Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача, яким просила усунути від спадкування за [PERSON] , яка померла [INFO] , відповідача [PERSON] , [INFO] . Позов мотивує тим, що [INFO] померла її мама [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на 1/5 частку в праві власності на квартиру [ADDRESS] . Вона звернулась до Четвертої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Крім неї, із заявою про прийняття спадщини звернулась також відповідач [PERSON] , яка є внучкою померлої і спадкує за правом представлення, оскільки її рідний брат та одночасно батько відповідача [PERSON] помер задовго до їх матері у 1997 році. Її мати на початку 2013 року раптово дуже тяжко захворіла. Коли позивач прийшла додому з роботи, її мама не змогла відкрити їй двері, весь час повторювала, що запуталась, а вже на другий день не вставала з ліжка і ні на що не реагувала. Вона викликала лікаря з поліклініки, своїх дітей, відповідача з її мамою та священника. Після цього випадку [PERSON] стала дуже збудженою і агресивною, не спала в ночі, ходила по квартирі, постійно щось повторювала, пробувала відкрити двері і піти з дому, вистрибнути в вікно і т.п. Одного разу посеред зими під час дуже сильного снігопаду, повернувшись додому з роботи, вона застала вщент розбите вікно на кухні, яке прийшлось заклеїти скотчем. Навіть скотч мама декілька разів намагалась зірвати, скло вона не вставляла, оскільки боялась, що [PERSON] його знов виб`є і пораниться. Мама неадекватно реагувала на все нове, що з`являлось у квартирі, виламала дошку у вхідних дверях, поламала замки та ручки на всіх внутрішніх дверях, а також крани. Ліки, які були призначені лікарями з поліклініки та які вколола швидка допомога позитивного результату не давали. За порадою сусідки вона звернулась в КЗ ЛОР «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер». На дому лікар з диспансеру оглянув її маму та виписав лікування, а також порадив сховати всі небезпечні для здоров`я предмети, скло, а на вікно в маминій кімнаті встановити решітку. На той момент вона не могла не працювати, так як допрацьовувала до пенсії і мала утримувати себе та маму, яка потребувала постійного медикаментозного лікування. Вона кожен день змушена була бігти в обідню перерву додому, щоб подивитись як мама почувається та нагодувати її. Вона могла застати різне: мама могла впасти і лежати на підлозі, оскільки не могла самостійно піднятись; могла зробити свої природні потреби посеред кімнати, оскільки відмовлялась носити памперси та зривала їх. Прати білизну приходилось по декілька разів на день. Допомогти їй в догляді за мамою могла лише донька і зять, проте зять перший час перебував в АТО, а дочка також працювала і виховувала малолітню доньку. Вона зверталась до відповідача та її мами про допомогу, тим більше, що відповідач на той час не працювала, проте, крім співчуття по телефону, реальних дій жодних не було. В мами випав зубний місток і її стало дуже важко годувати. Ситуацію погіршили напади по типу епілептичних. Вона сама не могла її підняти. Крім того, в 2015 році їй зробили операцію, після якої категорично заборонили піднімати важке. Знаючи це, ні відповідач, ні її мати не запропонували своєї допомоги, розуміючи, що її донька не зможе одночасно доглядати її і маму. Зважаючи на обставини, рівно за два тижні вона знову опинилась у лікарні, а потім через півроку знову був рецидив і її оперували. В січні 2016 року її мамі знов погіршало, вона взагалі перестала вставати. Про це вона знову повідомила всіх родичів. Тоді відповідач накінець відвідала бабусю. При цьому вона могла прийти на півгодини, випити каву і піти. В цей період вона вирішила поцікавитись у нотаріуса як переоформити частку брата, на яку в неї був заповіт і мами після її смерті, оскільки за всіма прогнозами лікарів це мало настати з дня на день. Нотаріус її повідомила, що право на спадщину матиме і її племінниця - відповідач у справі. Коли вона повідомила нотаріуса, що відповідач не здійснювала жодного догляду за бабусею, нотаріус сказала, що найпростіше буде їй з`явитись і подати заяву про відмову від спадщини. Вона вважала, що це буде природньо, оскільки [PERSON] весь цей час знала, що бабуся потребує догляду, при цьому відповідач була вільна та тривалий час стояла на обліку як безробітня. Вона прекрасно знала, як важко доглядати хворого, оскільки вони з мамою і її двома сестрами доглядали по черзі хворого дідуся, який помер приблизно за півроку до її мами, і при цьому ні разу не запропонувала своєї допомоги, хоча померла завжди спілкувалась з внучкою і допомогала їй чим могла, поки була здорова. Частиною п`ятою статті 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Виходячи зі змісту частини п`ятої статті 1224 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, наданих судам у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Так, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. На підтвердження існування сукупності цих обстави посилається на показання свідків, які повинні бути допитані судом, та медичні документи, які надані позивачем та додатково слід витребувати судом. Стороною відповідача подано відзив на позов, у якому проти позову заперечується, та зазначено, щотакий є необґрунтованим, надуманим та безпідставним, а твердження позивача такими, що не відповідають дійсним обставинам справи та не підтверджуються належними та достатніми доказами. Вказує, що не відмовлялась та не ухилялась від догляду за своєю бабусею - [PERSON] , яка проживала разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Так, з жовтня 2007 року по серпень 2014 року вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Необхідність виконання подружніх обов`язків з ведення спільного господарства (зокрема, прибираня, закупка продуктів, приготування їжі, ремонт та інше) вимагала відповідних фізичних навантажень та часових витрат. В період з 03 січня 2012 року по 30 квітня 2015 року вона працювала на ТВК «Південний» у ФОП [PERSON] на посаді продавця, про що є відповідний запис в її трудовій книжці. Її мама [PERSON] є інвалідом III групи (бронхіальна астма). Вона проживала за адресою: [ADDRESS] з її дідусем [PERSON] , 1921 р.н., інвалідом Великої Вітчизняної війни І групи, який страждав на низку хронічних захворювань (гіпертонія, хронічний холецистит, жовчокам`яня хвороба). Також з травня 2012 року після гіпертонічного кризу в дідуся стала стрімко прогресувати хвороба Альцгеймера. Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 10.04.2014 її мамі була протипоказана важка фізична праця, психоемоційне навантаження, робота з алергенами. У зв`язку з цим вона щоденно відвідувала маму та надавала необхідну допомогу, приносила продукти харчування і ліки. Вона - єдина дочка, тому ніхто не міг надати її мамі і дідусеві необхідну допомогу. Її мама з 29 грудня 1982 року по 24 грудня 2015 року працювала у ВАТ «Ощадбанк» на посаді контролера-касира і була матеріально відповідальною особою. Вона відповідала за збереження грошово-валютних цінностей, що передбачало жорсткий графік роботи, про що свідчить відповідний запис у її трудовій книжці. З серпня 2014 року вона проживає за адресою: [ADDRESS] . На той час у її дідуся знову різко погіршився стан здоров`я, почала стрімко прогресувати хвороба Альцгеймера, і він практично повністю перестав усвідомлювати події, що відбувалися навколо нього, не розумів, де знаходиться, як тримати ложку в руці, майже нікого не впізнавав, справляв природні потреби безпосередньо в одязі, але при цьому ще мав сили ходити і вдень та вночі в будь-яку хвилину міг кудись піти, тому потребував догляду цілодобово. В той час, коли вони з мамою працювали, доглядати дідуся приходили мамині сестри [PERSON] та [PERSON] . У зв`язку зі значним фізичним та емоційним навантаженням 20 травня 2015 року у її мами стався гіпертонічний криз з артеріальним тиском 250/150 мм.рт.ст., внаслідок якого вона з втратою пам`яті потрапила до КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги», де пройшла курс невідкладної терапії. Позивач зазначає у позові, що вона не могла не працювати, оскільки допрацьовувала до пенсії і повинна була утримувати себе і маму. До позову вона додала довідки зі свого місця роботи та місця роботи своєї дочки [PERSON] . При цьому вона не згадує, що педагогічне навантаження педагогічного працівника закладу дошкільної освіти для вихователя-методиста становить 36 годин, педагогічне навантаження вчителя - 18 навчальних годин протягом навчального тижня. При цьому педагогічним працівникам, в тому числі позивачу та її доньці, надається відпустка тривалістю до 56 календарних днів, а навчальний рік у дошкільному навчальному закладі починається 1 вересня і закінчується 31 травня наступного року, а оздоровчий період - з 1 червня по 31 серпня. Крім того, позивач оформила у липні 2014 року пенсію за віком і могла звільнитись з роботи або працювати на умовах неповного робочого часу і, проживаючи в одній квартирі, зі своєю матір`ю могла приділяти їй більше часу. Також вона могла оформити соціальну допомогу по догляду за особами, які є старшими 80 років, але нічого з вищепереліченого вона не зробила. Щодо різкого погіршення стану здоров`я її бабусі, що стався в 2013 році після її падіння, втрати свідомості, а також пам`яті, позивач про це повідомила її за декілька днів після цієї події. Тоді вона одразу ж приїхала до бабусі. А тепер, посилаючись на свою зайнятість, яку можна розцінювати як пряме ухилення від обов`язку догляду за матір`ю, вона звинувачує її в тому, що вона нібито ухилялась від догляду за бабусею. Стосовно стану здоров`я позивача і проведеної операції, то про це вона дізналась вже після того, як її прооперували. На її питання, чому вона їй не сказала раніше, позивач відповіла, що це б нічого не змінило, від запропонованої їй допомоги вона відмовилась. Зі слів позивача необхідність повторної операції була зумовлена неякісно проведеною операцією вперше, а про третю операцію їй взагалі нічого не відомо, хоча вона цікавилась станом її здоров`я, неодноразово телефонувала до неї. Вона також цікавилась станом здоров`я її бабусі і неодноразово відвідувала її, приносячи фрукти і солодощі, які вона любила. Її дід помер [INFO] в її присутності та присутності тітки [PERSON] . Трагедія спровокувала сильний емоційний стрес у неї, її мами та сестер. Після поховання у мами загострились хвороби (гіпертонія, астма) і за станом здоров`я вона звільнилась з роботи та ще довгий час після цього хворіла. В грудні 2015 року, щоб знайти роботу, вона зареєструвалась на біржі праці, оскільки доглядала за мамою та не мала можливості працювати. Щодо спадкових правовідносин між нею і позивачем, то остання після смерті [PERSON] зверталась до її мами з питаннями спадкування, запропонувавши оформити в нотаріуса відмову від частки її батька [PERSON] , натомість, відмову позивача від частки [PERSON] , на що вона погодилась. Проте пізніше позивач почала уникати спілкування з нею і мамою, не надала їй спадкові документи для ознайомлення, намагаючись затягнути час, щоб вона не встигла подати заяву про прийняття спадщини за бабусею, а також майже 20 років приховувала від них наявність заповіту її батька, чим змусила її надіслати заяву про прийняття спадщини у Четверту державну нотаріальну контору поштою, щоб не пропустити строк на прийняття спадщини після смерті [PERSON] , а також звернутись до суду щодо спадкових прав після смерті батька [PERSON] . Вона погоджувалась завершити судові справи мировою угодою на умовах, які запропонувала позивач після смерті бабусі, але згодом вона висунула нові вимоги до мирової угоди. Позивач запропонувала їй повністю відмовитись від спадщини після смерті батька, щоб мати можливість отримати лише частку у спадщині після смерті бабусі, інакше погрожувала розпочати судовий процес з метою усунення її від спадкування після смерті бабусі, що й зробила. Враховуючи вищевикладене, у зв`язку з тим, що позивачем не доведено факту ухилення її від надання допомоги спадкодавцеві (її бабусі) у зв`язку з її безпорадним станом, а також того, що бабуся потребувала саме її допомоги, що могло бути підставою для усунеиенні її від права на спадкування, це свідчить про відсутність підстав для усунення її від права спадкування після смерті [PERSON] , а тому просила у позові відмовити. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали із аналогічних викладеним у позовній заяві підстав. Відповідач та її представники у судовому засіданні проти позову заперечили із аналогічних викладеним у відзиві підстав. Представник третьої особи не з`явився у судове засідання, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив розглядати справу у його відсутності. З врахуванням наявних у справі доказів суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника третьої особи. Позовна заява надійшла до суду 22.03.2019. Після усунення недоліків позовної заяви ухвалою суду від 22.04.2019 відкрито провадження у справі. Після задоволення самовідводу попереднього складу суду ухвалою суду від 19.06.2019 справу прийнято до провадження цим складом суду. Стороною відповідача подано відзив на позов. Ухвалою суду від 16.12.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Всі наявні у справі докази були надані сторонами або витребувані за їх клопотанням судом. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що стверджується копіями відповідних документів із матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] , що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом її матері [PERSON] , [INFO] , що померла [INFO] . Вона вчасно 16.09.2016 звернулася до Четвертої Львівської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Крім неї, із заявою про прийняття спадщини від 16.09.2016 звернулася внучка померлої [PERSON] , яка, будучи донькою сина спадкодавця [PERSON] , який помер до часу смерті спадкодавця 17.06.1997, є спадкоємцем за законом за правом представлення. До складу спадщини входить частка у квартирі [ADDRESS] . Зазначена квартира на праві спільної сумісної власності належала позивачу та її доньці, спадкодавцю [PERSON] та її померлим членам сім`ї [PERSON] та [PERSON] . В квартирі станом на 2016 рік після смерті спадкодавця проживали позивач із донькою [PERSON] , 1986 р.н., що підтверджується довідкою ЛКП «№ 504» № 3459 від 19.09.2016. Судом встановлено, що між сторонами існує спір про право на спадкове майно. Заявляючи вимогу про усунення відповідача від спадкування за [PERSON] , позивач доводила існування сукупності трьох обставин: ухилення відповідача від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК за рішенням суду особа може бути усунена від спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 «Про судову практику у справах про спадкування» правило частини п`ятої статті 1224 ЦК ( 435-15 ) стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК (2947-14 ) не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Відповідно до п. 4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику цивільних справ про спадкування», виходячи зі змісту ч. 5 ст. 1224 ЦК, суд при вирішенні такої справи повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Оглянутою судом медичною документацією, зокрема наданою КНП ЛМР «6-та міська поліклініка м. Львова», Львівським обласним клінічним психоневрологічним диспансером, листом КНП ЛМР «6-та міська поліклініка м. Львова» від 31.12.2018, а також показанями свідків, допитаних за клопотанням сторін, підтверджується, що померла [PERSON] , починаючи з 2013 року тяжко хворіла, мала розлади свідомості, за яких не впізнавала оточуючих та не могла самостійно себе обслуговувати: вдягатись, їсти, пити, вмиватись і т.п., у зв`язку з чим потребувала постійного стороннього догляду. Разом із тим, позивачем не доведені обставини ухилення відповідача від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання та потреби спадкодавця в допомозі саме від відповідача. Встановлено, що не заперечується стороною позивача, що відповідач проживала окремо від позивача та її бабусі спадкодавця [PERSON] , які проживали в одній квартирі, та при цьому не мала ключів від вказаної квартири. Також встановлено, що підтверджується показаннями свідків, допитаних за клопотанням обох сторін, що, як мінімум декілька разів, в період, коли остання потребувала догляду, відповідач відвідувала бабусю [PERSON] в неї вдома в присутності позивача. Жодних доказів, що позивач чи близькі їй особи зверталися до відповідача з проханням допомогти у догляді, позивач суду не надала, однак підтвердила, що від відповідача дійсно надходила пропозиція завезти бабусю на її автомобілі в лікарню для додаткових медичних обстежень. Аналогічно відсутні докази, що померла [PERSON] потребувала допомоги саме від відповідача із врахуванням тієї обставини, що за спадкодавцем доглядали сама позивач, її зять та донька, а також відсутності доказів, що до відповідача з цього приводу хтось звертався. Також судом враховуються обмежені можливості відповідача у наданні такої допомоги. Зокрема, встановлено, що підтверджується відповідними письмовими доказами та показаннями свідків, допитаних за клопотанням відповідача, та не спростовується показаннями свідків допитаних за клопотанням позивача, що: позивач в період по серпень 2014 року проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; в період по 30 квітня 2015 року вона працювала на ТВК «Південний» у ФОП [PERSON] на посаді продавця; її мама [PERSON] є інвалідом III групи (бронхіальна астма) та проживала за адресою: [ADDRESS] з її дідусем [PERSON] , 1921 р.н., інвалідом Великої Вітчизняної війни І групи, який страждав на низку хронічних захворювань, в тому числі на хворобу Альцгеймера, у зв`язку з чим вона вона систематично відвідувала маму та дідуся, надавала їм необхідну допомогу; починаючи з серпня 2014 року відповідач постійно проживала за вказаною адресою, оскільки у той час у її дідуся різко погіршився стан здоров`я, внаслідок чого він потребував цілодобового стороннього догляду аж до моменту його смерті [INFO] . Таким чином, судом встановлено, що в останні роки життя спадкодавця [PERSON] обидві сторони у справі перебували у складних життєвих ситуаціях, які потребували від них значних фізичних та моральних зусиль, передусім, у забезпеченні догляду за близькими їм особами, з якими вони спільно проживали. Суд позбавлений можливості надати точну оцінку усім життєвим обставинам, яка зі сторін в більшій мірі виконувала свій моральний та правовий обов`язок із догляду за близькими особами. Однак обставини справи цього і не вимагають. Судом не встановлено, що відповідач ухилялася від надання спадкодавцеві [PERSON] допомоги при можливості її надання, а також потребу спадкодавця в допомозі саме відповідача. Не доведеність цих обставин є підставою для відмови у позові та стягнення із позивача на користь відповідача понесених нею судових витрат на правничу допомогу в розмірі 6000 грн., на підтвердження чого відповідачем долучено квитанції про оплату цих витрат, а також розрахунок витрат та акт виконаних робіт.

Outcome: approved