Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-08 00:00:00

28.06.2022 року заявниця звернулася до суду із заявою про визнання її рідної сестри, [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , недієздатною, встановивши над нею опіку та призначити опікуном її ( [PERSON] ). 01.07.2022 у справі відкрите окреме провадження, судовий розгляд призначено на 20.07.2022. 20.07.2022 у справі призначено судову психіатричну експертизу, провадження у справі зупинено на час її проведення. 22.02.2023 до суду надійшов висновок судово-психіатричного експерта. 23.02.2023 провадження у справі поновлено, призначено судове засідання на 09.03.2023. У судовому засіданні [PERSON] свою заяву обґрунтувала тим, що вона є рідною сестрою [PERSON] , 1972 р.н., яка зареєстрована по [ADDRESS] . Остання має першу групу інвалідності та потребує стороннього догляду, оскільки страждає на вроджену розумову відсталість в стадії дебільності, судомним синдромом, які призводять до обмеження її життєдіяльності, орієнтації, спілкування, контролю за своєю поведінкою, трудової діяльності. Вона не може висловлювати свої думки, не розуміє обставин, які відбуваються навколо неї, не може дати оцінку своїм діям та діям оточуючих. Весь цей час за нею доглядала їх матір, [PERSON] , яка померла [INFO] . З того часу саме вона, заявник, стала опікуватися сестрою. Однак, для повноцінного захисту її прав та інтересів, їй, заявнику, необхідно визнати сестру недієздатною та отримати статус її опікуна. Щодо стану здоров`я сестри, їй, зі слів матері, відомо, що ще після народження, коли вони сім`єю проживали в Узбекистані , перебуваючи в яслах вона, через недогляд персоналу, впала з ліжка та отримала травму. Батьки , опікуючись нею, возили її до лікарів і в Мокву , і в Пітер . Але повністю виздоровлення не настало. В Україну приїхали у 1996 році. Сестра ніколи не розмовляла, не розуміє, де вона знаходиться. Вона не здатна усвідомлювати свої дії та керувати ними. Тому їй, як єдиній рідній людині, необхідно отримати опікунство над сестрою для вирішення її різноманітних соціальних, пенсійних, побутових питань. У судове засідання після надходження висновку експерта заявниця не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи без її участі на підставі поданих документів. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з*явився, про день і час слухання справи повідомлено вчасно. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] від 03.02.1972. Її батьки: [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Заявниця, [PERSON] , народилася [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] від 04.01.1974. Її батьки: [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Прізвище на « [PERSON] » заявниця змінила після одруження. Згідно ч. 1, 3 ст. 296 ЦПК України, заяву про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи може бути подано членами її сім`ї, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги. Заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги. Судом встановлено, що заявниця є рідною сестрою [PERSON] , 1972 р.н., а тому суд вважає, що вона є належним заявником у справі. Згідно ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Законодавство України встановлює презумпцію психічного здоров`я людини, якщо інше не буде встановлено в законному порядку. Відповідно до ст. 3 Закону "Про психіатричну допомогу" кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах і в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Стаття 1 зазначеного Закону визначає психічний розлад як розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати навколишню дійсність, свій психічний стан і поведінку. Ухвалою суду від 20.07.2020 у справі була призначена судово-психіатрична експертиза. Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 12-ц від 08.02.2023 [PERSON] , [INFO] , страждає на хронічний, стійкий психічний розлад - важку розумову відсталість (F 72/1 за МКХ 10). За своїм психічним станом вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними ( а.с.50,51) Згідно рішення виконавчого комітету Поліської селищної ради Вишгородського району Київської області № 92 від 23.09.2021, виконавчий комітет селищної ради підняв перед судом клопотання про призначення [PERSON] опікуном над її сестрою, [PERSON] ( а.с.22,23). Відповідно ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішення суду про це. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. Правочин від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про визнання фізичної особи недієздатною. Згідно ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Відповідно до ст. ст. 58, 60 ЦК України , суд встановлює опіку над фізичною особою, у разі визнання її недієздатною та призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно з частиною 4 статті 63 ЦК України опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особливих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до ч. 5 ст. 63 ЦК України фізичній особі може бути призначено одного або декількох опікунів чи піклувальників. Згідно вимог ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Згідно ч. 2 ст. 300 ЦПК України, суд за заявою органу опіки та піклування чи особи, призначеної піклувальником або опікуном, у місячний строк звільняє її від повноважень піклувальника або опікуна і призначає за поданням органу опіки та піклування іншу особу, про що постановляє ухвалу. Суд за заявою особи, над якою встановлено піклування, може звільнити піклувальника від його повноважень і призначити за поданням органу опіки та піклування іншого піклувальника, про що постановляє ухвалу. Суд розглядає питання про звільнення опікуна або піклувальника в судовому засіданні з повідомленням заінтересованих осіб. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про звільнення опікуна або піклувальника. Суд при призначенні опікуна взяв до уваги можливості [PERSON] виконувати опікунські обов`язки, які вона і так фактично виконує, піклуючись про сестру після смерті їх матері, [PERSON] , у вересні 2021 року, яка до цього опікувалася [PERSON] . Згідно ч. ч. 6-9 ст. 300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною першою цієї статті. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи. Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною до закінчення строку його дії в порядку, встановленому статтею 299 цього Кодексу. Судом встановлено, що внаслідок свого психічного стану [PERSON] , 1972 р.н., самостійно не може здійснювати потреби своєї життєдіяльності. Наявне у неї захворювання призводить до того, що вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує постійного стороннього догляду, а тому, суд вважає за можливе визнати [PERSON] недієздатною строком на два роки, призначивши її опікуном заявницю ( її рідну сестру). Суд роз`яснює заявниці, що зі спливом дворічного строку, на який [PERSON] визнана недієздатною, вона може не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку подати клопотання про продовження строку дії рішення про визнання особи недієздатною. Згідно ч. 5 ст. 300 ЦПК України, рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи. На підставі наведеного,

Outcome: approved