Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

Адвокат Слєпченко С.А., діючи на підставі ордера про надання правничої допомоги серії СВ № 1040757 від 07.12.2022 в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з указаним позовом до відповідачки, в якому просив визнати [PERSON] , [INFO] , батьком дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Крім того, представник позивача просив зобов`язати органи ДРАЦС внести зміни до актових записів про народження вказаних дітей, зазначивши батьком кожної дитини [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що сторони перебували між собою у стосунках з 2008 року, згодом почали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За час перебування у стосунках та у фактичних шлюбних відносинах у сторін народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 27 вересня 2019 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Городнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис №52. За час перебування у зареєстрованому шлюбі у сторін народилася ще одна дитина [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з тим, що на час народження дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] позивач та відповідачка не перебували в зареєстрованому шлюбі, відомості про батька дітей записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України за вказівкою матері. Позивач стверджує, що він є біологічним батьком дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , та бажає щоб останні носили його прізвище та по батькові. У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити позов. Пояснив, що познайомився з відповідачкою у 2008 році, коли остання була неповнолітньою та проживала з батьками у с.Пекурівка Городнянського району Чернігівської області. На той час він працював та проживав у м.Вінниця, приїздив до батьків у Городнянський район на вихідні. Після знайомства з відповідачкою у них зав`язалися інтимні відносини, від яких відповідачка завагітніла. Вони вирішили створити сім`ю, відповідачка переїхала проживати до нього у Вінницю , де народила першу дитину, а невдовзі після цього знову завагітніла та народила ще одну дитину. Оскільки відповідачка була неповнолітньою, та вони були не одружені, під час реєстрації дітей у Калинівському районі Вінницької області їм порадили записати відомості про батька дітей зі слів матері. Після народження другої дитини вони з відповідачкою переїхали до Городнянського району, де спочатку проживали у батьків відповідачки, а згодом переїхали до Городні та продовжували проживати без реєстрації шлюбу. В Городні від фактичних шлюбних відносин у них з відповідачкою народилася ще одна дитина, при реєстрації якої відомості про батька були знов записані зі слів відповідачки - такі саме, як і в старших дітей. Протягом часу спільного проживання він неодноразово пропонував позивачці укласти шлюб, однак вона вагалася. Врешті відповідачка погодилася одружитися. Четверта дитина у них з відповідачкою народилася в шлюбі. Позивач наполягав та тому, що усі діти відповідачки походять саме від нього, схожі на них обох. Він завжди визнавав своє батьківство відносно всіх дітей відповідачки. Наразі він бажає, щоб це було установлено офіційно та підтверджено документально. Відповідачка в судовому засіданні заявлені позивачем вимоги визнала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Повністю підтвердила фактичні обставини, повідомлені суду позивачем у поясненнях по суті заявлених вимог. Пояснила, що, завагітнівши від позивача у 2008 році, лякаючись гніву батьків, вона збігла з дому та почала проживати з позивачем у Вінниці, а потім у Калинівському районі Вінницької області. Перед народженням її старшої дочки [PERSON] батьки дізналися про її вагітність, після чого не заперечували проти її відносин з позивачем. Оскільки на момент народження дочки [PERSON] вона була неповнолітньою, за порадою працівників, які проводили реєстрацію народження дитини, позивача не стали записувати батьком дитини. Відомості про батька були записані з її слів, при цьому ім`я батька було записано вірно - [PERSON] , а по батькові вигадане - [PERSON] . Прізвище дитини було записано за її дівочим прізвищем - [PERSON] . Невдовзі після народження першої дитини вона знову завагітніла та у 2010 році народила дочку [PERSON] , при реєстрації народження якої вона вирішила записати такі саме відомості про батька дитини, як і в дочки [PERSON] . Сина [PERSON] вона народила у 2013 році, коли вони з позивачем та їхніми дітьми вже проживали в Городнянському районі. При реєстрації народження сина [PERSON] відомості про батька були записані з її слів, такі саме, як і в старших дітей. Позивач декілька разів пропонував їй одружитися, однак вона не погоджувалася, оскільки вона була молода та нерозумна, її влаштовували їхні відносини. Подорослівши, вона погодилась на реєстрацію шлюбу з позивачем, та вони одружилися у 2019 році. Четверта дитина у них з позивачем народилася у шлюбі. Відповідачка стверджувала, що саме позивач є біологічним батьком її дітей, відносин з іншими чоловіками вона не мала. Також відповідачка звернула увагу суду на те, що адвокатом при складанні позовної заяви були допущені помилки у даті реєстрації народження дочки [PERSON] та в написанні імені дочки [PERSON] , позивачка вказала, що вірні анкетні дані дітей містяться у їхніх свідоцтвах про народження, долучених до справи. Представник Городнянського відділу ДРАЦС у Чернігівському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи третя особа повідомлена належним чином. Начальник відділу подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, звернула увагу суду на помилки, які містяться у позовній заяві у зазначенні анкетних даних дітей відповідачки у даті реєстрації народження дочки [PERSON] та в написанні імені дочки [PERSON] . (а.с.32) Згідно з положеннями ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У силу ч.4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши в судовому засіданні сторони, з`ясувавши позицію відповідачки та третьої особи по суті заявлених позовних вимог, допитавши свідків, дослідивши в судовому засіданні всі наявні матеріали справи та надані докази, дійшов висновку про те, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а заявлені вимоги є обґрунтованими, виходячи з наступного. Дослідженням витягу з Державного реєстру актів цивільного стану №00000177987 від 18.02.2009 установлено, що [PERSON] народилася [INFO] у м.Калинівка Калинівського району Вінницької області, її батьками зазначені [PERSON] , [PERSON] . Відомості про батька дитини записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. (а.с.9) Дослідженням витягу з Державного реєстру актів цивільного стану №00019411344 від 18.01.2018 установлено, що [PERSON] народилася [INFO] в с.Котюжинці Калинівського району Вінницької області, її батьками зазначені [PERSON] , [PERSON] . Відомості про батька дитини записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. (а.с.10) Дослідженням витягу з Державного реєстру актів цивільного стану №00019411422 від 18.01.2018 установлено, що [PERSON] народився [INFO] в с.Пекурівка Городнянського району Чернігівської області, його батьками зазначені [PERSON] , [PERSON] . Відомості про батька дитини записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. (а.с.11) З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] убачається, що [PERSON] 27 вересня 2019 року уклав шлюб з [PERSON] . Спільне прізвище подружжя після укладення шлюбу: [PERSON] . (а.с.7) Згідно з довідкою відділу ЦНАП Городнянської міської ради Чернігівської області №1159/1 від 30.11.2022 в будинку [ADDRESS] не зареєстровані, але фактично проживають: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . (а.с.13) Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка доводиться відповідачці рідною сестрою, показала, що з 15-річного віку її сестра - відповідачка - проживає разом з позивачем. Вони мають четверо дітей, троє з яких народилися до реєстрації ними шлюбу. Відповідачка ніколи не виказувала сумнівів щодо батьківства позивача відносно її дітей. Позивач також завжди визнавав своє батьківство відносно всіх чотирьох дітей, ніколи не заперечував свого батьківства, займався вихованням дітей, утримував їх та піклувався про них. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що знайомий зі сторонами у справі з моменту їхнього переїзду до Городнянщини , де вони весь час проживали однією сім`єю з їхніми дітьми. Зараз сторони мають четверо дітей. Позивач визнавав своє батьківство відносно всіх чотирьох дітей та займався їхнім вихованням. Відповідно до ч.1 ст.135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно з ч.1 ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 142 СК України передбачено, що діти мають рівні права щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. До обов`язків батька відносно дитини, зокрема, але не виключно, належать: виховання дитини, піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя (ст.150 СК України), забезпечення утримання дитини до досягнення нею повноліття (ч.2 ст.51 Конституції України, ст.180 СК України). Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану (ст.121 СК України). Згідно зі ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Пунктами 4, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч.3 ст.128 СК України приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема, дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч.1 ст.135 СК України). Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до пункту 9 наведеної постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved