Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просила розірвати шлюб з відповідача і стягнути з нього аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але неменше ніж 50 % встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з моменту подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги мотивує тим, що між сторонами припинені шлюбні стосунки, примирення є неможливим, шлюб існує формально. У сторін від шлюбу народилось двоє дітей, [PERSON] , [INFO] , що є вже повнолітньою, та [PERSON] , [INFO] . Також, позивачка вказує, що чоловік не надає належної матеріальної допомоги для сім`ї, тому просить стягувати з нього аліменти на утримання неповнолітньої доньки. Ухвалою суду від 29.12.2022 прийнято справу до розгляду та відкрито спрощене провадження, призначено судове засідання. Позивачка в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю. Відповідно до ч.2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, проаналізувавши докази по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадського стану м.Рівне 27.10.2000, сторони уклали шлюб 27.10.2000. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції 03.04.2009, [PERSON] , народилась [INFO] , її батьками вказані сторони по справі. Відповідно до копії довідки № 50082 від 20.12.2022, виданої УЗНАП Рівненської міської ради, позивачка, відповідач та їхні діти [PERSON] і [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Щодо позовної вимоги про розірвання шлюб, суд дійшов наступного висновку. Враховуючи позицію позивачки та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з огляду на таке. За приписами ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Враховуючи те, що сторони подружніх стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами існує лише формально, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивачки, після розірвання шлюбу не будуть порушені її особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів з відповідача, суд зазначає таке. Відповідно достатті 180 Сімейного кодексу України(далі -СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів`за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог статті 182 СК України обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів є стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Також даною статтею визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Позивачка заявила вимогу про стягнення з відповідача на її користь, на утримання дитини аліментів в розмірі 1/4 усіх видів його доходів, щомісячно. Відповідач у заяві від 08.03.2023 позовні вимоги визнав, відповідно, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, шляхом стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання доньки у розмірі 1/4 частини заробітної плати (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, що буде достатнім для забезпечення дитині належні умови для фізичного, духовного та культурного розвитку, а також відповідатиме чинному законодавству, не порушуючи також і інтересів і становища, як відповідача так і позивачки. При цьому на підставі частини першоїстатті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред`явлення позову, тобто з 20.12.2022. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до\~статті 141 ЦПК України\~\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З врахуванням даної\~\~вимоги процесуального кодексу\~\~підлягає до стягнення з відповідача\~\~ на користь позивачки\~\~понесені\~\~судові\~\~витрати - судовий збір\~\~в сумі\~\~ 992,40 грн. Крім того, згідно до п.3 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~позивачка звільнена від сплати судового збору. У зв`язку з чим, на підставі ч. 6\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 992,40 грн.

Outcome: approved