Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між ним та відповідачем 23 липня 2015 року було укладено шлюб, який зареєстровано у виконавчому комітеті Кам`янської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, актовий запис №15. Від шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON] [INFO] . Причиною розпаду сім`ї послужили ті обставини, що сторони не живуть подружнім життям, у зв`язку з різними поглядами на шлюб та сім`ю. Позивач просив суд шлюб розірвати посилаючись на те, що збереження шлюбу суперечить його інтересам та місце проживання дитини визначити з батьком [PERSON] . Ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 20.02.2023 року відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснити у порядку спрощеного провадження, відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України без повідомлення сторін. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Відзив на позов не подано. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 23 липня 2015 року, який зареєстровано у виконавчому комітеті Кам`янської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, актовий запис №15. Від шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON] [INFO] . Згідно положень абзацу першого ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, а відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Вирішуючи даний спір про розірвання шлюбу суд виходить із встановлених обставин та відповідних їм правовідносин, а також враховує, що відповідно до положень ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зважаючи на це суд знаходить, що позовні вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки на думку суду дана сім`я розпалася і зберегти її при таких обставинах неможливо, а подальше збереження сім`ї буде суперечити інтересам позивача. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 12 січня 2021 року виконкомом Кам`янської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO] (а.с.11). Таким чином, судом встановлено, що у сторін є малолітня дитина. Заявляючи вимогу щодо визначення місця проживання малолітньої дитини позивач просив залишити її біля позивача, зазначивши, що спору про місце проживання дитини немає. Разом з тим ні позивач, ні відповідач не надали суду жодних доказів на підтвердження проживання дитини з позивачем та доказів наявності спору про місце проживання дитини. Не надано доказів також і того, що місце проживання сторін різне. В довідці виданої Кам`янською сільською радою від 31.01.2023 року №155 зазначено, що і позивач і відповідач проживають в [ADDRESS] , а отже подружжя проживає за однією адресою, де проживає також і їх дитина. Відповідно до ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно з ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки і піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 і ч.4 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу та закладу охорони здоров`я в якому вона проживає. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] , враховуючи вказані норми Закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визначення місця проживання дитини з батьком не підлягають задоволенню, зважаючи на відсутність спору між батьками дитини про місце їх проживання. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Безспірність позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини свідчить про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Outcome: partial