Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

26 жовтня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до КП «Житлосервіс 2012» про стягнення на його користь заробітної плати в сумі 62000 грн. та середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні - 16686 грн. 72 коп. та понесені судові витрати в сумі 5908 грн. 00 коп. (а.с.2-3) Обгрунтовує позовні вимоги тим, що з 01 травня 2013 року по 14 вересня 2021 року він працював у КП «Житлосервіс 2012» на посаді електрогазозварювальника 5 розряду. Після звільнення перед ним у роботодавця залишилася заборгованість із заробітної плати в сумі 62000 грн., яка на час звернення з позовом до суду є невиплаченою. В зв`язку з чим, відповідно до ст.ст.116, 117 КЗпП України просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні. Ухвалою від 29 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі. (а.с.15-16) Ухвалою від 26 січня 2022 року судом зобов`язано відповідача надати до суду наказ про звільнення позивача, довідку про заборгованість по заробітній платі на час звільнення та довідку про розмір середньоденного заробітку позивача на час звільнення з посади. (а.с.32-33) Копію вищевказаних ухвал суду разом з копією позовної заяви та додатками до неї отримано представником відповідача [PERSON] - 27 травня 2022 року. (а.с.57) 13 червня 2022 року до суду, в порядку ст.178 ЦПК України, представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому вказано, що КП «Житлосеріс 2012» не визнає вимоги [PERSON] повністю. Крім того, просить суд визначити порядок виконання рішення шляхом розстрочення у вигляді щомісячної виплати в сумі 6100 грн. до повного погашення заборгованості. (а.с.62-65) Обгрунтовує відзив тим, що на день звільнення позивача заборгованість по заробітній платі дійсно становила 62000 грн., проте потім 08 листопада 2021 року йому було виплачено 1000 грн. При вирішенні питання про стягнення середнього заробітку відповідач просить врахувати, що за час роботи [PERSON] у КП «Житлосервіс 2012» надходили скарги щодо невиконання ним робіт, за які він звітував та отримував зарплатню. Крім того, 01 жовтня 2021 року на підприємстві проведено планову перевірку з окремих питань господарської діяльності та виявлено ряд безпідставно отриманих доплат позивачем. Також, 25 серпня 2021 року було виявлено нестачу матеріальних цінностей на суму 4215 грн. 46 коп. з вини позивача, з яким був укладений договір про повну матеріальну відповідальність. За таких обставин вимога позивача щодо виплати середнього заробітку з 14 вересня 2021 року по дату ухвалення рішення суду не ґрунтується на нормах права. Просить врахувати проблемне фінансове становище підприємства, відсутність коштів на рахунках та заблоковані виконавчою службою рахунки. Щодо витрат на правничу допомогу, то вважає, що позивачем не доведено факт понесення витрат саме в розмірі 5000 грн. Ухвалою від 31 серпня 2022 року задоволено заяву представника відповідача про відвід адвоката Новак Ю.П., як представника позивача у даній справі, через наявний конфлікт інтересів. (а.с.128-130) 26 січня 2023 року позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з КП «Житлосервіс 2012» на його користь середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати по день фактичного розрахунку, тобто з 14 вересня 2021 року по 21 листопада 2022 року, який складає 147574 грн. 25 коп. та судові витрати у сумі 5908 грн. 00 коп., з яких 908 грн. - судовий збір та 5000 грн. витрат на правничу (професійну) допомогу. (а.с.237) Підставою подачі заяви про уточнення позовних вимог вказує проведення відповідачем повного розрахунку по заборгованості із заробітної плати 21 листопада 2022 року. 06 березня 2023 року сторони в судове засідання не з`явилися та подали до суду відповідні заяви про розгляд справи без їх участі. Оскільки, сторони у справі не з`явилися в судове засідання для розгляду справи по суті, фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалася, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії паспорту, трудової книжки позивача та наказу КП «Житлосервіс 2012» №37-к від 14 вересня 2021 року «Про звільнення [PERSON] », [PERSON] з 01 травня 2013 року по 14 вересня 2021 року працював в КП «Житлосервіс 2012» на посаді електрогазозварювальника 5 розряду, та був звільнений за згодою сторін, на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. (а.с.4-7, 66) Згідно розрахункового листа за вересень 2021 року вбачається, що заборгованість підприємства по заробітній платі на кінець вересня 2021 року становить 62000 грн. (а.с.8) Згідно довідки КП «Житлосервіс 2012» №63 від 26 травня 2022 року, заборгованість по заробітній платі [PERSON] станом на 27 травня 2022 року становить 61000 грн. Середньоденна заробітна плата становить 483 грн. 85 коп. (а.с.67) З наданих суду помісячних розрахункових листів за 2021 рік вбачається, що заборгованість по заробітній платі виникла поступово, через невиплату в повній мірі заробітної плати за кожен відпрацьований місяць працівникові [PERSON] і на час звільнення з роботи така заборгованість становила 62000 грн. (а.с.82-86) Згідно довідки відповідача та відомостей розподілу витрат, вбачається, що КП «Житлосервіс 2012» вживало заходів щодо часткового погашення заборгованості перед колишнім працівником [PERSON] і станом на 01 серпня 2022 року заборгованість становила 37733 грн. 29 коп. (а.с.102-108) Згідно довідки КП «Житлосервіс 2012» №163 від 29 листопада 2022 року вбачається, що заборгованість перед працівником [PERSON] станом на 22 листопада 2022 року становить 0,00 гривен. Підставою тому є щомісячна часткова виплата наявної заборгованості по заробітній платі при звільненні. (а.с.153-158) Згідно довідки КП «Житлосервіс 2012» №135 від 01 грудня 2022 року вбачається, що сума нарахованої пені за період невиконання зобов`язань з 14 вересня 2021 року по 21 листопада 2022 року становить 15974 грн. 04 коп. (а.с.163, 164-213) Щодо наданих до суду представником відповідача: - службової записки від 26 серпня 2021 року про виявлену нестачу матеріальних цінностей; - Акту виявлення нестачі матеріалів від 25 серпня 2021 року; - Довідки від 11 листопада 2021 року про результати планової перевірки в КП «Житлосервіс 2012» за період з 01 січня 2019 року по 30 вересня 2021 року щодо виявлення фактів безпідставно нарахованої та виплаченої заробітної плати працівникам підприємства; суд вважає вказані докази неналежними, оскільки вони не відносяться до предмету спору і не містять інформацію щодо предмета доказування. Наявність чи відсутність фактів безпідставно отриманих коштів працівником [PERSON] не впливає та не вирішує існуючий спір між сторонами. Крім того, як вбачається з наказу про звільнення [PERSON] при звільненні з нього утримано виявлену нестачу матеріальних цінностей, в ході інвентаризації, в сумі 6350 грн. 46 коп. Крім того, відповідач не звертався до суду із зустрічним позовом до [PERSON] та не ставив вимогу про повернення безпідставно отриманих коштів позивачем. (а.с.66, 71, 72, 74, 75-79, 80-81) Надані до відзиву представником відповідача докази, а саме: -заяву [PERSON] від 13 вересня 2021 року; -договір про повну матеріальну відповідальність від 12 грудня 2014 року; суд вважає неналежними доказами, оскільки заява [PERSON] виходить за межі позовних вимог, а договір від 12 грудня 2014 року не містить підпис працівника, в особі [PERSON] (а.с.68, 69-70) Таким чином, судом встановлено, що на час звільнення з роботи, відповідач мав заборгованість перед позивачем за невиплачену своєчасно заробітну плату в розмірі 62000 грн. 00 коп., яку позивач отримував частинами в період з 08 листопада 2021 року по 21 листопада 2022 року, дня повного погашення вказаної заборгованості. Стосовно позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд приходить до слідуючих висновків. Згідно ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно ст.117 КЗпП України, із змінами, які діють з 19 липня 2022 року, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті. Враховуючи те, що закон зворотної дії в часі не має, аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що передбачений ч.1 ст.117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.20 постанови від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні підлягає стягненню на користь працівника, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Тобто, для покладення на власника або уповноваженого ним органу відповідальності відповідно до ст.117 КЗпП України закон вимагає наявність наступних умов: вини власника або уповноваженого ним органу, відсутності спору щодо розміру належних звільненому працівникові або вирішення спору на користь працівника. Доказів про поважність причин невиплати боргу по заробітній платі відповідач суду не надав, лише вказував у відзиві про тяжкий фінансовий стан підприємства та арештовані рахунки за іншим судовим рішенням. Враховуючи заяву позивача про уточнення позовних вимог та надані представником відповідача докази на підтвердження факту погашення заборгованості по заробітній платі станом на 21 листопада 2022 року, суд, вважає за необхідне стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14 вересня 2021 року по 21 листопада 2022 року. Відповідно до Розрахунку норми тривалості робочого часу на 2021 та 2022 роки, за період з 14 вересня 2021 року по 21 листопада 2022 року загальна кількість робочих днів становить 305 робочих днів. Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за вказаний період становить 305 робочих днів х 483 грн. 85 коп. = 147574 грн. 25 коп. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають повному задоволенню. Щодо визначення порядок виконання рішення шляхом розстрочення у вигляді щомісячної виплати в сумі 6100 грн. до повного погашення заборгованості по заробітній платі [PERSON] , то суд залишає дану вимогу відповідача без розгляду, оскільки під час судового розгляду справи відповідач самостійно, частинами, до 21 листопада 2022 року повністю погасив наявну заборгованість по заробітній платі перед позивачем. У відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп. Також позивачем було заявлено вимогу про стягнення витрат понесених ним на правову допомогу. На підтвердження вказаної вимоги надано договір про надання правової допомоги від 18 жовтня 2021 року, укладеного між адвокатом Пахомовою А.І. та [PERSON] , Акт виконаних робіт до Договору від 18 жовтня 2021 року датований 20 жовтня 2021 року та довідку про сплату згідно договору від 18 жовтня 2021 року грошових коштів у сумі 5000 грн. Відповідно до ст.ст.137, 141 ЦПК України, вказана вимога є обгрунтованою, доведеною, а тому підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved