Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 27 червня 2013 року, зареєстрованого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №1134. В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що уклав з відповідачем шлюб та у подружжя є донька: [PERSON] , [INFO] . З часом стосунки між сторонами погіршились, погляди на життєві цінності та сімейні обов`язки стали суттєво відрізнятись, часто виникали конфлікти. З літа 2022 року сторони не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Вважає, що примирення між ними є неможливим, шлюб існує формально, а збереження такого суперечитиме її та доньки інтересам. У судове засідання позивач не з`явилася, звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила суд такий задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява, відповідно до якої відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу. Просив суд розглядати справу за його відсутності. У зв`язку з неявкою сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 27 червня 2013 року, зареєстрували такий у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №1134. У подружжя є спільна дитина: [PERSON] , [INFO] . Сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Незважаючи на надання судом строку для примирення тривалістю три місяці, сторонами такого не досягнуто. Враховуючи те,\~що позивач\~наполягає на\~розірванні шлюбу,\~а відповідач\~не заперечив\~проти задоволення\~позову,\~що не\~суперечить закону\~та не\~порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам сторін, а відтак шлюб необхідно розірвати. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, згідно з якими у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позивачем при поданні позову понесено витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 992,40 грн., останній необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що становить 496,20 грн., а решту судових витрат у розмірі 496,20 грн. стягнути з відповідача на її користь.

Outcome: approved