Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що між сторонами 04 серпня 2017 року зареєстрований шлюб в Тернопільському міському відділі державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 698. Від спільного шлюбу дітей немає. Протягом двох років у сторін часто та безпричинно виникають непорозуміння в сімейних стосунках, сварки, які переростають у скандали, образи, вони часто не розуміють один одного. Неодноразові спроби покращити відносини позитивного результату не дали. Шлюб існує формально; строку для примирення надавати не потрібно, шлюб слід розірвати. Ухвалою судді від 23 січня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала заяву, у якій просила справу розглянути за її відсутності; позовні вимоги підтримала, позов просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, відзиву не подав. На адресу суду засобами поштового зв`язку надійшла заява, підписана [PERSON] та датована 01 лютого 2023 року про розгляд справи за відсутності та визнання позову. Разом з тим суд не бере до уваги вказану заяву, оскільки у суду відсутня можливість встановити особу відправника, так як заява надіслана без будьяких документів, що посвідчують особу. Згідно ч. 4 ст. 23 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. У зв`язку\~з неявкою\~учасників справи,\~з підстав,\~передбачених ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ознайомившись із позовною заявою, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини справи. 04 серпня 2017 року сторони зареєстрували шлюб у Тернопільському міськрайонному відділі державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 698, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 04 серпня 2017 року. Від даного шлюбу дітей немає. У судовому засіданні встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, вони тривалий час не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. При реєстрації шлюбу можна вибрати прізвище: дружина чоловіка, або чоловік дружини, тобто вони вільні у виборі прізвища, в тому числі і подвійного (ст. 35 Сімейного кодексу України). Право подружжя після розірвання шлюбу взяти своє дошлюбне прізвище або залишити шлюбне належить йому при розірванні шлюбу як в судовому засіданні, так і в органі реєстрації актів цивільного стану, що також передбачено ст. 113 Сімейного кодексу України. Відтак, суд вважає за можливе залишити позивачці шлюбне прізвище [PERSON] . Судові витрати позивачка просила покласти на неї.

Outcome: approved