Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

До Олевського районного суду Житомирської області з Ірпінського міського суду Київської області за підсудністю надійшли матеріали позовної заяви ТОВ «ВЕЛЛФІН» до [PERSON] , в якому позивач просить суд стягнути з відповідачки на свою користь борг за договором позики в сумі 68564,40\~грн., та витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн. Позивач обґрунтував позов тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» (надалі - позивач) є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності (розпорядженням Нацкомфінпослуг №2606 від 27.10.2015 року зареєстровано в реєстрі фінансових установ за №16103225). Між позивачем та [PERSON] (надалі відповідач/Позичальник) 23.03.2016 укладено договір позики №24761 в електронній формі (надалі - договір позики). За умовами п.1.1 укладеного між позивачем та відповідачем договору позики, позикодавець надає позичальникові грошові кошти в сумі 1600,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Пунктом 1.3 договору позики встановлено, що позика надається строком на 30 днів. Відповідно до п.1.4 дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладення договору позики між позичальником і позикодавцем. Позивачем в порядку, встановленому п.1.4 договору позики на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики в розмірі 1600,00 грн., що підтверджується повідомленням від ТОВ «Платежі онлайн», яке надає ТОВ «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів згідно договору доручення №ФБ211/11 від 18.11.2015 року. Позивачем належним чином виконані умови договору позики, в той час як відповідачем отримані грошові кошти в передбачені строки не повернуті, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість за договором позики зі сплати основного боргу, процентів та прострочених процентів станом на 15.04.2019 року, яка становить 68564,40\~грн., з яких: 1600,00 грн. - основний борг; 32238,40 грн. - заборгованість по відсоткам; 34816,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Позивач в позові зазначає, що відповідачка прийняті на себе зобов`язання за договором позики належним чином не виконала, тому у зв`язку з вищенаведеним позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у прохальній частині позовної заяви представник позивача просив проводити розгляд справи без виклику сторін, також не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідачка у судове засідання на розгляд справи не з`явилася та не повідомила про причини неявки, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи. Відзив на позов не надходив.\~ Відповідно до ст.ст.13,\~43 ЦПК України\~особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки. Відповідно до ч. 3\~ст. 131 ЦПК України\~учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до п.1 ч.3\~ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ст. ст.\~223,\~280 ЦПК України\~суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність сторін з дотриманням вимог, встановлених законом, враховуючи відсутність заперечень представника позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні докази у справі, з`ясувавши обставини, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних мотивів. Згідно\~ст.626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до\~статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні, або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ст.ст.1046,\~1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Із прийняттям\~Закону України «Про електронну комерцію», який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У\~ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у\~ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - пункт 2\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення\~Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 6 частини 1\~ст.3 Закону України «Про електронну комерцію». Встановлені під час розгляду фактичні обставини у справі свідчать про те, що Правила надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «ВЕЛЛФІН» перебувають в загальному доступі, розміщенні на офіційному сайті фінансової установи та в розумінні\~ст.633 ЦК України\~є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку і умов кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Згідно з нормою\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені ст.ст.1050,\~625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору. Частиною 1\~ст.1048 ЦК України\~передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст.ст.525,\~526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За положеннями статей\~1046,\~1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1048\~та ч.1 ст.1049 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048\~ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку, на який надається позика. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, від 06 лютого 2019 року у справі №175/4753/15ц. Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» (надалі - позивач) є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності (розпорядженням Нацкомфінпослуг №2606 від 27.10.2015 року зареєстровано в реєстрі фінансових установ за №16103225). Із матеріалів справи вбачається, що 23.03.2016 року між позивачем та [PERSON] укладено договір позики №24761 в електронній формі. За умовами п.1.1 укладеного між позивачем та відповідачем договору позики, позикодавець надає позичальникові грошові кошти в сумі 1600,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою (а.с.33). Згідно п.1.2 договору строк дії договору 30 днів, але у будь-якому разі цей договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. Відповідно до п.1.4 дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладення договору позики між позичальником і позикодавцем. Позивачем в порядку встановленому п.1.4 договору позики на картковий рахунок відповідача перерахована сума позики в розмірі 1600,00 грн., що підтверджується повідомленням від 03.04.2019 ТОВ «Платежі Онлайн» (а.с.43), яке надає ТОВ «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів згідно договору доручення №ФБ211/11 від 18.11.2015 року (а.с.44-48). Обставини щодо укладання договору позики та отримання коштів від ТОВ «ВЕЛЛФІН» в сумі 1600,00 грн. відповідачкою не заперечуються. Пунктом 1.5 договору позики передбачено (а.с.33), що строк та проценти за користування позикою обчислюються за фактичну кількість календарних днів користування позикою на наступних умовах: - 1,8% від суми позики, але не менше ніж 40 грн. за перший день користування позикою; - 1,8 % від суми позики щоденно, починаючи з другого дня в межах строку визначеного в п.1.2 договору; - 3,8 % від суми позики від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк, зазначений в п.1.2 цього договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором. При цьому нарахування процентів проводиться в момент внесення позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів. Згідно п.1.6 договору встановлено, що у разі повернення суми позики та сплаті процентів за користування позикою протягом 3 днів після закінчення строку, визначеного п.1.2 цього договору позики, нарахування процентів у розмірі 3,8 проценти від суми позики, що не була повернута своєчасно, не проводиться, в іншому випадку проценти нараховуються відповідно до умов п.1.5 цього договору. У пункті 3.1 договору сторони досягли згоди, що повернення позики та сплата процентів за користування позикою здійснюватиметься у відповідності до графіку розрахунків (а.с.35). Відповідно до визначеного сторонами Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною договору позики №24761 від 23.03.2016, повернення позики здійснюється позичальником до 22.04.2016 в сумі 2475,2 грн., з яких: 1600,00 грн. - основна сума по договору позики та 875,20 грн. - сума процентів за користування позикою (а.с.40-41). Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики станом на 08.01.2020 року, яка згідно розрахунку позивача, становить становить\~68564,40\~грн., з яких: 1600,00 грн. - основний борг; 32238,40 грн. - заборгованість по відсоткам; 34816,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с.42). Суд не приймає до уваги нараховану позивачем суму відсотків за договором позики з огляду на наступне. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не повернув отримані в позику кошти в сумі 1600,00 грн. Також встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного сторонами договору позики №24761 від 23.03.2016, ТОВ «Веллфін», як фінансова установа, надало позичальнику суму позики, а остання зобов`язалася повернути надану позику у повному обсязі 22.04.2016. Таким чином, позикодавець ТОВ «Веллфін» відповідно до\~статті 1048 ЦК України\~має право на стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 22.04.2016 у розмірі 875,20 грн. Після закінчення строку дії договору у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти за користування позикою. За правилами\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по основних та додаткових відсотках за користування позикою станом на 15.04.2019, а саме 32238,40 грн. - заборгованість по відсоткам; 34816,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, - задоволенню не підлягають. Отже, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики у розмірі 2475,20 грн., що включає заборгованість за основною сумою позики 1600,00 грн. та заборгованість за процентами за користування позикою в межах строку кредитування у розмірі 875,20 грн. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем на оплату судового збору у розмірі 69,35 грн.

Outcome: partial