Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

26.09.2022 позивач звернувся до суду з даним позовом, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, який зареєстрований судом 18.10.2022, мотивуючи тим, що згідно особового рахунку № [NUMBER] відповідачі: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] станом на 01.08.2022 мають заборгованість за\~ послуги з централізованого опалення та абонентського обслуговування у розмірі 36906,06 грн., з них: заборгованість, що склалася з 01.09.2008 по 01.08.2010 у розмірі 4309,09 грн., за період з 01.08.2010 по 01.11.2012 у розмірі 6629,08 грн., з 01.11.2012 по 01.09.2014 у розмірі 4595,83 грн., за період з 01.09.2014 по 01.02.2017 заборгованість була стягнута за рішеннями суду від 17.12.2010, 17.01.2013, 21.05.2015, 19.06.2017, але сплачена частково, а заборгованість, що утворилася за період з 01.02.2017 по 01.08.2022 у розмірі 26961,93 грн. необхідно стягнути за рішенням суду, так як відповідачі борг не погашають. У червня 2021 КП БМР\~ «Білоцерківтепломережа» звернулося до відповідачів із письмовою вимогою, які останні отримали особисто, щодо сплати у добровільному порядку вказаного боргу, однак, дана вимога залишилася не виконаною. Щомісяця на адресу відповідачів направляються квитанції на сплату послуг з централізованого опалення та абонентського обслуговування, тому вони проінформовані про наявність заборгованості за надані послуги. Тому, позивач просив у судовому порядку стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість з оплати за централізоване опалення та абонентське обслуговування, за період з 01.02.2017 по 01.08.2022 у розмірі 26961,93 грн., в порядку ст. 625 ЦК України за період з 01.02.2017 по 21.02.2022 суму на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів 3164,29 грн. та три відсотки річних 1195,13 грн., та судові витрати у справі у розмірі 2481,00 грн. 23.11.2022, після отримання відповіді на запит з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання (перебування) відповідачів, судом прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно ч.8 ст. 128, п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України відповідачам будо направлено ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками до неї та роз`яснено право подати відзив на позовну заяву і всі наявні докази, що підтверджують заперечення проти позову протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі. Відповідачі отримали ухвалу про відкриття провадження у справі та позов з додатками 21.12.2022 та 24.01.2023 (а.с. 42-44,48), однак у встановлений строк відзив на позов та заяви з процесуальних питань до суду не подали. 15.02.2023 судом постановлено ухвалу, якою провадження у справі, в частині вимог, заявлених до [PERSON] , закрито, у зв`язку з тим, що вимоги КПБМР «Білоцерківтепломережа» були пред`явлені до померлої особи, відповідача - [PERSON] , яка померла [INFO] , ще до звернення позивача з даним позовом 26.09.2022\~ та до відкриття провадження у справі 23.11.2022, а тому справа, де вимоги пред`явлені до померлої особи, не може бути предметом розгляду в порядку цивільного судочинства. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце засідання позивач повідомлений належним чином, 14.12.2022 представник позивача, за довіреністю у справі Тетяна Недоступ подала до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника КП БМР\~ «Білоцерківтепломережа», позов підтримує у повному обсязі. Відповідач -\~ [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі та зазначила, що квартира [ADDRESS] не приватизована, у ній зареєстровані вона із братом та до дня смерті була зареєстрована та проживала мати. Також у квартирі проживає постійно вона, а брат проживає за іншою адресою. Відповідач - [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та зазначив, що він у квартирі [ADDRESS] зареєстрований, але з 1998 року не проживає у даному приміщенні. Квартира не приватизована, після смерті матері у квартирі проживає сестра. У зв`язку з попередніми судовими рішеннями на рахунки накладено арешт, тому не має можливості сплатити борги. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому,що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст. 12 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. З матеріалів справи (а.с.11-14) вбачається, що виконавцем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення у житловому фонді комунальної власності м. Біла Церква є КП «Білоцерківтепломережа», а тарифи на послуги з\~ централізованого опалення, що надається населенню, встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, згідно постанови № 1101 від 09.06.2016, № 1392 від 09.11.2017 та № 1738 від 10.12.2018. Встановлено, що за адресою: [ADDRESS] КП «Білоцерківтепломережа» відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , для сплати коштів за послуги з централізованого опалення, на ім`я [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , та після її смерті станом на 08.02.2023 спадкова справа не заводилася та на її підставі свідоцтва про право на спадщину не видавалися, що підтверджено матеріалами справи (а.с.4-5,59-64) Відповідач [PERSON] , [INFO] , згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області (а.с.27),\~ з 03.06.1992 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] , [INFO] , згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області (а.с.26),\~ з 19.08.1981 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.10), право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстроване. З розрахункового листа абонента по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритого за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4-5), вбачається, що відповідачі комунальні послуги з централізованого опалення та за абонентське обслуговування сплачують, однак не у повному обсязі, тому за період з 01.02.2017 по 01.08.2022 наявна заборгованість у розмірі 26961,93 грн. З матеріалів справи (а.с.9), вбачається, що позивач 16.06.2021, в порядку досудового врегулювання спору, направляв відповідачам листа з вимогою щодо сплати заборгованості, однак борг не було сплачено. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-4 від 24.06.2004 року, виконавцем послуг з центрального опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація ). У відповідності до п.3 ч.2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 року, виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація. Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» від 09.07.2010 року № 2479-VI, органом державного регулювання у сфері комунальних послуг є національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Згідно із ч.1 п.1 ст. 6 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» від 09.07.2010 року № 2479-VI, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг бере участь у формуванні та реалізації державної політики у сфері теплопостачання і централізованого водопостачання та водовідведення. Відповідно до п.4 ч.1 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-4 від 24.06.2004 року, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, формує в межах своєї компетенції державну політику щодо встановлення цін на природний газ, тарифів на транспортування та постачання підприємствам і організаціям, які виробляють та надають житлово-комунальні послуги населенню. Ч. 2 ст. 14 в редакції Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-4 від 24.06.2004 року передбачено, що ціни/тарифи на комунальні послуги формуються і затверджуються національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Плата за комунальні послуги (централізоване опалення, централізоване постачання гарячої води) береться за затвердженими постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг в установленому порядку тарифами та вноситься щомісяця. Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09.11.2017 року, ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. П. 5 ч. 3 ст. 20 в редакції Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-4 від 24.06.2004 року, передбачено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. П.п. 1,2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09.11.2017 року покладено обов`язок на індивідуального споживача щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. У відповідності до ч.1, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09.11.2017 року,\~ споживач здійснює оплату за спожиті житлово - комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та /або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Отже, згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі, особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. (висновок Верховного Суду викладений у постанові від 14.02.2018 року у справі № 462/6393/15-ц). Згідно ст. 525 ЦК України\~ одностороння відмова\~ від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше\~ не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України\~ зобов`язання\~ має виконуватися належним чином відповідно до умов\~ договору та вимог цього Кодексу, інших актів\~ цивільного законодавства, а за відсутності\~ таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, враховуючи вказані норми законодавства, відповідачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, однак вони допустили порушення вимог законодавства, у зв`язку з чим утворилася заборгованість з оплати за централізоване опалення та абонентське обслуговування, за період з 01.02.2017 по 01.08.2022 у розмірі 26961,93 грн., яка підлягає стягненню з них на користь позивача у солідарному порядку. У відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Як роз`яснив Верховний Суд України у правовій позиції від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15, закріплена в пункті 10 частини 3 статті 20\~ Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово - комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування до таких правовідносин правових норм, установлених у статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми, полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами. Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово - комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України, що також зазначено у правовій позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц. В даному випадку, факт порушення відповідачами зобов`язань щодо своєчасної оплати\~ за надані житлово - комунальні послуги встановлений, а наявність непогашеної заборгованості перед виконавцем послуг підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачами. Суд, перевіривши розрахунок наданий позивачем (а.с. 6-8), дійшов висновку, що за період з 01.02.2017 по 21.02.2022 сума на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів становить 3164,29 грн., а три відсотки річних 1195,13 грн., та вказані суми підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача у солідарному порядку. Відповідач - [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти позову, однак, належних, допустимих та достатніх доказів у підтвердження заперечень до суду не подав, а згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи та доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач - [PERSON] у судовому засіданні позов визнала у повному обсязі та подала відповідну заяву (а.с.78-79). Згідно ч.4\~ ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Даючи оцінку встановленим обставинам та поданим позивачем доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, тому підлягає до задоволення у повному обсязі. В порядку ст. 141 ЦПК України, судові витрати у справі, які складаються з судового збору в розмірі 2481,00 грн. (а.с. 1), підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача у рівних частинах з кожного.

Outcome: approved