Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просить розірвати укладений між ними шлюб, зареєстрований 22.02.1992 Нечаївською сільською радою Компаніївського району Кіровоградської області, актовий запис № 1. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем спільного життя не склалось, сторони з 1995 року проживають окремо, спільне господарство не ведуть, примирення та збереження шлюбу неможливо, від шлюбу мають повнолітню дитину. Ухвалою суду від 09.02.2023 відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Позивачу направлено копію ухвали про відкриття провадження, а відповідачу копію ухвали та копію позову з додатками рекомендованим листом, який відповідач отримав 23.02.2023. Станом на 13.03.2023 відзиву на позовну заяву, а також будь-яких заяв чи клопотань від відповідача на адресу суду не надійшло. У відповідності до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 22.02.1992 Нечаївською сільською радою Компаніївського району Кіровоградської області, актовий запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7) Зі змісту позову вбачається, що сторони спільного господарства не ведуть, припинили сімейні відносини, з 1995 проживають окремо, неповнолітніх дітей не мають. Клопотань про надання часу на примирення до суду від сторін не надходило, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зазначена норма національного законодавства відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Згідно приписів статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. Позивач просила залишити їй прізвище « [PERSON] », яке вона набула під час реєстрації шлюбу. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК\~України та стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Outcome: approved