Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дитини. Свої вимоги мотивувала тим, що між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, який розірваний рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 травня 2022 року. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із позивачкою. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06 травня 2021 року в справі № 127/5774/21 її позов до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено, стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1779,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до суду до досягнення донькою повноліття, а саме з [INFO] . Позивач зазначає, що визначений розмір аліментів не достатній для належного забезпечення умов життя дитини, так як дитина потребує додаткових коштів на підвищення імунітету, оскільки часто хворіє (масажі, вітаміни, плавання, постійні візити до педіатра та інше). При цьому, прожитковий мінімум на дитину відповідного віку (до 6 років) з 1 січня 2023 року складає 2272,00 грн. Також, змінилося матеріальне становище відповідача, оскільки останній призваний до Збройних Сил України та проходить військову службу, а щомісячний його дохід приблизно становить 45 000,00 грн. Враховуючи викладене, позивач просила стягувати з відповідача на утримання дитини аліменти в розмірі 4000,00 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення із дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 січня 2023 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Відповідач у визначений ухвалою суду строк ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подав. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом установлені наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дитину і його виконання та можливості зміни розміру аліментів в разі виникнення істотних юридичних обставин. Судом установлено, що сторони в справі [PERSON] до [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 травня 2022 року (справа №127/822/22) (а.с.11). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09 вересня 2020 року (а.с.9). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06 травня 2021 року в справі № 127/5774/21 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено, стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1779,00 грн щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до суду до досягнення донькою повноліття, а саме з [INFO] (а.с.12-15). Дитина проживає та зареєстрована разом з матір`ю, що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 09 жовтня 2020 року, № 48850 та №48858, а також довідкою Квартального комітету «Добробут» від 22 грудня 2022 року, № 587(а.с.7-8,10). Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27.09.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч.3 ст.181 СК України). Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з роз`ясненнями, які викладені в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Тобто за змістом ст.192 СК України суд може змінити раніше встановлений розмір аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги про збільшення розміру аліментів положеннями ст.192 СК України, як на обставину, що є підставою для збільшення аліментів посилається на зростання дитини, що в свою чергу призвело до збільшенням потреб на навчання, розвиток та інше, що не дає можливості забезпечити нормальне утримання дитини. Однак суд зазначає, що вказані обставини не є підставами для збільшення аліментів відповідно до положень ст.192 СК України. Іншою обставиною позивачка зазначає зміну матеріального стану відповідача (його перебування на військовій службі), однак доказів щодо цього суду не надала, будь-яких заяв та клопотань щодо цього не подавала. Щодо посилання позивача на відвідування дитиною приватного садочку, гуртків (плавання), слабкий імунітет дитини та потреби у її лікуванні, то слід звернути увагу, що позивач в разі наявності для того підстав не позбавлена права звернутися до суду відповідно до положень ст.185 СК України щодо участі відповідача у додаткових витратах. Інших підстав для збільшення розміру аліментів позивач не зазначила та доказів щодо цього не надала. Отже судом не встановлено, а позивачем не доведено обставин, визначених ст.192 СК України, які є підставою для збільшення розміру аліментів. Жодних належних, допустимих та достовірних доказів щодо цього позивачем не надано. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України). Таким чином, суд, оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, в їх сукупності, враховуючи викладені вище обставини, дійшов висновку, що відсутні достатні підстави для збільшення розміру аліментів, визначеного рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06 травня 2021 року, а тому позов не підлягає задоволенню. При цьому, вирішуючи питання про збільшення розміру аліментів, судом також взято до уваги, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків в рівній мірі. Суд також звертає увагу сторін по справі, що ухвалення цього рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду в разі зміни згодом матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, на підставі ч. 1 ст. 192 СК України. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, судом встановлено, що позивач на момент звернення до суду була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, суду не надано. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed