Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

Представник позивача адвокат Куруц А.А., що діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] автомобіль марки «Ford Fusion» 1.4 l, універсал-В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , колір чорний, реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2008. Свої вимоги мотивував тим, що 03.09.1994 між позивачем та відповідачем у відділом РАГСу Ужгородської міської ради було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладання шлюбу 03.09.1992 р. зроблено запис № 567. 11.03.2022 даний шлюб було розірвано рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області по справі № 308/7980/21. За час перебування у шлюбі подружжям було придбано автомобіль Ford Fusion 1.41, 2008 року випуску, який було зареєстровано на відповідача. Даним автомобілем також має право керування позивач. Позивач зазначає, що під час перебування у шлюбі з відповідачем офіційно працював, в т.ч. був приватним підприємцем, дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, докладав фінансових та трудових зусиль для придбання автомобіля. Як вказує позивач, станом на день звернення із позовною заявою до суду, орієнтовна вартість аналогічного автомобіля Ford Fusion 2007-2008 року випуску становить близько 5\~000,00\~дол. США., що еквівалентно 182 850,00 грн. відповідно до офіційного курсу НБУ. Разом із позовною заявою позивачем було подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль марки «FORD» моделі «FUSION» 1,4 л, легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , колір чорний, реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2008 шляхом заборони його відчуження. Ухвалою суду від 21.10.2022 дану заяву було задоволено та до вирішення справи по суті накладено арешт (в\~частині відчуження) на вказаний автомобіль. Ухвалою суду від 01.11.2022 відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно і належним чином, надав заяву в якій просив здійснювати розгляд справи без його участі, проти винесення рішення не заперечує. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином, причини не явки до суду не повідомили. 07.03.2023 ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області постановлено проводити заочний розгляд справи. У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 03.09.1994 по 11.03.2022. За час шлюбу ними було придбано автомобіль марки «Ford Fusion» 1.4 l, універсал-В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , колір чорний, реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2008. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] вищевказаний автомобіль належить [PERSON] , а також, згідно особливої даним автомобілем має право керування [PERSON] . Відповідно до наданих копій трудової книжки та свідоцтва про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи [PERSON] був працевлаштований та відповідно мав самостійні джерела доходу за час перебування в шлюбі з [PERSON] . Відповідно до ч. 2\~ст. 3 Сімейного кодексу України (далі СК України) сім`ю утворюють особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно з вимогами ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. При цьому, відповідно до ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Вищенаведене узгоджується з ст. 368 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.02.2020 у справі №725/1776/18, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що рішення районного суду та постанова апеляційного суду про відмову в задоволенні позовних вимог підлягають скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про задоволення позову, оскільки спірне майно, а саме: квартира та легковий автомобіль сторонами було придбано за час перебування у шлюбі, що підтверджується доказами з матеріалів справи, а отже, таке майно є спільною сумісною власністю подружжя, де частки чоловіка та дружини є рівними, тому висновок судів попередніх інстанцій про те, що сам по собі факт придбання спірного майна у період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя, є неправильним і суперечить нормам матеріального права, що нівелює правовий режим спільного сумісного майна подружжя, закріплений законодавцем в ЦК України та в СК України. Аналогічна позиція сформульована у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі N 235/9895/15-ц; від 05 квітня 2018 року у справі N 404/1515/16-ц; від 04 березня 2020 року у справі N 761/22696/17. Так, на підставі вищевказаного, беручи до уваги ту обставину, що спірний автомобіль марки «Ford Fusion» 1.4 l, універсал-В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , колір чорний, реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2008 придбаний під час шлюбу [PERSON] та [PERSON] , у силу ст. 60 СК України та ст. 367 ЦК України, вона є їх спільною сумісною власністю, а тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved