померлого [INFO] , за правом представлення, прийняв спадщину шляхом подання нотаріусу заяви у строк визначений ст.1270 ЦК України (а.с.38). Інші спадкоємці за законом, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , відсутні (а.с.15, 16, 57). Таким чином, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті дідуся - [PERSON] , померлого [INFO] , який прийняв спадщину. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Водночас, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.12.2022 року, приватним нотаріусом Чернівецького районного нотаріального округу Чернівецької області Малітовською Т.М. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю реєстрації права власності на нерухоме майно на ім`я померлого. З матеріалів справи, право власності на домоволодіння [ADDRESS] не зареєстроване. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважаються набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР був встановлений інструкцією, яка була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року та втратила чинність згідно наказу Держжитлокомунгоспу N 56 від 13 грудня 1995 року. Згідно з п.4, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. За даними Кадубовецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, домоволодіння [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с.21-22) . Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Веренчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області №552 від 05.12.2022 року [PERSON] був зареєстрований та проживав по день своєї смерті в будинку [ADDRESS] . Разом з ним був зареєстрований та проживав: син [PERSON] (а.с.10). Пленум Верховного Суду України у п.9 своєї постанови від 04 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз`яснив, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Вказаною інструкцією обов`язковою була реєстрація права власності на житлові будинки в органах БТІ лише у містах і селищах міського типу, однак не у сільській місцевості. Відповідно до ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 43 Постанови КМУ від 25 грудня 2015 року №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані: - документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги; - виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим. Таким чином, досліджені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що домоволодіння [ADDRESS] побудоване [PERSON] відповідно до діючого на час його будівництва законодавства та належним чином було зареєстровано органом місцевого самоврядування в погосподарській книзі, про що свідчить довідка №60 видана виконавчим комітетом Кадубовецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 15.12.2022 року (а.с.21). Згідно з листом №10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ роз`яснив, що відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Отже, право власності на придбане, побудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його придбання, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Аналогічну правову позицію було висловлено ВСУ у постанові від 13 червня 2012 р. у справі № 6-54цс12, яка є обов`язковою для врахування судами України. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що спадкодавець [PERSON] за життя набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . За таких обставин, встановивши під час розгляду справи, що спадкодавець [PERSON] був власником домоволодіння [ADDRESS] , але за відсутності правовстановлюючого документу та реєстрації права власності на домоволодіння на ім`я спадкодавця позивач, будучи спадкоємцем законом на підставі ст.1266 ЦК України, не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом через органи нотаріату, суд вважає, що право позивача порушено та підлягає судовому захисту шляхом визнання за спадкоємцем [PERSON] права власності на домоволодіння [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті дідуся [PERSON] , померлого [INFO] .

Outcome: approved