Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

У січні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 03 вересня 2020 року він надав відповідачу позику в сумі 400000 гривень строком до грудня 2020 року, про що свідчить відповідна розписка останньої. Однак, відповідач свої зобов`язання щодо повернення отриманої нею позики по сьогоднішній день в повній мірі не виконала та в добровільному порядку повертати її не бажає. Просив стягнути з відповідача в примусовому порядку залишок суми позики в розмірі 248405 гривень 76 копійок, а також судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору. Відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження. За змістом ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. З метою всебічного, повного, об`єктивного, безпосереднього дослідження доказів та з`ясування всіх обставин справи, суд з власної ініціативи ухвалив розгляд справи провести з повідомленням сторін. Відповідач в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі та підтвердила, що заборгувала позивачу залишок отриманої позики в сумі 248405 гривень 76 копійок за відповідною розпискою від 03 вересня 2020 року. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 вересня 2020 року позивач [PERSON] надав відповідачу [PERSON] позику в сумі 400000 гривень, яку остання зобов`язалася повернути до грудня 2020 року, що підтверджується письмовою розпискою відповідача та останньою не заперечується. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Саме такого висновку дійшов Верховний Суд України у своїй Постанові від 18 вересня 2012 року за № 6-63цс13. 08 грудня 2022 року позивачем було направлено на адресу відповідача письмову вимогу про повернення боргу. У своєму позові [PERSON] посилається на те, що відповідачем частково було погашено заборгованість в сумі 151594 гривень 24 копійок. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, а відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У зв`язку з тим, що відповідач не повернула позивачу в повній мірі отриману нею позику в обумовлений сторонами строк, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з неї на користь позивача в примусовому порядку залишку заборгованості, яка складає 248405 гривень 76 копійок. Крім того, за змістом ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 3, 11, 15, 526, 530, 599, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд

Outcome: approved