Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

До Подільського районного суду міста Києва звернулось Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача безпідставно отримані грошові кошти (пенсію) в сумі 8233 грн. 28 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 01.09.2016 на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві перебував [PERSON] , [INFO] , та отримув пенсію у разі втрати годувальника за загиблого батька [PERSON] відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». З 01.03.2020 виплату пенсії відповідачу було припинено у зв`язку із закінченням терміну навчання. За загиблого батька, [PERSON] також були призначені пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 05.10.2015 [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] по теперішній час та [PERSON] по 28.02.2018 (виплата пенсії припинена у зв`язку з досягненням утриманцем 18-річного віку). З 01.07.2018 було поновлено виплату пенсії в разі втрати годувальника [PERSON] , яка виплачується по теперішній час. З квітня 2015 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та отримує пенсію в разі втрати годувальника мати [PERSON] . Відповідно до встановленої суміжності вищезазначених пенсійних справ розмір пенсійної виплати повинен становити 40 % від грошового забезпечення загиблого впродовж всього періоду виплати. В результаті програмної помилки, у період з 01.03.2018 по 31.07.2019 помилково виплачувався завищений відсоток грошового забезпечення по о/р [NUMBER] . Після відпрацювання пенсійної справи в липні 2019 року, виплата пенсії була приведена до норм чинного законодавства. По о/р [NUMBER] була нарахована переплата за період з 01.03.2018 по 31.07.2019 в сумі 8233 грн. 28 коп. З метою досудового врегулювання питання щодо відшкодування відповідачем надміру виплачених коштів в сумі 8233 грн. 28 коп., Головним управлінням Пенсійного фонду України на адресу [PERSON] було направлено листи з пропозицією добровільного повернення коштів, проте дані листи відповідачем проігноровані та безпідставно отримані бюджетні кошти в сумі 8233 грн. 28 коп. відповідачем повернуті не були, у зв`язку з чим, ГУ ПФУ в м. Києві вимушено звернутись до суду з даним позовом. 27 жовтня 2022 року ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилав, про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами та ухвалити заочне рішення відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 01 вересня 2016 року перебував на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримував пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, ті деяких інших осіб» З 01 березня 2020 року виплату пенсії відповідачу було припинено у зв`язку з закінченням терміну навчання. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що в результаті програмної помилки у період з 01.03.2018 по 31.07.2019 помилково виплачувався завищений відсоток грошового забезпечення по о/р [NUMBER] . Після відпрацювання пенсійної справи в липні 2019 року виплата пенсії була приведена до норм чинного законодавства. У зв`язку з чим, по о/р [NUMBER] було виявлено нарахування переплати пенсії за період з 01.03.2018 по 31.07.2019 в сумі 8233 грн. 28 коп. З метою досудового врегулювання питання щодо відшкодування надміру виплачених коштів в сумі 8233 грн. 28 коп., Головним управлінням Пенсійного фонду України на адресу [PERSON] було направлено листи № 181543/04 від 12.08.2019, № 235231/4 від 09.10.2019, № 2600- 0405-8/8035 від 04.02.2020, № 2600-0405-8/51298 від 28.04.2020, № 2600-0505-8/34819 від 03.03.2021, № 2600-0505-8/55931 від 25.05.2022, № 2600-0505-8/74396 від 30.06.2022, в яких було запропоновано відповідачу добровільного повернути безпідставно отримані грошові кошти в сумі 8233 грн. 28 коп., однак, в даних листах не зазначена причина такої переплати. Згідно з положеннями частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно та зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Крім того, правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями ст. 1215 ЦК України, відповідно до якої не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Тобто, згідно з даною нормою закону поверненню підлягають лише кошти, якщо їх виплата є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату, та в разі недобросовісності з боку набувача. За відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, і факту недобросовісності набувача, такі кошти поверненню не підлягають. Така правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 22.01.2014 у справі №6-151цс13 та від 02.07.2014 у справі № 6-91цс 14, яка, відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, враховується судом. Виходячи з аналізу ст. 1215 ЦК України безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача. Обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч. 1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів. Крім того, порядок та підстави повернення суми пенсій, виплачених пенсіонеру, визначено Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та «Про пенсійне забезпечення». Так, відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання територіальними органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до списання визначений Порядком повернення сум пенсії, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсії, що є безнадійними до стягнення затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21 березня 2003 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 15 травня 2003 року № 374/7695 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пенсійного фонду № 25-3 від 25.11.2014). Зі змісту п. 3 цієї Постанови вбачається, що для відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе тільки за двох умов: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних. Даний перелік є вичерпаний і розширеному тлумаченню не підлягає. Отже, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через зловживання, зокрема, у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються (постанова Верховного Суду України від 02 липня 2014 року № 6-91цс14). Аналізуючи надані суду письмові докази, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що переплата пенсії відповідачу виникла внаслідок недобросовісних дій відповідача, чи надання відповідачем завідомо неправдивих даних, які стали підставою для призначення пенсії, а також зловживань з боку останнього при отриманні приведеної в позові суми, що призвело до зміни розміру грошового забезпечення [PERSON] . Натомість, позивачем в позовній заяві зазначено про винні помилкові дії саме позивача, зокрема програмної помилки. А тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, вважає, що ГУ ПФУ в м. Києві не доведено, що відповідач набув майно та зберіг його за рахунок позивача без достатньої правової підстави, внаслідок чого зобов`язаний повернути позивачу грошові кошти, у зв`язку з чим, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що у задоволенні позову відмовлено і відповідачем не заявлено клопотань про відшкодування будь-яких судових витрат, а отже у цій справі відсутні судові витрати, які підлягають розподілу. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed