Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-23 00:00:00

у червні 2022 р. представник позивача звернувся з позовними вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме, квартири загальною площею 50,80, житловою площею 30,40, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу в рахунок погашення заборгованості, яка виникла за кредитним договором №К3H1GK15006508 від 06.08.2077 в сумі 27079 дол. США 38 центів, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку становить792071 грн. 86 коп., шляхом продажу квартири на прилюдних торгах, виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані або проживають у спірній квартирі та стягнути судовий збір у розмірі 14362 грн 08 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.08.2007 між АТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №К3H1GK15006508, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит в сумі 81403 дол. США 08 центів, терміном до 06.08.2037. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 06.08.2007 між банком та [PERSON] укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позичальник належним чином умов кредитного договору не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором. Враховуючи неналежне виконання позичальником умов договору, положення ст. 23 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором, позивач просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17.06.2022 відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження без виклику сторін (а.с. 30-31). Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. 17.10.2022 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, де відповідач зазначає, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 06.06.2016 з неї стягнуто на користь АТ КБ «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором №К3H1GK15006508 від 06.08.2007 заборгованість у розмірі 37089 дол США 47 центів. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] до АТ КБ «Приват Банк» про захист прав споживачів, шляхом визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту та застосування наслідків недійсності відмовлено. 28.11.2016 Державним реєстратором приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. був внесений запис про право власності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником кв. [ADDRESS] зареєстровано АТ КБ «Приват Банк». Підставою виникнення права власності був договір іпотеки від 06.08.2007. Наголошує, що відповідно до ч. 4 ст. 36 ЗУ «Про іпотеку» після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання божником основного зобов`язання є недійсним. 08.11.2022 до суду надійшла відповідь на відзив представника позивача, де просить суд позовні вимоги задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підстав своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 06.08.2007 між АТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №К3H1GK15006508, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 27079 дол. США 38 центів зі сплатою 10,08 % річних, терміном до 06.08.2037 (а.с. 11-13). 06.08.2007 між банком та [PERSON] укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить іпотекодавцю на праві власності. Іпотека за цим договором забезпечує вимоги іпотекодержателя щодо виконання іпотекодавцем зобов`язань за кредитним договором №К3H1GK15006508 від 06.08.2007 (а.с. 14-16). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч. 1 ст. 575 ЦК України). За змістом ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека- вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом Відповідно до ст. 589 ЦК України, ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону. Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене в ст. 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом. Правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено Законом України «Про іпотеку», згідно з ч. 3 ст. 33 якого звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану"Президентом України підписано Указ від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, та Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб. Відповідно до ЗУ "Провнесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії на період воєнного стану" від 15.03.2022 №2120-IX у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України розділ VI "Прикінцеві положення" ЗУ "Про іпотеку" доповнено п. 5.2 наступного змісту: у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону. 29.06.2022 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №201/9754/17, провадження №61-11497св21 акцентував увагу на зупинення виконання рішення суду щодо звернення стягнення на предмет іпотеки під час воєнного станц в Україні. А тому відсутні правові підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, що забезпечує виконання боргових зобов`язань. Таким чином, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку що позов не підлягає задоволенню. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed