Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-02 00:00:00

19.12.2022 представник позивача [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, відповідно до змісту якої, просить стягнути з [PERSON] заборгованість за спожитий природний газ в сумі 1486,48 грн., інфляційні витрати в сумі 237,76 грн., 3% річних в сумі 104,90 грн. та витрати на оплату судового збору в сумі 2481,00 грн. В обґрунтування вимог представник позивача зазначила, що відповідач є побутовим споживачем природного газу, який постачається за адресою: [ADDRESS] , і всупереч Правилам постачання природного газу не здійснює оплату за спожитий природний газ, в зв`язку з чим ТОВ «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» змушене звернутись до суду із позовом про стягнення вказаної заборгованості в примусовому порядку. Ухвалою судді від 05.01.2023 позовну заяву ТОВ «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторони у судове засідання не з`явились. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, де позовні вимоги підтримує повністю і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судові засідання призначені на 06.02.2023 та 03.03.2023 не з`явився, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи Так ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та її додатками направлено відповідачу за адресою вказвною в позові: [ADDRESS] . Проте, 19.01.2023 до суду повернувся конверт з відправленням, згідно довідки Укрпошти причина невручення"адресат відсутній за вказаною адресою". Судове засідання відкладено на 03.03.2023, направлено повістку-повідомлення та матеріали позову відповідачу за адресою місця реєстрації: [ADDRESS] . Проте, 17.02.2023 до суду повернувся конверт з відправленням, згідно довідки Укрпошти причина невручення: "адресат відсутній за вказаною адресою". У постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 760/25978/13-ц/18 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Верховний Суд у постановах від 13 листопада 2020 року у справі\~№ 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) зазначив, що якщо сторони чи їх представники, чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони чи її представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні Суд вважає, що наявних у справі матеріалів у цій справі, достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, та не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті Згідно ч. 5 ст. 259 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280, 281 ЦПК України. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до вимог ч.1ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Відповідач\~ [PERSON] проживає у квартирі\~ [ADDRESS] , яка забезпечується послугами з постачання побутового природного газу, що надає ТОВ «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ», однак, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 32). Із розрахунку споживання природного газу по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритому 31.05.2019 за адресою: [ADDRESS] , відкритому на ім`я [PERSON] вбачається, що борг за спожитий газ станом на 09 листопада 2022 року становить 1486,48 грн. (а.с. 9). Згідно розрахунку інфляційні втрати розраховані з березня 2019 року та складають 237,76 грн (а.с. 6). Розрахунок 3% річних здійснено з 11.05.2019 і вони складають 104,90 грн (а.с. 5). Таким чином судом встановлено, що між сторонами існує спір з приводу заборгованості за спожитий природний газ. Вирішуючи спір по суті заявлених вимог суд виходить з наступного. [PERSON] проживає у квартирі\~ [ADDRESS] , яка забезпечується послугами з постачання побутового природного газу, що надає ТОВ «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ», однак, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 32). Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам ТОВ «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» було опублікувало в газеті «Житомирщина» №134-135 від 22.12.2015 та № 136 від 25..12.2015 договір постачання природного газу побутовим споживачам та заяву приєднання, а також, надано послуги з постачання природного газу побутовим споживачам на території ліцензійної діяльності товариства, в тому числі і за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, який затверджено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послу від 30.09.2015 за №2500, цей типовий договір є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу Споживачу як товарної продукції Постачальником ( п.1.1), розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць ( п. 4.3), при розрахунку за квитанціями абонентської книжки Постачальника Споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його Постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, оплата рахунка Постачальника про сплату послуг за цим договором має бути здійснена Споживачем в термін, який не може бути меншим п`яти робочих днів з моменту отримання Споживачем цього рахунку (п. 4.6.). За період з 31 травня 2019 року по 09 листопада 2022 року [PERSON] нараховано 1486,48 грн. (а.с. 9). Відповідно до довідки наданої ТОВ «Житомиргаз Збут» вбачається, що споживачу [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , ТОВ «Житомиргаз Збут» надавалися послуги з постачання природного газу. Як на підставу позовних вимог, ТОВ «Житомиргаз Збут» посилається на те, що відповідач є споживачем послуг з постачання природного газу. Відповідач приєднався до умов Типового договору шляхом сплати рахунку (квитанції) за поставлений природний газ та фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору ТОВ «Житомиргаз Збут». Внаслідок нехтування відповідача своїх обов`язків щодо повної та своєчасної оплати послуг з газопостачання утворилася заборгованість, яка за період з 31.05.2019 по 09.11.2022 складає 1486,48 грн . Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до статі 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно з частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Стандарти, нормативи, норми, порядки і правила у сфері житлово-комунальних послуг розробляють і затверджують Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері технічного регулювання, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах їхніх повноважень та згідно із законодавством (частина друга статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Частиною першою статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини 2 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року №2496, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за №1382/27827, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Фактом згоди споживача про приєднання до умов цього договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог Правил. Згода споживача про приєднання до умов договору підтверджується фактом споживання природного газу, визначеного Оператором ГРМ згідно пункту 13 розділу ІІІ Правил. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, споживач має право, зокрема одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №14-280цс18. Наведене свідчить, що відповідач зобов`язаний був своєчасно і в повному обсязі оплачувати кошти за фактично спожитий природний газ. З розрахунку споживання природного газу, довідки про надання послуг з постачання природного газу, фінансового стану за особовим рахунком № [NUMBER] за адресою [ADDRESS] , вбачається, що за період з 31.05.2019 по 09.11.2022 року [PERSON] нараховувалася плата за спожитий природний газ, але відповідачем оплата здійснювалася не в повному обсязі, та станом на 09.11.2022 вона становить 1486,48 грн (а.с. 9). Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтями 610, 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідачем доказів на спростування заявленого позивачем боргу не надано, розрахунок не спростовано. За таких обставин, суд вважає, що в цій частині позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню Щодо інфляційного нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, то таке полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеній у постанові від 30.10.2013 року у справі № 6-59цс13. Згідно наданих суду розрахунків інфляційні втрати та 3% річних розраховані за період травня 2019 по листопад 2022 та становлять відповідно 237,76 грн та 104,90 грн (а.с.7-10) також підлягають задоволенню. З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що наявні підстави для задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз Збут» в повному обсязі. Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2481 грн. 00 коп., сплачений позивачем за подання позовної заяви до суду 01.12.2022.

Outcome: approved