Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 08 серпня 2018 року уклав шлюб із [PERSON] , який був зареєстрований виконавчим комітетом Острицької сільської ради Герцаївського району, Чернівецької області, актовий запис № 29. Від спільного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . За час шлюбу між ними мали місце сварки та скандали, що виникали на побутовому ґрунті з різного роду причин, внаслідок чого останні шість місяців вони проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Збереження шлюбу вважає недоречним і відновлювати подружні стосунки із відповідачкою не бажає, оскільки це суперечить їх інтересам та інтересам дитини. Зважаючи на те, що їх шлюб існує формально, позивач просив шлюб розірвати, а неповнолітнього сина [PERSON] після розірвання шлюбу залишити проживати разом з ним. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) сторін. Ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 17 лютого 2023 року було відкрито провадження по справі яку призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачці було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач [PERSON] будучі належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, однак від останнього до суду надійшла заява за якою підтримує позов у повному обсязі та просив його задовольнити з підстав наведених у ньому. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні не з`явилася, проте суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги позивача визнає повністю та не заперечує проти розірвання шлюбу. Також, не заперечує проти того аби неповнолітній син [PERSON] після розірвання шлюбу залишився проживати разом з позивачем. Дослідивши письмові докази, суд вважає за необхідне зазначити про наступне. Як вбачається з свідоцтва про шлюб, [PERSON] та [PERSON] , тобто сторони, 08 серпня 2018 року уклали шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Острицької сільської ради Герцаївського району, Чернівецької області, актовий запис № 29 (а.с.03). Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.04). Судом встановлено, що сторони подружніх стосунків не підтримують й спільне господарство як подружжям не ведеться. Статтею 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання позивача [PERSON] , останній зареєстрований в [ADDRESS] . (а.с.6). За даними Острицької сільської ради щодо реєстрації місця проживання відповідачки [PERSON] вбачається, що остання зареєстрована в [ADDRESS] . (а.с.11). За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечать їх інтересам та інтересам дитини, у зв`язку із чим їх шлюб підлягає розірванню. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним, так як у цьому сторони не зацікавлені та з даного приводу сторонами клопотання не заявлялося. Вирішуючи заяву позивача про визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу, суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо такого з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками, суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дітей. Саме до такого висновку дійшов Верховний суд України у своїй постанові №200/952/18 від 15 січня 2020 року. Виходячи з пояснень сторін та доказів які містять матеріали справи, спір між сторонами з приводу залишення неповнолітнього сина після розірвання шлюбу разом з позивачем - відсутній. Тому, суд вважає, що після розірвання шлюбу неповнолітнього [PERSON] слід залишити із позивачем. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує позицію позивача, який просив залишити за ним витрати по сплаті судового збору. На підставі ст.ст. 56, 105, 112 СК України,

Outcome: approved