Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

В серпні 2022 р. позивач звернувся з позовом до суду і просить стягнути з відповідача стягнути з відповідача кошти в сумі 6 000,00 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що родинна Позивача є багатодітною, що підтверджується відповідною довідкою № 519 від 25.05.2011 року та посвідченням № [NUMBER] від 18.10.2014р. У зв`язку з інвалідністю Позивача та складними сімейними обставинами у Позивача виникла необхідність в отриманні правової допомоги. Довіряючи офіційним сайтам Позивач знайшла рекламу та контакти Відповідача. Звернулась за правовою допомогою, приїхала в офіс Відповідача і домовились про надання послуги зі складання позовної заяви в суд. 23.10.2021 р. між Позивачем та відповідачем було укладено Договір №23102103 про надання правової допомоги/юридичних послуг (далі Договір). Згідно з предметом Договору Виконавець зобов`язується надати юридичні послуги, а Замовник сплатити грошові кошти за надані послуги. У свою чергу, крім оплати послуг Замовником було надано Виконавцю всю необхідну інформацію та документи, які були необхідні Виконавцю для надання послуг. В кінці жовтня 2021 року Позивач отримала проект позовної заяви та запевняння Відповідача, що документ складено згідно з вимогами чинного законодавства, відповідає вимогам процесуального законодавства і можна подавати в суд. 02.11.2021 р. Позивач отримала Ухвалу Святошинського суду м. Києва від 02.11. 2021 року про те, що поданий позов не відповідає вимогам чинного законодавства і потрібно усунути недоліки. Усунення недоліків Відповідач не усунув, а поклав їх на Позивача, знову ж не враховуючи інвалідність Позивача, недосвідченість в юридичних питаннях, і як наслідок, документи Позивача вже 24.11.2021 року суд повернув не відкриваючи провадження. У свою чергу Відповідач не вжив заходів щодо усунення недоліків позовної заяви, а отже не виконав свої зобов`язання, що теж прямо вказує на неякісне надання послуг. Оскільки недоліки позовної заяви не було усунуто не з вини Позивача позовну заяву, як було зазначено вище, 24.11.2021 року повернуто Позивачу-Замовнику. Фактично Позивач поніс збитки в розмірі 6000 грн за оплату неякісно наданих послуг, і як наслідок щомісячно несе збитки по комунальним послугам на особу, яка не проживає в квартирі, а Позивач сплачує за цю особу нараховані платежі. Провадження у справі відкрито ухвалою від 05.08.2022 р. з призначенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за їх відсутності. Просили суд позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач, будучи повідомлений про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, в зв`язку з чим відповідно до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України розгляд даної справи проведений в заочному порядку. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.10.2021 р. між Позивачем та відповідачем було укладено Договір №23102103 про надання правової допомоги/юридичних послуг (далі Договір). Згідно з п. 2.1.2 Виконавець зобов`язаний надати послуги у повному обсязі, своєчасно і якісно згідно з чинним законодавством України, та іншими нормативно- правовими актами. Згідно з п. 2.1.4. Договору Виконавець дає гарантії сумлінного виконання своїх обов`язків з наданням Замовнику якісної юридичної (правової) допомоги. Позивачем в повному обсязі виконано зобов`язання щодо сплати юридичних послуг, передбачене п.2.2.4 Договору, що підтверджується платіжними дорученнями від 23.10.2023 р. № ЕСМ_Р24А1639293856С7421 на суму 1000 грн. та від 26.10.2021 р. № ЕСМ_Р24А1647319949С6653 на суму 5000 грн. 02.11.2021 року Позивач отримала Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 02.11.2021 року про те, що поданий позов не відповідає вимогам чинного законодавства і потрібно усунути недоліки. Усунення недоліків відповідач не усунув, а поклав їх на Позивача, недосвідченість в юридичних питаннях, і як наслідок, документи позивача 24.11.2021 року суд повернув не відкриваючи провадження. Отже, відповідач, за наслідком виконання позивачем в повному обсязі взятих на себе зобов`язань, не виконав свого зобов`язання за Договором. Згідно з п. 1, 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів здійснюють центральний орган виконавчої влади, що формує та забезпечує реалізацію державної політики у сфері захисту прав споживачів, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, місцеві державні адміністрації, інші органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування згідно із законом, а також суди. Частиною 1 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. В свою чергу, згідно положень ст. ст. 901, 902 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї норми застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Отже, з наведеного вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Київський центр правової допомоги», за наслідком виконання позивачем в повному обсязі взятих на себе зобов`язань, не виконав якісно своє зобов`язання за Договором, оскільки позовну заяву складену відповідачем повернуто позивачу, а провадження у справі не було відкрито. При цьому, згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, ч. 6 ст. 81 ЦПК України передбачає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення коштів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Окрім цього, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи, складає 10 000 грн. (розробка позовної заяви, участь у судовому засіданні). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не долучено договору про надання професійної правничої допомоги чи його копію, посилання на який наявні в позовній заяві. Окрім цього, суду не було надано належних доказів на підтвердження оплати послуг адвоката. Оскільки позивачем не надано докази, які підтверджують понесення витрат на правничу допомогу, на підставі ст. 141 ЦПК України не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 526, 610, 615, 629, 1212 ЦК України,

Outcome: approved