Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

У серпні 2016 року ПАТ "Енергобанк" звернулось до суду з позовом до [PERSON] в якому, з урахуванням уточнень, посило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 74 594,38 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 378,00 грн. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 01.10.2013 року між ПАТ "Енергобанк" та [PERSON] укладено договір № 00-039508-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA. 01.10.2013 року укладено додаткову угоду № 1 до договору № 00-039508-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA від 01.10.2013 року за умовами якої розмір кредитного ліміту складає 50 000,00 грн. За користування кредитом, в тому числі прострочених кредитів та овердрафтом, банк щомісячно нараховує проценти, комісію, розраховує та стягує пені та штрафи в розмірі, встановленому тарифами. За рахунок кредитний коштів банк має право здійснювати погашення, зокрема винагороди банку незалежно від наявності на картковому рахунку власних коштів держателя або наявності чи відсутності невичерпаного кредитного ліміту. На виконання вимог чинного законодавства України та умов договору № 00-039508-01 від 01.10.2013 року позивач протягом всього строку дії кредитного договору належним чином виконував взяті на себе зобов`язання, щодо надання кредитних коштів позичальнику, що підтверджується виписками по особовим рахункам позичальника. Позичальник допускає порушення виконання своїх зобов`язань щодо сплати кредиту, процентів, комісії за користування кредитом, що призвело до винекнення заборгованості. З урахуванням уточнень до позовної заяви, заборгованість [PERSON] станом на 01.02.2017 року скаладає: 74 594,38 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 34 257,90 грн, заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості - 14 492,18 грн, заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості (константа) - 1 800,00 грн, заборгованість за процентами - 24 044,30 грн. 16.09.2016 року під головуванням судді Морозова М.О. у справі відкрито провадження та справа призначена до розгляду. 30.09.2016 року згідно розпорядженя № 417 керівника апарату Святошинського районного суду м. Києва, здійснено повторний авторозподіл справи у зв`язку із закінченням повноважень судді Морозова М.О. 30.09.2016 року здійснено повторний авторозподіл справи в програмі КП-Д3 та справа розподілена судді Ключнику А.С. 16.11.2016 р. справу прийнято до провадження судді Ключник А.С. 21.02.2017 р. справу прийнято до провадження судді [PERSON] 05.09.2017 року у повторному автоматичному розподілі справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Енергобанк» Брайко Станіслава Анатолійовича до [PERSON] про стягнення заборгованості, була зареєстрована за суддею Святошинського районного суду м. Києва Миколаєць І.Ю., у зв`язку з відстороненням судді [PERSON] . Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 12.09.2017 р. справу прийнято в провадження судді Миколаєць І.Ю. (а.с.104, том 2). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23.04.2018 р. продовжено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20.08.2018 р. залучено до участі у справі правонаступника Публічного акціонерного товариства «Енергобанк»- Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». Продовжено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22.04.2019 р. зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням у цивільній справі № 761/6124/19 за позовом [PERSON] до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», ПАТ «Енергобанк» про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27.02.2020 року, ухваленого у справі №761/6124/19, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 13.10.2020 року, у задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 24.11.2020 року продовжено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 184-185 том 2). Розпорядженням керівника апарату Святошинського районного суду м. Києва від 28.04.2021 року призначено повторний автоматичний розподіл справи (а.с. 191 том 2). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.04.2021 року визначеного головуючого суддю Твердохліб Ю.О. (а.с. 192 том 2). Справу передано судді 29.04.2021 року. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 30.04.2021 року справу прийнято до провадження судді, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 193 том 2). До суду надійшли заперечення представника відповідача, в яких зазначає, що відповідач не отримував жодної з вимог банку, що підтверджується конвертами та повідомленнями без вручення, але як тільки дізнався звернувся до банку дізнатися всі обставини щодо існування боргу. Однак, банк відмовився надавати будь-які пояснення, щодо суми боргу, нарахованих відсотків та штрафних санкцій, а вимагав лише швидкого їх погашення, з посиланням що проходить процедура ліквідації банку, тому всі боргові питання, в тому числі і заборговані кредитних міжнародних пластикових картках потрібно закрити в найкоротші строки. Позивачем не було наданого повного та зрозумілого відповідачу розрахунку боргу, відсотків, штрафних санкціях. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості (константа), хоча умовами договору не передбачено нарахування таких штрафних санкцій. Відповідно до реквізитів зазначених на самій кредитній картці № [NUMBER] строк дії картки закінчується у жовтні 2015 року, а отже після закінчення строку дії картки, вона є неактивною та банком не обслуговується, у зв`язку з чим відповідач не користувався нею. 17.02.2017 року представник ПАТ "Енергобанк" направив до суду заяву у якій вказав, що вважає заперечення відповідача безпідставними, оскільки [PERSON] не інформував про зміні реєстрації місця проживання банк надсилав йому вимоги за останнім відомим місцем реєстрації. Відповідач не звертався письмово до банку щодо з`ясування суми боргу, нарахованих відсотківа та штрафних санкцій. За рахунок кредитний коштів банк має право здійснювати погашення, зокрема винагороди банку незалежно від наявності на картковому рахунку власних коштів держателя або наявності чи відсутності невичерпаного кредитного ліміту. У зв`язку з несплатою відповідачем кредитних коштів, виннагороди банку, у встановлені договором строки, у нього виник овердрафт, який залишається несплаченим та до якого щастосовується стандартна процентна ставка. Із заканченням строку дії кредитної картки не припиняються зобов`язання відповідача, що виникли з договору № 00-039508-01 від 01.10.2013 року про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA. Товариство з обмеженою відповідальність «Довіра та гарантія», як правонаступник Публічного акціонерного товариства «Енергобанк», явку свого представника в судове засідання не забезпечив, направив до суду клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують. Представник відповідача Дикань П.О. у судовому засіданні просив відмовити у позовних вимогах у зв`язку з безпідставністю, оскільки до суду не подано оригіналу договору та інших документів, які були подані позивачем, як додаткидо позовної заяви в якості доказів позовних вимог. Нарахування банком штрафних санкцій у вигляді штрафів за виникнення простроченої заборгованості та заборгованості за відсотками є безпідставним, оскільки позивачем не надано належних доказів підстав нарахування таких штрафних санкцій. Також не надано оригіналів документів, які підтверджують списання грошових коштів з рахунку банку на користь відповідача. Таким, чином не надано належних доказів існування заборгованості відповідача перед ПАТ "Енергобанк" і відповідно перед ТОВ "Фінансова Компанія "Довіра та Гарантія" яке виступає правонаступником. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.10.2013 року між ПАТ «Енергобанк» та [PERSON] був укладений договір № 00-039508-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA, за умовами якого банк відкрив держателю картковий рахунок № [NUMBER] в гривнях та випустив кредитну картку типу VISA Platinum, а також зобов`язався виконувати розрахункове обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням кредитної картки, її реквізитів чи без використання картки (а.с. 100-103, 104-107). 01.10.2013 року укладено додаткову угоду № 1 до договору № 00-039508-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA від 01.10.2013 року за умовами якої розмір кредитного ліміту складає 50 000 грн. (а.с. 109). [PERSON] був ознайомлений з тарифами за відкриття та обсуговування пакету кредитної картки "VISA Platinum CEO Club" (а.с. 108). Згідно розписки від 07.10.2013 року [PERSON] отримав платіжну картку у непошкодженому стані, та запечатаний конверт з ПІН-кодом, з правилами користування карткою ознайомлений та зобов`язується їх дотримуватись (а.с. 110). 14.05.2015 року, 04.04.2016 року, 10.08.2016 року ПАТ "Енергобанк" направив на адресу [PERSON] вимогу № 1513/10/12, № 844/5, 832/5 про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором (а.с. 111-119). Згідно рішення виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 12.06.2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Енергобанк" (а.с.121). 18.05.2018 року ПАТ «Енергобанк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» уклали договір № 21 про відступлення права вимоги за кредитними договорами, відповідно до умов якого ПАТ «Енергобанк» відступив шляхом продажу ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», а ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» набуло у обсязі та на умовах, визначених цим договором права вимоги банку до позичальників, заставодавців, поручителів, зазначених у додатку до цього договору, зокрема, і за кредитним договором № 00-039508-01 від 01.10.2013 року, укладеним із [PERSON] (а.с. 149). Слід зауважити, що умови укладеного між сторонами кредитного договору не містять заборони щодо заміни кредитора у зобов`язанні. Тоді як відповідно до частини першої статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» як новий кредитор набув право вимоги до відповідача за укладеним між ним та ПАТ "Енергобанк" кредитним договором, тому заборгованість підлягає стягненню саме на користь товариства. Згідно розрахунку заборгованісті заборгованість [PERSON] станом на 01.02.2017 року становить 74 594,38 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 34 257,90 грн, заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості - 14 492,18 грн, заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості (константа) - 1 800,00 грн, заборгованість за процентами - 24 044,30 грн (а.с. 159-163). Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Посилання представника відповідача на безпідставність позову через неподання позивачем оригіналів договору та додатків до позовної заяви, які підтверджують списання грошових коштів з рахунку банка на користь відповідача, підстав нарахування штрафних санкцій, тобто не надано доказів існування заборгованості відповідача перед банком, не заслуговують на увагу з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] отримав грошові кошти за кредитним договором від 01.10.2013 року № 00-039508-01, однак належним чином не виконував зобов`язання з погашення кредиту та сплати процентів за його користування. Факти отримання грошових коштів та неналежного виконання умов кредитного договору щодо погашення заборгованості відповідачем належними та допустимими доказами не спростовані. Враховуючи те, що [PERSON] було підписано кредитний договір, який містить усі істотні умови договору та не оспорений ним у встановленому законом порядку, вбачається, що він таким чином підтвердив досягнення згоди щодо всіх істотних умов договору. Аналізуючи зібрані докази, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином не виконав умов кредитного договору, внаслідок чого наявна заборгованість по сплаті кредиту, процентів та штрафних санкцій. Суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»). Враховуючи, що отримані та використані відповідачем кредитні кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, відповідач не виконує умов договору № 00-039508-01 від 01.10.2013 року, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом в розмірі 74 594,38 грн.

Outcome: approved