Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. У грудні 2022 року [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Раврик І.Д., звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягненя боргу в розмірі 91 421 грн 50 коп. за договором позики, оформленого розпискою від 27 серпня 2021 року. Позов обгрунтовано тим, що 27 серпня 2021 року [PERSON] було передало відповідачу [PERSON] в борг грошові кошти в розмірі 2 500 дол. США на строк 12 місяців, до 27 серпня 2022 року, про що відповідач надав розписку. [INFO] у зв`язку із смертю [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно. Позивачка по справі є спадкоємцем за законом належного [PERSON] майна та спадщину прийняла. Таким чином до позивачки перейшло право на отримання грошових коштів за борговою розпискою від 27 серпня 2021 року. Оскільки [PERSON] свої зобов`язання за договором позики не виконав, кошти не повернув, просить суд стягнути на її користь вказану заборгованість, яка за офіційним курсом Національного Банку України становить 91 421 грн 50 коп. Відповідач не подав відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 27 грудня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, призначено у справі підготовче засідання. Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 25 січня 2023 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю з підстав наведених у позовній заяві та додатково пояснила, що двічі зверталася до відповідача із вимогою повернути позичені у [PERSON] грошові кошти, однак останній відмовляється повертати кошти. Відповідач [PERSON] повторно не з`явився у судове засідання,про причину своєї неявки суд не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, суд провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст.223, 280 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом. Відповідно до розписки від 27 серпня 2021 року, оригінал якої долучено до матеріалів справи, [PERSON] підтвердив, що зобов`язується повернути [PERSON] до 27 серпня 2022 року кошти в сумі 2 500 доларів США. Встановлено, що у зв`язку із смертю [PERSON] [INFO] відкрилась спадщина на належне їй майно. Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22 вересня 2022 року приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Клід О.Я. за реєстровим №1180, спадкова справа №189/2021р., [PERSON] на підставі ст. 1262 ЦК України, у зв`язку із відмовою спадкоємця за законом першої черги від прийняття спадщини, є спадкоємцем за законом другої черги належної [PERSON] частини житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування. Відповідно до положень статей 526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Вказаний висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16 (провадження № 14-360цс19). Відповідно до частини третьої статті 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до частини третьої статті 545 ЦК України наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Під час розгляду справи суду не надано доказів, які б підтверджували факт повернення відповідачем коштів, отриманих за розпискою від 27 серпня 2021 року. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частин першої та шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки позивачка [PERSON] прийняла спадщину, до складу якої входили і права спадкодавця [PERSON] за договором позики, у позивачки наявний оригінал боргової розписки, за яким кошти не повернуто, а тому вона має право на стягнення всієї суми заборгованості за договором позики, укладеним з відповідачем [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із платіжного квитанції вбачається, що позивачкою оплачено судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, а тому з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений нею судовий збір.

Outcome: approved