Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-09 00:00:00

15 лютого 2023 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», треті особи: 1) Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»; 2) Приватне акціонерне товариство «Білоцерківська книжкова фабрика», про стягнення стягнення страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Позов [PERSON] до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», треті особи: 1) Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»; 2) Приватне акціонерне товариство «Білоцерківська книжкова фабрика», про стягнення стягнення страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в результаті дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити повністю. Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на користь [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 26 248,95 грн. Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на користь [PERSON] судові витрати у справі за проведення експертних досліджень в розмірі 5 265,40 грн. Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на користь [PERSON] судові витрати у справі за сплату судового збору в розмірі 992,40 грн. 28 лютого 2023 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від представника позивача - адвоката Тарасюк Андрія Васильовича надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, згідно з якою представник позивача просить суд ухвалити додаткове рішення та стягнути із Акціонерного товариства 2Страхова компанія «Країна» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. 07 березня 2023 року на адресу суду від представника відповідача Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» Аліни Олени Юріївни надійшла заява про розгляд справи № 357/11580/22 про ухвалення додаткового рішення за відсутності представника АТ СК «Країна». Згідно даного клопотання представник АТ СК «Країна» не заперечує проти розгляду справи у відсутність сторін та відсутність учасників процесу на підставі наявних доказів В судове засідання, призначене на 10 березня 2023 року учасники справи не з`явилися. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені судом своєчасно. На адресу суду 10 березня 2023 року надійшла заява від представника позивача - адвоката Тарасюк А.В. про розгляд справи а його відсутності та підтримання заяви про ухвалення додаткового рішення. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 15 лютого 2023 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», треті особи: 1) Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»; 2) Приватне акціонерне товариство «Білоцерківська книжкова фабрика», про стягнення стягнення страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Вказаним рішенням позов [PERSON] до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», треті особи: 1) Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»; 2) Приватне акціонерне товариство «Білоцерківська книжкова фабрика», про стягнення стягнення страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в результаті дорожньо-транспортної пригоди задоволено повністю та стягнено з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на користь [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 26 248,95 грн.; судові витрати у справі за проведення експертних досліджень в розмірі 5 265,40 грн.; судові витрати у справі за сплату судового збору в розмірі 992,40 грн. Вказаним рішенням питання про судові витрати на професійну правничу допомогу судом не вирішувалось, при цьому в позовній заяві вказано, що позивач очікує понести у зв`язку з розглядом справи витрати на правову допомогу у розмірі 8 000,00 грн. Судове засідання у справі відбувалося без участі сторін та інших учасників справи. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України - суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Тобто, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18. Представник позивача, адвокат Тарасюк А.В., на підтвердження понесених витрат на правову допомогу [PERSON] надав суду: 1) Договір про надання правової допомоги № 220 від 18.07.2022, укладений між ним та [PERSON] (а.с.160); 2) Додаток № 1 до договору про надання правової допомоги № 220 від 18.07.2022 (а.с.161); 3) Акт про надання правничої допомоги, підписаний 20.02.2023 між Тарсасюк А.В. та [PERSON] , згідно з яким, вартість наданої допомоги за цим актом складає 5000,00 грн. (а.с.162); 4) Розрахунок витрат на правову допомогу на підставі договору № 220 від 18.07.2022, складений 20 лютого 2023 року, згідно з яким правова допомога [PERSON] полягала в наступному: 1) Складання та відправлення адвокатського запиту на адресу АТ «СК «Країна» - 1000,00 грн.; складання та відправлення адвокатського запиту на адресу АТ «СК «Країна» - 1000,00 грн.; складення та подання позовної заяви до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області - 3000,00 грн. Загальна вартість виконаних робіт - 5000,00 грн. (а.с.163); 5) Рахунок на оплату № 20 від 20 лютого 2023 року на суму 5000,00 грн. (а.с.164); 6)Квитанцію до платіжної інструкції від [PERSON] про перерахування на адресу адвоката Тарасюк А.В. 5000,00 грн.(а.с.165). Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004) заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Згідно правової позиції, викладеної в постанові Великої палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Неспівмірність витрат на правничу допомогу із передбаченими законом критеріями є підставою для подання стороною-опонентом клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання. Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Верховного Суду від 4 січня 2022 року у справі № 757/36628/16-ц, провадження № 61-19062св21, викладено наступний висновок «Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи». Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, а також постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19. Враховуючи відсутність клопотання іншої сторони про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу та підтвердження позивачем [PERSON] належними та допустимими доказами понесених нею сум судових витрат на професійну правничу допомогу адвокату Тарасюк А.В., суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у заявленому розмірі. На підставі викладеного та

Outcome: approved