Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-09 00:00:00

Позивачка, [PERSON] ,звернулася у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02.09.2000 вона з відповідачем уклали шлюб, який зареєстрований відділом ЗАГС Черкаської міської ради народних депутатів, актовий запис № 1037. За час перебування у даному шлюбі, у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Позивачка вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки у них різні характери та різні погляди на сімейне життя, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Фактично між ними припинилися шлюбні відносини і вони проживають окремо протягом тривалого часу. Як зазначено, спір щодо розподілу між ними майна, відсутній. На підставі наведеного вище, позивачка просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , який зареєстрований 02.09.2000 у відділі реєстрації актів громадянського стану Черкаського міськвиконкому, актовий запис № 1037. Крім того, просить стягнути судові витрати з відповідача на свою користь. Ухвалою суду від 23.09.2022 позовну заяву прийнято, відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін. Проти такого порядку розгляду справи сторони не заперечували. Крім того, сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Разом з тим, 01.12.2022 до суду надійшла письмова заява [PERSON] про надання часу на примирення з позивачкою, терміном 03 місяці, у зв`язку з його перебуванням у госпіталі та намірами налагодити сімейні стосунки. 02.12.2022 ухвалою суду задоволено клопотання відповідача, [PERSON] , про надання строку для примирення. Надано сторонам по справі строк для примирення - 03 місяці. Зупинено провадження у справі до 10.03.2023, у зв`язку з наданням сторонам строку для примирення. Ухвалою суду від 10.03.2023 поновлено провадження по справі та призначено її до судового розгляду. У судове засідання позивачка, [PERSON] , не з`явилася, хоча повідомлялася судом про місце, дату та час розгляду справи у встановленому законом порядку. Між тим, у матеріалах справи наявна заява позивачки від 07.09.2022 про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Крім того, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. У судове засідання відповідач, [PERSON] , не з`явився, хоча судом повідомлявся у встановленому законом порядку про місце, день і час розгляду справи, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що у контексті положень п. 3 ч. 8 ст. 128, ст. 131 ЦПК України, суд вважає, як повідомлення відповідача належним чином. Слід також зазначити, що згідно з положеннями ст. 8 ЦПК України, інформація про рух справи є відкритою, оприлюдненою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою можливо дізнатися необхідну інформацію щодо справи. Відзив на позовну заяву не подано. Крім того, не було подано заяв про відкладення (оголошення перерви) судового засідання, пр зупинення провадження по справі, в т.ч. і з інших підстав, чи про можливість розгляду справи за відсутності відповідача. Справу вирішено за правилами заочного розгляду, визначеними ст.ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача, [PERSON] , який повідомлявся судом у встановленому законом порядку про час, дату і місце розгляду справи та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову, а позивачка не заперечує проти такого порядку розгляду справи. Враховуючи думку позивачки, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, 02.09.2000 [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Черкаського міськвиконкому зроблено відповідний актовий запис № 1037 та видане свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 02.09.2000. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] (а.с. 12). Також встановлено, що за час перебування у цьому шлюбі у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відомостями свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02.10.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 1102 (а.с. 4), який мешкає разом з матір`ю. Батьком дитини записаний відповідач. До того ж, судом не встановлено наявності спору щодо батьківства та про поділ спільного майна між сторонами. Згода про місце проживання та виховання дитини між сторонами досягнута, син мешкатиме разом з матір`ю. Суд враховує позицію позивачки про можливість розірвання шлюбу, оскільки сторони разом не проживають протягом тривалого часу, не мають спільного бюджету, спільне господарство ними не ведеться, намірів зберегти сім`ю позивачка не має. Крім того, вжиті судом заходи щодо збереження сім`ї, тобто наданий термін для примирення, не призвели до бажання сторін надалі проживати однією сім`єю. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер. Наданий їм судом строк на примирення бажаних результатів не дав і сторони не примирилися. Встановлено, що між ними втрачено взаєморозуміння та почуття любові, вони мешкають окремо та не підтримують сімейних відносин протягом тривалого часу, не пов`язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною другою ст. 112 СК України, встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи зазначене вище, суд вважає за необхідне позовні вимоги про розірвання шлюбу задовольнити у повному обсязі, оскільки намірів зберегти сім`ю сторони не мають, примирення між ними неможливе. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved