Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1. 20 січня 2023 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Шумської об`єднаної територіальної громади в особі Шумської міської ради (далі відповідач) з вимогою про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, що залишилося після смерті батька - [PERSON] . 2. Позов обгрунтований тим, що [INFO] померла - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, яке прийняв батько позивача, як такий, що на день смерті проживав разом із нею. [INFO] помер батько позивача - [PERSON] . Внаслідок його смерті відкрилася спадщина, яка складається із права власності на житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] , що належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 13 листопада 2002 року, виданого на підставі рішення виконкому міської ради № 188 від 07 листопада 2002 року, реєстраційним написом на документі про право особистої власності зареєстровано у Шумському БТІ за № 971. Спадщину після смерті померлого позивач прийняв у відповідності до ст.1268 ЦК України, оскільки на день його смерті, проживав із ним в одному господарстві, як стверджує останній. Позивач звертався у нотаріальну контору по питанню успадкування зазначеного майна, однак йому було відмовлено. На підставі викладеного, позивач просить позов задоволити та визнати за ним, право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті батька - [PERSON] ІІ. Інші процесуальні дії у справі. 3. Ухвалою суду від 23 січня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено підготовче засідання на 13 лютого 2023 року. 4. Ухвалою суду від 13 лютого 2023 року закрито підготовче провадження у даній цивільній справі справу та призначено справу до судового розгляду по суті на 07 березня 2023 року. 5. В судове засідання сторони не з`явилися, однак в матеріалах наявні заяви про слухання справи у їх відсутність, із повним підтриманням та визнанням позовних вимог. 6. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 7. Згідно повторного свідоцтва про смерть cерії [NUMBER] від 04.08.2015 р., що видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шумського районного управління юстиції у Тернопільській області, стверджується, що [INFO] померла - [PERSON] . 8. Померлій [PERSON] належало майно, яке складається: - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться у [ADDRESS] згідно Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 13 листопада 2002 року, виданого на підставі рішення виконкому міської ради № 188 від 07 листопада 2002 року, зареєстроване Шумському БТІ та записано в реєстрову книгу за № 971. 9. Із повідомлення про результати огляду нерухомого майна № 334/22 від 16.11.2022 р. виданого ФОП [PERSON] , вбачається, що станом на 16.11.2022 р. житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований у [ADDRESS] , змін в плануванні та складі об`єкта не виявлено. 10. Згідно повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 08 лютого 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шумського райуправління юстиції у Тернопільській області вказується, що [PERSON] народився [INFO] , та в графі батьки вказано - [PERSON] та [PERSON] , а/з № 26. 11. Відповідно до довідки № 13.01-10/259 від 09.12.2022 р. виданої Шумською міською радою Тернопільської області вказується, що [PERSON] , яка померла [INFO] , була зареєстрована за адресою у [ADDRESS] , разом з нею на момент смерті зареєстровані: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 12. Відповідно до свідоцтва про смерть cерії [NUMBER] від 07.07.2020 р., що видане Шумським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) вбачається, що [INFO] помер - [PERSON] . 13. Відповідно до повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 19 січня 2023 року Шумським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вказується, що [PERSON] народився [INFO] , та в графі батьки вказано - [PERSON] та [PERSON] , а/з № 64. 14. Згідно довідки № 13.01-10/260 від 09.12.2022 р. виданої Шумською міською радою Тернопільської області вказується, що [PERSON] , який помер [INFO] , був зареєстрований за адресою у [ADDRESS] , разом з ним на момент смерті зареєстровані: [PERSON] , [INFO] . 15. Постановою приватного нотаріуса Кременецького районного нотаріального округу Тернопільської області Зелінським П.І. від 17 січня 2023 року № 55 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та зазначено, спадщину після смерті померлої позивач не прийняв, оскільки не підтвердив постійне місце проживання з померлим на день смерті та у встановлений законом строк не подав заяви про прийняття спадщини. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена. ІV. Оцінка Суду. 16. Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 17. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 18. За змістом частини другої статті 16 ЦК, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. 19. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). 20. До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). 21. Права та обов`язки, які не входять до складу спадщини, передбачені положеннями статті 1219 ЦК України. Отже, об`єктами спадщини за ЦК України є права та обов`язки, які належали особі на час смерті, крім тих, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця. 22. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 23. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. 24. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 25. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. 26. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 27. Із змісту ст. 1272 ЦК України слідує, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. 28. Як вбачається з роз`яснень викладених в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування», якщо постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкодавець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. 29. Крім того, згідно до положень ст. 315 ЦПК України юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, встановлюють у судовому порядку, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. 30. Спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину, як зазначено у ч. 1 ст. 1297 ЦК України. 31. Вчинення нотаріусом нотаріальних дій регламентуються законом України «Про нотаріат» та інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. 32. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. 33. Пунктом 3 глави 13 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 передбачено, що нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. 34. Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться у листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. 35. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). 36. Відповідно до частини третьої і четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. 37. Застосовуючи принцип диспозитивності, що закріплений у статті 13 ЦПК України 2004 року, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже, саме позивач, як особа, що на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову. 38. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи ( частина перша статті 76 ЦПК України). 39. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 40. Вимогами частини другої статті 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні в них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. 41. Оскільки, під час судового розгляду судом встановлено, що спору між позивачем та відповідачем не має, в силу обставин, про які йдеться в ст. 392 ЦК України, а саме, що право власності позивача на успадковане майно оспорюється, не визнається іншою особою, або що він втратив документ, який засвідчує його право власності, суд приходить до переконання, що в даному випадку відсутній спір про право на спадкування. 42. Крім того, як вбачається із постанови приватного нотаріуса Кременецького районного нотаріального округу Тернопільської області Зелінським П.І. від 17 січня 2023 року № 55 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та зазначено, спадщину після смерті померлої позивач не прийняв, оскільки не підтвердив постійне місце проживання з померлим на день смерті та у встановлений законом строк не подав заяви про прийняття спадщини. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена. Суд розцінює дану постанову критично, оскільки в матеріалах справи наявна довідка, яка підтверджує факт проживання спадкодавця із спадкоємцем, тобто приватному нотаріусу не був представлений весь пакет документів наявний у матеріалах справи. 43. Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що в задоволенні позову позивача слід відмовити в повному обсязі. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 44. Позивач звільнений від сплати судового збору згідно п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», що підтверджує посвідчення учасника бойових дій серії [NUMBER] . Суд, вважає, за необхідне судові витрати у справі компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З цих підстав,

Outcome: dismissed