Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] , звертаючись з позовом до суду, просив стягнути з [PERSON] 30621,58 грн., матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, 25000,00 грн. моральної шкоди, витрат на оцінку у розмірі 1500,00 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору. Обгрунтовуючи підстави звернення з цим позовом до суду позивач посилається на наступне, що 18 жовтня 2021 року автомобіль «Сузукі» д.н.з. [NUMBER] близько 18 год. 40 хв. всупереч п. 16.11 ПДР України, на вулиці Березняківська в місті Києві не надав переваги в русі та здійснив зіткнення з автомобілем «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] під керуванням позивача, що призвело до пошкодження транспортних засобів, матеріальних та моральних збитків. 09 грудня 2021 року постановою Дніпровського районного суду міста Києва водія [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент вчинення ДТП цивільно - правова відповідальність відповідача не була застрахована. Згідно звіту про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого транспортного засобу від 11.11.2021 року, складеного СПД Щербатий А. А. , вартість відновлювального ремонту автомобіля «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] становить 30621,58 грн. Вартість оціночного звіту складає 3500,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Також. позивач вказує. що йому було завдано моральну шкоду, яка полягає певних душевних стражданнях, викликаних дискомфортом у вигляді неможливості тривалий час використовувати свою власність за прямим призначенням. Багато справ запланованих раніше, що потребували пересування автотранспортом, позивачу довелось відкласти, а від деяких з них взагалі відмовитись, що спричинили проблеми з роботою. Так, позивач оцінює понесену моральну шкоду у розмірі 25000,00 грн., що є предметом позовних вимог. 03 жовтня 2022 року Дніпровським районним судом міста Києва відкрите провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження, та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Як вбачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї документами адресована відповідачу, повернулась до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», станом на дату ухвалення рішення, відповідач не скористався процесуальним правом подати відзив на позовну заяву. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 18.10.2021 року близько 18 год. 40 хв. по вул. Березняківська в місті Києві сталася дорожньо - транпортна пригода за участю транспортного засобу «Сузукі» д.н.з. під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] власником якого є [PERSON] .. Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 09 грудня 2021 року [PERSON] визнано винною у вчиненні вищевказаної ДТП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн. (а. с. 10) Як зазначено у мотивувальній частині постанови: «Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ААБ № 307907 від 18.10.2021 року водій [PERSON] 18.10.2021 року близько 18 години 40 хвилин в м. Києві по вул. Березняківській, 2, керуючи транспортним засобом «Сузукі» д/н [NUMBER] не надала переваги в русі та здійснила зіткнення з автомобілем «Мерседес» [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів.» Відповідно до частини третьої ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За інформацією, яка міститься на офіційному сайті МТСБУ, дані про наявність укладення договір цивільно - правової відповідальності учасників ДТП - відсутні. Відповідно до вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). 11 листопада 2021 року СПД « Щербатий А. А. » на замовлення [PERSON] складено Звіт про оцінку №238/21 автотоварознавчого дослідження транспортного засобу «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] , відповідно до якого, розмір матеріального збитку пошкодженого транспортного засобу внаслідок ДТП, яка мала місце 18.10.2021 року становить 30621,58 грн. Вартість складання звіту становить 3500,00 грн.. що підтверджується Актом здачі - прийняття робіт (надання послуг) від 11.11.2021 року, сплата якої, підтверджується Рахунком - фактури №238/21 від 11.11.2021 року. (а. с. 11, 39) За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. За наведених вимог, позивачем правомірно пред`явлені позовні вимоги до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП у розмірі 30621,58 грн. та витрат, пов`язаних із визначенням розміру матеріального збитку у розмірі 3500,00 грн., в той же час, відповідач не скористалась процесуальним правом подати відзив на позовну заяву. Також, позивачем понесені витрати на визначення розміру завданих збитків у розмірі 1500,00 грн., яка сплачена позивачем на підставі квитанції №0.0.1352165675.1 від 14.05.2019 року (а. ш. 42), яка підлягає стягненню з відповідача. Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача заподіяної моральної шкоди у розмірі 25000,00 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Обгрунтовуючи підстави для стягнення з відповідача моральної шкоди, яка визначена позивачем у розмірі 25000,00 грн., позивач зазначає, що внаслідок пошкодження майна позивача з вини відповідача, у нього виразились певні душевні страждання, викликані дискомфортом у вигляді неможливості тривалий час використовувати свою власність за прямим призначенням, багато справ, запланованих раніше, що потребували пересування транспортним засобом позивачу, довелося відкласти, а від деяких з них взагалі відмовитись, що спричинили проблеми з роботою. Також, позивач вказує, що окрім матеріальних втрат на відновлення автомобіля, ним понесено затрати на час, що призвело до необхідності застосування додаткових зусиль для організації життя - зміни образу життя у зв`язку з пошкодженням автомобіля, вимушенням користуватися таксі, також, в момент зіткнення позивач переніс стрес, почав нервувати, що вплинуло на втрату сну тривалого часу, постійних головних болів та страху транспортних засобів. Пленум Верховного Суду України у постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив судам, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві. Суд з урахуванням положень ст. 23 ЦК України приходить до висновку, що завдана моральна шкода, яка полягає у завданні шкоди майну позивача має бути стягнута з відповідача. Визначаючи розмір відповідного відшкодування, суд приймає до уваги, що внаслідок пошкодження майна позивач був позбавлений можливості користуватись належним чином своїм майном, створенням незручностей позивачу, що полягає у прийманні участі у здійсненні ремонту пошкодженого майна, зміни способу життя, користування послугами таксі Здійснивши оцінку всіх доказів кожного окремо та в їх сукупності, дотримуючись принципів розумності та справедливості, суд вважає за необхідне визначити розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 5000,00 грн. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП підлягає частковому задоволенню, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду, завдану внаслідок пошкодження транспортного засобу розмірі 330621,58 грн., 3500,00 грн. - витрат на оцінку майна, та 5000,00 грн. моральної шкоди, в іншій частині позовні вимоги є необґрунтованими та такими що не підлягають до задоволення.. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: partial