Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~13.02.2023 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обгрунтування якої зазначила, що 17.07.1999 року між нею та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб, за час якого у них [INFO] народилася спільна дитина донька [PERSON] . На даний час подружні відносини між нею та відповідачем фактично припинені через зраду чоловіка, а тому їх подальше спільне життя є неможливим. Вказує, що їх спільна з [PERSON] донька є особою з інвалідністю першої групи, у зв`язку з глибокою розумовою відсталістю внаслідок ДЦП. Як наслідок, увесь свій час вона присвячує опіці доньки, що фізично позбавляє її змоги працювати. При цьому, її фінансове становище не дає змоги належним чином забезпечувати [PERSON] , [INFO] . Натомість, відповідач на своєму утриманні будь-яких осіб немає, а також він не офіційно працевлаштований у ТзОВ «Укртранс-Захід», де отримує високу заробітну плату. Враховуючи наведене, а також положення ст. 88 СК України, просить суд: шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 17.07.1999 року Відділом РАГС Луцького міськвиконкому за актовим записом № 474 розірвати; стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка є особою з інвалідністю з дитинства в розмірі 5000 грн. щомісячно; стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання другого з подружжя, який доглядає особу з інвалідністю з дитинства в розмірі 2684 грн. щомісячно; стягнути з відповідача на свою користь судовий збір. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги підтримали з підстав, які викладені у позовній заяві та просили задовольнити їх у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав частково. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 17.07.1999 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом РАГС Луцького міськвиконкому за актовим записом № 474 (а.с. 6). \~ \~ \~ \~За час шлюбу в сторін [INFO] народилася спільна дитина донька [PERSON] , про що свідчить відповідне свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що на даний час шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільний бюджет відсутній, кожен з них проживає своїм життям та власними інтересами. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Судом також встановлено, що спільна донька сторін [PERSON] , [INFO] є особою з інвалідністю з дитинства, а також останній встановлено інвалідність першої групи довічно, у зв`язку з глибокою розумовою відсталістю внаслідок ДЦП. На даний час у сторін існує спір про порядок участі відповідача в утриманні їх спільної з позивачкою повнолітньої доньки. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання регулюються главою 16 СК України (статті 198-201 цього Кодексу), яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина. Так, відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів із урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів із одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Тобто, для виникнення обов`язку матері, батька утримувати повнолітніх дочку, сина необхідна сукупність таких умов: повнолітні дочка, син є непрацездатними, тобто особами з інвалідністю І, ІІ чи ІІІ групи; потребують матеріальної допомоги: під якою розуміється неможливість самостійно забезпечити своє існування та недостатність державної допомоги, пенсії та допомоги у зв`язку з інвалідністю; матір, батько здатні утримувати повнолітніх дочку, сина, тобто їхній заробіток (доходи) дозволяють їм здійснювати таке утримання. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є здоровим, працездатним, на обліку у лікарів не перебуває, інших осіб на своєму утриманні немає, його місце працевлаштування та розмір середньомісячного заробітку суду не відомі. Також суд вважає доведеним, що у повнолітньої [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із встановленням їй інвалідності першої групи, існують особливі потреби в догляді за нею, що зумовлює залучення додаткових коштів, які значно виходять поза межі державної допомоги. Виходячи з вищенаведеного, засад розумності та справедливості, суд вважає, що [PERSON] частково довела обґрунтованість своїх вимог щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , а тому їх розмір необхідно встановити в розмірі 4000 грн. щомісячно. Суд вважає, що визначений розмір аліментів є достатнім та справедливим, а також таким, що відповідає потребам спільної доньки сторін. Згідно ст. 88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Вказана норма встановлює підстави, за яких виникає зазначене вище право: - один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю; - дитина не може обходитися без постійного стороннього догляду; - цей з подружжя опікується нею; - другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. Згідно зі ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі з урахуванням обставин, зазначених уст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. З огляду на вищевказані положення чинного законодавства, суд вважає, що [PERSON] частково довела обґрунтованість своїх вимог щодо стягнення з відповідача аліментів на своє утримання, як другого з подружжя, який доглядає особу з інвалідністю з дитинства, а тому їх розмір необхідно встановити в розмірі 2000 грн. щомісячно. Згідно положень ст. ст. 79, 192, 201 СК України аліменти на утримання повнолітньої доньки та позивачки слід стягувати з відповідач з дати пред`явлення даного позову, тобто з 13.02.2023 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] . Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача. Згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. У зв`язку з тим, що позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за позовні вимоги про стягнення аліментів, тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути 1073,60 грн. за позовну вимогу про розірвання шлюбу, а також на користь держави судовий збір в сумі 2147,20 грн., тобто по 1073,60 грн. за кожну з позовних вимог про стягнення аліментів. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial