Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

Представник позивача адвокат Качмар О.В., що діє в інтересах [PERSON] , звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що 31.01.1998 між [PERSON] та [PERSON] виконкомом Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний запис №3 у книзі реєстрації актів про укладення шлюбу. У шлюбі у подружжя народилось двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказала, що подальше подружнє життя не склалось, у зв`язку із чим, 31.08.2022 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області було винесено рішення у цивільній справі №308/14420/21, згідно якого суд ухвалив задовольнити позовну заяву [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого 31.01.1998 року між [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] , виконкомом Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, за актовим записом №3. Вказала, що на даний час, неповнолітній син [PERSON] у віці 14 років за власним бажанням проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS] та перебуває на її утриманні. Між сторонами не досягнуто згоди щодо розміру аліментів, які він має сплачувати на утримання дитини. Ухвалою суду від 17.01.2023 відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про час та місце судового засідання були належним чином повідомлені. Представником позивача через канцелярію суду було подано заяву про розгляд справи їх без участі за наявними матеріалами справи. В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений. Представником відповідача через канцелярію суду було подано заяву про розгляд справи їх без участі. Позовні вимоги підтримали, просили такі задовольнити. На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає можливим провести розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, 31.01.1998 між [PERSON] та [PERSON] виконкомом Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний запис №3 у книзі реєстрації актів про укладення шлюбу. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі № 308/14420/21 від 31.08.2022 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено та шлюб, зареєстрований 31.01.1998 року між [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] , виконкомом Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, за актовим записом №3 - розірвано. За час фактичних шлюбних відносин в них народились двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Виконкомом Тарновецької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 11.06.2015 та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Тарновецької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 21.11.2016. У шлюбі у подружжя народилось двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого міським відділом актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області від 17.12.2007. Згідно з ч. 1 ст. 121 Сімейного кодексу України (далі - СК України), права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Чинним законодавством забезпечено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, шляхом визначення порядку стягнення аліментів з того з батьків, з яким дитина не проживає. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України). Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При призначенні аліментів, відповідно до ст. 182 СК України та роз`яснень, що містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становища дитини; стан здоров`я та матеріальне становища платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з вимогами ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. З огляду на те, що відповідач є батьком дитини, що він є особою працездатного віку, а також враховуючи вік дитини, те, що дитина фактично проживає з матір`ю, перебуває на його утриманні, та беручи до уваги щоденну потребу у забезпеченні дитини необхідним харчуванням і предметами вжитку, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у в розмірі 992,40 грн. На підставі ст. ст. 141, 150, 180-182, 184, 191 Сімейно кодексу України,

Outcome: approved