Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-08 00:00:00

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "РІАЛЬТО", звернулося до Костопільського районного суду Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] \~ про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив суд стягнути заборгованість у розмірі 9060 грн., судовий збір та витрати на правову допомогу в розмірі 9000 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 11 грудня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та [PERSON] \~ було укладено кредитний договір №201211-26855-5, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 6000 грн. строком на 30 днів, шляхом переказу на його платіжну картку емітовану АТ «КБ «Приватбанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,7 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». 14 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» укладено Договір відступлення права вимоги №14/06/2021-Р/М-2, відповідно до умов якого право вимоги за Договором №201211-26855-5 від 11.12.2020 року перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО». У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, виникла заборгованість станом на 24 листопада 2022 року у розмірі 9060 грн., що складається із: 6000 грн. заборгованості за кредитом; 3060 грн заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п.1.2. Кредитного договору за ставкою 1,7 % за кожен день користування кредитом за період з 11.12.2020 року по 10.01.2021 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, останній звернувся до суду з заявою про розгляд справи за їх відсутності, а також надав відзив на позовну заяву, згідно якого в задоволенні позову просить відмовити, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження відступлення права вимоги від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "РІАЛЬТО". Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 11 грудня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та\~ [PERSON] \~ укладено кредитний договір №201211-26855-5, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 6000 грн строком на 30 днів, шляхом переказу на його платіжну картку емітовану АТ «КБ «Приватбанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,7 % від суми кредиту за кожен день користування.(а.с.10-11) Сума кредиту, строк кредитування та відсоткова ставка за користування кредитним коштами передбачені пунктами 1.1., 1.3. Договору №201211-26855-5 від 11 грудня 2020 року. Згідно п.1.1. вказаного договору Товариство надає Позичальникові кошти в розмірі 6000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом не пізніше строку, визначеного в пункті 1.3 цього договору. Кредит надається не на споживчі цілі. Пунктом 1.3 вказаного договору передбачено, що строк надання Кредиту та строк дії Договору становить 30 днів, але в будь-якому випадку строк користування грошовими коштами, наданими у Кредит не може становити менше трьох календарних днів. Строк надання Кредиту може бути продовжений в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п.п.2.4.1. Договору №201211-26855-5 від 11 грудня 2020 року, позичальник зобов`язується у встановлений строк повернути кредит та сплатити проценти за його користування. Із наданої Акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк» виписки по рахунку [PERSON] вбачається, що 11 грудня 2020 року на картковий рахунок останнього № [NUMBER] було зараховано 6000 грн.(а.с.57-58) Встановлено, що 14 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» укладено Договір відступлення права вимоги №14/06/2021-Р/М-2, відповідно до умов якого право вимоги за Договором №201211-26855-5 від 11 грудня 2020 року перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО», що також підтверджується Витягом з Акту приймання-передачі №1 від 14 червня 2021 року до Договору відступлення права вимоги №14/06/2021-Р/М-2.(а.с.14,33). Представник відповідача адвокат Євгеюк О.Є. заперечуючи позовні вимоги посилається на те, що позивач не надав суду достатніх та необхідних доказів, які б підтверджували перехід до нового кредитора ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» прав вимоги за кредитним договором №201211-26855-5 від 11.12.2020 на суму 9060 грн. Однак, судом встановлено, що ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» є правонаступником всіх прав та обов`язків ТзОВ «ФК «Фінанс Іновація» по кредитному договору №201211-26855-5 від 11.12.2020, який укладено між ТзОВ «ФК «Фінанс Іновація» та [PERSON] про що свідчить договір відступлення права вимоги №14/06/2021-Р/М-2 від 14.06.2021, який наявний в матеріалах справи (а.с.33-34), витяг з акту приймання-передачі прав №1 від 14.06.2021 до договору відступлення права вимоги №14/06/2021-Р/М-2, так як повний перелік містить персональні дані інших позичальників (а.с.14 зворотній бік), платіжне доручення про оплату за договором відступлення права вимоги №14/06/2021-Р/М-2 від 14.06.2021 (а.с.35). Договір про відступлення права вимоги ніким не оспорюється. З розрахунку заборгованості по договору вбачається, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором №201211-26855-5 від 11 грудня 2020 року станом на 24 листопада 2022 року становить 9060 грн., з яких: 6000 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 3060 грн. прострочена заборгованість по несплаченим процентам. Вказаний розрахунок відповідачем не спростований, а також і не надано доказів погашення заборгованості. Крім того, відповідач не заперечує факт укладення кредитного договору з\~ Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація»\~ та отримання кредиту у розмірі 6000 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Передбачено ст. 628 ЦК України, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. На підставі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Так судом встановлено, що уклавши 11 грудня 2020 року кредитний договір №201211-26855-5, відповідач взяв на себе зобов`язання повернути кредит у визначений договором строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. При цьому, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав не повернув у визначений строк отримані кошти, у зв`язку з чим у позивача виникло право вимоги суми неповернутого кредиту та сплати відсотків за його користування. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку, як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Представник відповідача адвокат Євгеюк О.Є. заперечуючи позовні вимоги посилається на рішення Костопільського районного суду Рівненської області №564/2576/21 від 08.07.2022, однак предметом розгляду у зазначеній справі був виконавчий напис нотаріуса, а не стягнення заборгованості за кредитним договором. Вказаним рішення скасовано виконавчий напис нотаріуса, оскільки він був вчинений з порушенням порядку, а зазначений кредитний договір залишився чинним. Крім того,\~ зазначене рішення не містить відомостей про визнання нечинним договору відступлення права вимоги. Відтак, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів суд дійшов висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «РІАЛЬТО» є обґрунтованим та підлягає до задоволення. Щодо вимог про стягнення витрат на правову допомогу, то суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частинами 2, 3 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:\~ 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);\~ 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);\~ 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;\~ 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За вимогами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу разом з позовною заявою представником були надані наступні копії документів: договору № 02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02 червня 2022 року (38-39), довіреності від 09 листопада 2021 року, акту приймання-передачі наданих послуг № 1 від 15 липня 2022 року до договору №02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02 червня 2022 року.(а.с.36-37) Як зазначено в детальному описі робіт адвоката Руденка К.В. у вартість послуг увійшли послуги: зі складання позовної заяви про стягнення заборгованості та клопотання про витребування доказів. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/WestAllianceLimited» проти України»). Суд звертає увагу, що позовна заява подана про стягнення заборгованості за кредитним договором де ціна позову зазначена в розмірі 9060 грн., було призначено три судових засідання та проведено розгляд справи за відсутності сторін, тому визначені представником позивача витрати на правничу допомогу в сумі 9 000 грн є неспівмірними зі складністю справи та фактично вчиненими послугами адвоката. Виходячи з принципу розумності, суд приходить до висновку про доцільність стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 2481 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved