Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-08 00:00:00

Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» (далі - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що будинок за адресою: [ADDRESS] , був віднесений до комунальної власності територіальної громади міста Києва, переданий до сфери управління Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації та знаходиться на балансі позивача. В період з 01.05.2015 по 01.07.2022 надавалися послуги з утримання будинку та прибудинкової території відповідачам, які є співвласниками квартири у вказаному будинку. Відповідачі отримували послуги з утримання будинку та прибудинкової території, проте не уклали з позивачем договір про надання послуг. Через невиконання відповідачами своїх зобов`язань по оплаті послуг утворилася заборгованість за період з 01.05.2015 по 01.07.2022 у сумі 33561,05 грн. Просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 33561,05 грн. та вирішити питання про розподіл судових витрат. Представник позивача КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» Фоменко С.В. просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов не визнав, просив застосувати до вимог позивача строки позовної давності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Надав заяву, в якій просив застосувати до вимог позивача строки позовної давності. Відповідачі своїм правом на подачу відзиву не скористалися. 29.07.2022 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі і призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 05.09.2022 судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи та ухвалено заочне рішення. 07.10.2022 судом постановлено ухвалу про прийняття до розгляду заяви про скасування заочного рішення. 09.11.2022 судом постановлено ухвалу про скасування заочного рішення від 05.09.2022. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , розмір часток власності яких становить 1/2 та 1/4, відповідно, що підтверджується копією інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 02.09.2022 №273021552. Відомості про іншого співвласника, якому належить 1/4 квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , відсутні. Власником особового рахунку за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] , що підтверджується копією інформаційної довідки Комунального концерну «Центр комунального сервісу» від 08.09.2021 №02/01/05-405. Згідно з рішенням Голосіївської районної в місті Києві ради від 19.10.2010 №41/10 майно територіальної громади вказана рада зі свого балансу передала на баланс КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Голосіївського району», в тому числі будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з рішенням Київської міської ради від 09.10.2014 №270/270 КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Голосіївського району» перейменовано в КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва». Будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , з 01.05.2015 знаходиться на утриманні та обслуговуванні КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», який надавав житлово-комунальні послуги, зокрема, послуги з утримання будинку та прибудинкової території. На виконання взятих на себе зобов`язань щодо надання житлово-комунальних послуг щодо утримання будинку та прибудинкової території, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» були укладені відповідні договори з виробниками житлово-комунальних послуг (вивіз сміття, вивіз листя та снігу, електропостачання, обслуговування ліфтів тощо), які після набуття підприємством надаються споживачам. Факт надання житлово-комунальних послуг та їх вартості підтверджується рішенням Голосіївської районної в м. Києві ради від 19.10.2010 №41/10, рішенням Київської міської ради від 09.10.2014 №270/270, інформацією щодо фактичних та нормативних витрат на послуги з утримання будинку та прибудинкової території, розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30.04.2015 №442 щодо встановлення тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 06.06.2017 №668, копіями договорів з виробниками житлово-комунальних послуг (вивіз сміття, вивіз листя та снігу, електропостачання, обслуговування ліфтів тощо). Відповідно до розрахунків заборгованість [PERSON] та [PERSON] за період з 01.05.2015 по 01.07.2022 за послуги щодо утримання будинку та прибудинкової території складає 33561,05 грн. В січні 2018 року по особовому рахунку № [NUMBER] було сплачено на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» 253,96 грн. за послуги щодо утримання будинку та прибудинкової території. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно з п. 10 ч. 1, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонту технічного перепланування спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно його частки співвласника. У постанові Верховного суду від 18.05.2020 у справі №176/456/17 та у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі №6-2951цс15 зазначено правовий висновок про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Судом встановлено, що споживачами послуг з утримання будинку та прибудинкової території по квартирі за адресою: [ADDRESS] , є відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Позивачем за період з 01.05.2015 по 01.07.2022 були надані послуги по квартирі, співвласниками якої є відповідачі [PERSON] та [PERSON] , на загальну суму 33561,05 грн. Свої зобов`язання відповідачі [PERSON] та [PERSON] , як споживачі послуг, належним чином не виконали, що призвело до виникнення заборгованості на зазначену суму. Отже, відповідачі як споживачі вказаних послуг мають обов`язок оплатити позивачу їх вартість. Суд відзначає, що співвласники квартири у багатоквартирному будинку повинні усвідомлювати, що набуття права власності на квартиру покладає на них обов`язок утримувати своє майно та оплачувати відповідну отриману послугу. Щодо вимоги про солідарне стягнення заборгованості з [PERSON] та [PERSON] за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.05.2015 по 01.07.2022 суд відзначає, що оскільки відповідачу [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 1/2, а [PERSON] 1/4 частини вказаної квартири, тому з них підлягає стягненню заборгованість пропорційно частці кожного від загальної суми боргу, тобто 16780,53 грн. (1/2 частка суми боргу в розмірі 33561,05 грн.) та у сумі 8390,26 грн. (1/4 частка від суми боргу в розмірі 33561,05 грн.). Суд вважає, неспроможними доводи позивача щодо солідарного стягнення з відповідачів усієї заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, оскільки солідарну відповідальність за сплату житлово-комунальних послуг несуть усі співвласники квартири, проте, враховуючи, що відомості про іншого співвласника, якому належить 1/4 частка квартири, відсутні і така особа до участі в справі не залучалась. Водночас, відповідачами не було надано доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, у тому числі відповідачі відповідно до порядку, передбаченому ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», не відмовилися від надання позивачем послуг, внаслідок чого виникла підстава для звільнення від їх оплати. Відповідачі заявили про застосування до вимог позивача строків позовної давності, щодо яких суд відзначає наступне. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. У ч. 1 ст. 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважаться, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (ч. 1, 2 ст. 264 ЦК України). В січні 2018 року строк позовної давності перервався, оскільки відповідачами було сплачено 253,96 грн. за послуги щодо утримання будинку та прибудинкової території. В судовому засіданні відповідач [PERSON] зазначену обставину не оспорював. Таким чином, відбулось переривання перебігу строку позовної давності, після чого його перебіг почався спочатку. 02.04.2020 набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положения» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211«Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19», із подальшими змінами, на усій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року до 31 липня 2020 року. Дію карантину, встановленого цією Постановою, продовжено на всій території України згідно з Постановами КМ № 392 від 20.05.2020, № 500 від 17.06.2020, № 641 від 22.07.2020, № 760 від 26.08.2020, № 956 від 13.10.2020, № 1236 від 09.12.2020, № 104 від 17.02.2021, № 405 від 21.04.2021, № 611 від 16.06.2021 року. З урахуванням епідемічної ситуації в регіоні з 19 грудня 2020 року до 31 серпня 2021 року на території України установлено карантин згідно з Постановами КМ України № 392 від 20.05.2020, № 500 від 17.06.2020, № 641 від 22.07.2020, № 760 від 26.08.2020, № 956 від 13.10.2020, № 1100 від 11.11.2020, № 1236 від 09.12.2020, № 104 від 17.02.2021, № 405 від 21.04.2021, № 611 від 16.06.2021 року. Так як 02.04.2020 набув чинності Закон України від 30.03.2020 №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, у т.ч. статтями 257, 258 ЦК України продовжуються на строк дії такого карантину, тому трирічний строк позовної давності не пропущений, оскільки на час подання позовної заяви в липні 2022 року, такий строк був продовжений вищевказаним Законом. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» до [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території підлягають частковому задоволенню. Згідно з ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідачів, окремо з кожного, пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору. Так, з [PERSON] підлягають стягненню судові витрати у сумі 1240,50 грн., а з [PERSON] - 620,25 грн., у зв`язку з документальним підтвердженням їх понесення.

Outcome: partial