Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

І. СУТЬ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ 1.1. [PERSON] звернулась до Черняхівського районного суду Житомирської області із вищевказаним позовом, в якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 1.2. В обгрунтування позову позивач вказує, що після смерті її доньки [PERSON] , яка є матір`ю неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , діти залишились проживати разом із позивачем. Батько дітей - [PERSON] , перебуваючи у шлюбі із [PERSON] , проживав окремо від сім`ї, не надавав матеріальної допомоги, в зв`язку із чим з нього стягнуто аліменти за рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 04.04.2011 на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей. Після смерті доньки, відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дітей, не цікавиться їх життям, навчанням, не турбується про їх здоров`я, фізичний та духовний розвиток, не забезпечує матеріально. ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН 2.1. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.12.2022 справа №293/2218/22 передана на розгляд судді Збаражського О.М. (а.с.30). 2.2. 27.12.2022 на виконання вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України, судом направлено запит до виконавчого органу Черняхівської селищної ради про надання відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача [PERSON] (а.с.31). 2.3. 03.01.2023 до суду надійшов лист Черняхівської селищної ради, згідно якого місце проживання відповідача зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с.32). 2.4. 04.01.2023 ухвалою суду відкрито провадження у справі №293/2218/22, справу вирішено розглядати у загальному позовному провадженні, призначено підготовче засідання на 30.01.2023, залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - службу у справах дітей Черняхівської селищної ради, як орган опіки та піклування. Постановлено витребувати з Житомирського ВДВС у Житомирському районі Житомирської області відомості про виконавче провадження №45014727 за заявою [PERSON] , довідку про заборгованість по аліментах [PERSON] та з Черняхівського районного суду Житомирської області - копію рішення від 04.04.2011 у цивільній справі №2/0624/225/2011 (а.с.35-37). 2.5. 27.01.2023 до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов (а.с.43-58). 2.6. 30.01.2023 до суду від органу опіки та піклування Черняхівської селищної ради надійшов висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с.60-62). 2.7. Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України від 30.01.2023 суд постановив відкласти підготовче засідання на 13.02.2023 (а.с.63-65). 2.8. 03.02.2023 на виконання вимог ухвали суду від 04.01.2023, Житомирський відділ державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області надав розрахунок заборгованості по сплаті аліментів (а.с.69-76). 2.9. 13.02.2023 ухвалою суду підготовче провадження закрито. Судовий розгляд справи по суті призначено на 28.02.2023 (а.с.82-84). 2.10. 28.02.2023 позивач у судовому засіданні позов підтримала, просила позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його неповнолітніх дітей. 2.11. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову. 2.12. Представник органу опіки та піклування щодо рішення суду покладався на розсуд суду. 2.13. У судовому засіданні від 28.02.2023 відповідно до ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення. 2.14. Відповідно до ст. 259 Цивільного процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих до суду. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ 3.1. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданих виконкомом Головинської селищної ради Черняхівського району Житомирської області, батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , значаться [PERSON] та [PERSON] (а.с.14,17). 3.2. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.07.2022, [PERSON] померла [INFO] в смт Головине у віці 35 років (а.с.21). 3.3. Відповідно до довідки, виданої Головинським старостинським округом виконавчого комітету Черняхівської селищної ради за №180 від 08.11.2022, неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають у бабусі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.24). 3.4. Із довідки-характеристики, виданої старостою Головинського старостинського округу виконавчого комітету Черняхівської селищної ради, вбачається, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] , не працює, вдівець, проживав у шлюбі з [PERSON] , яка померла [INFO] , однак, подружжя тривалий час не проживало разом. Скарг від сусідів та жителів селища щодо [PERSON] до селищної ради не надходило (а.с. 22). 3.5. Відповідно до характеристики, виданої Головинським ліцеєм Черняхівської селищної ради, [PERSON] навчається в Головинському ліцеї, батьківські збори та позакласні заходи відвідує бабуся дитини (а.с.23). 3.6. Відповідно до даних КНП «Черняхівське територіальне медичне об`єднання» Черняхівської селищної ради, [PERSON] на обліку в наркологічному та психіатричному кабінеті не знаходиться (а.с.48,49). 3.7. Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 04.04.2011 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 250 грн. на кожну дитину, щомісяця, починаючи стягнення з 15.03.2011 та до повноліття старшої дитини (а.с.59). 3.8. З довідки-розрахунку заборгованості по аліментах наданого Житомирським відділом державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області вбачається, що [PERSON] систематично сплачував аліменти, однак станом на 30.01.2023 має заборгованість, яка становить - 13216 грн (а.с.69-76). 3.9. Як вбачається із висновку наданого органом опіки та піклування Черняхівської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав, [PERSON] не цікавиться життям дітей, не займається їх вихованням, духовним та фізичним розвитком, має заборгованість по аліментах. На засіданні комісії з питань захисту прав дітей, не заперечував проти позбавлення його батьківських прав. Відтак, орган опіки та піклування вважав за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] (а.с. 62). 3.10. Відповідач заперечуючи проти позову, подав відзив на позов, відповідно до якого зазначив, що після смерті дружини [PERSON] , діти проживають разом із їх бабусею - [PERSON] . За час перебування у шлюбі із [PERSON] вони домовились, що діти будуть проживати разом із дружиною, однак він спілкувався з дітьми, діти приходили до нього додому, розповідали про свої проблеми. По мірі своєї фінансової можливості надавав дружині матеріальну допомогу на утримання дітей, що підтверджується розписками про отримання нею коштів, та окрім того, надавав дітям кишенькові гроші на їх щоденні потреби. Сплачував аліменти до березня 2022 року. Після смерті дружини оформив пенсію, яка перераховується на картковий рахунок його старшої доньки [PERSON] , допомагав їй отримати паспорт громадянина України, подарував мобільний телефон. На даний час він являється особою з інвалідністю третьої групи, не працює, тому не має можливості надавати матеріальну допомогу дітям в розмірі який би відповідав їх потребам та забезпечував гідний рівень життя. Бажає спілкуватися з дітьми, турбуватися про них, не відмовляється матеріально забезпечувати. 3.11. В судовому засіданні була заслухана думка дітей [PERSON] та [PERSON] , які пояснили, що з батьком спілкуються рідко, бабуся не перешкоджає їх спілкуванню з батьком, бажають проживати разом із бабусею. [PERSON] повідомила, що у 2022 році батько подарував їй на день народження мобільний телефон. IV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ 4.1. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. 4.2. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. 4.3. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. 4.4. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 4.5. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. 4.6. Положеннями статті 7 Сімейного кодексу України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. 4.7. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. 4.8. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; хронічно зловживають алкоголем або наркотиками; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. V. МОТИВИ ТА ОЦІНКА СУДУ 5.1. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач вказувала, що відповідач проживаючи в шлюбі з її донькою, не надавав матеріальної допомоги, залишив сім`ю та проживав окремо, донька змушена була звернутись до суду з позовом про стягнення з нього аліментів на утримання дітей. Після смерті доньки в липні 2022 року, діти залишились проживати разом із нею, тобто бабусею. Вона забезпечила дітям належні умови проживання, утримує їх, купує їм одяг та взуття, продукти харчування. Діти ходять до школи, а вона відвідує батьківські збори. Відповідач після смерті дружини не підтримує стосунків з дітьми, не бере участі в їх вихованні, не турбується про їх здоров`я, фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги. 5.2. Органом опіки та піклування встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, однак тривалий час подружжя не проживало разом. Зі слів бабусі, батько дітей вихованням своїх дітей не займається, не спілкується з ними, має заборгованість по аліментах. 5.3. Відповідач [PERSON] заперечував проти позбавлення його батьківських прав. 5.4. Вирішуючи питання щодо позбавлення батьківських прав, суд приймає до уваги ставлення батька до дітей, бажання спілкуватися і приймати участь у їх вихованні. 5.5. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що [PERSON] не бажає спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, остаточно і свідомо самоусунувся від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Та обставина, що діти проживали разом із своєю матір`ю була передбачена домовленістю між відповідачем та дружиною за її життя. 5.6. Суд вважає, що проживання дітей разом із бабусею, яка займається їх вихованням та розвитком, утримує їх, не свідчить безумовно про те, що батько дітей не бажає приймати участь у їх утриманні і вихованні, тобто свідомо та умисно нехтує батьківськими обов`язками. Батьківські права засновані на спорідненості батьків з дитиною, тому погіршення особистих стосунків батьків та дітей може мати тимчасовий характер і не є підставою для позбавлення батьківських прав. 5.7. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). 5.8. За приписами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 5.9. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] дійсно має заборгованість по аліментах, однак він її по мірі можливостей погашає, оскільки на даний час не працює та отримує пенсію по інвалідності. Не втратив інтересу до дітей, не відмовляється виховувати та утримувати їх. 5.10. Відповідно до правової позиції Верховного суду України, яка висловлена 07.02.2019 у постанові за наслідками розгляду цивільної справи №61-27680св18, існування заборгованості за аліментами та невідвідування відповідачем навчального закладу дитини протягом одного навчального року повною мірою не може свідчити про ухилення батька від виконання своїх обов`язків. 5.11. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. 5.12. Згідно наданих відповідачем доказів, які не спростовані позивачем, відповідач по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не зловживає спиртними напоями, до кримінальної відповідальності не притягувався. 5.13. У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» зазначається «що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини». 5.14. Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. 5.15. Враховуючи те, що відповідач заперечує проти позбавлення батьківських прав, надає матеріальну допомогу дітям (оформив пенсію на картковий рахунок старшої доньки, погашає заборгованість по аліментам), намагається відновити спілкування з дітьми, що підтвердив відповідач в судовому засіданні, отже висновок органу опіки та піклування не підтверджує, що [PERSON] свідомо та остаточно знехтував своїми обов`язками відносно дітей, втратила цікавість до них, а інтереси дітей вимагають застосування такого крайнього заходу як позбавлення батька батьківських прав. При цьому позивачем не доведено, що поведінка відповідача відносно дітей є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками та наявність в його діях вини. 5.16. Статтею 19 СК України встановлено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Враховуючи вищевикладене, суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. 5.17. Згідно п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. 5.18. Позивач не довів та не надав суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення батька по відношенню до дітей батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов`язків. 5.19. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав за вказаних у позові підстав є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне у позові відмовити повністю, однак, враховуючи поведінку відповідача щодо ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітніх дітей, його слід попередити, що у разі продовження такої поведінки він може бути позбавлений батьківських прав. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ 6.1. Зважаючи, що за наслідком розгляду справи у задоволенні позову відмовлено, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed