Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-21 00:00:00

\~22.02.2023 року представник [PERSON] адвокат Біцулова А.А. звернулася до суду з даною заявою на обґрунтування вказавши, що 28.07.2019 року о 07:00, [PERSON] , яка на той час була співмешканкою [PERSON] , народила дівчинку, вагою 3200 гр. Вказує, що донька була народжена на тимчасово окупованій території. 16.03.2022 року було встановлено батьківство відносно дитини [PERSON] , [INFO] яку народила [PERSON] . У свою чергу, 26.05.2022 року між [PERSON] та [PERSON] було укладений шлюб, у зв`язку з чим прізвище дружини змінено на « [PERSON] ». Також, 26.05.2022 року видано повторне Свідоцтво про народження спільної дитини сторін [PERSON] , [INFO] , яка народилася у м. Луганськ Луганської області, батьками вказані: [PERSON] та [PERSON] . Однак, вказане свідоцтво на території України є недійсним. Враховуючи наведене, просить суд встановити факт народження громадянкою України, уродженкою м. Петровське Луганської області, [PERSON] , [INFO] , - дитини жіночої статі, [PERSON] , яка народилась [INFO] у м. Луганськ, Луганської області, Україна, батьком дитини є громадянин України, [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Петровське, Луганської області. Представник заявника в судове засідання не з`явилася, у своїй заяві розгляд справи просила проводити за її відсутності та відсутності заявника (а.с. 2). Заінтересована особа [PERSON] та представник заінтересованої особи Відділу ДРАЦС у м. Луцьк ЗМУ Міністерства юстиції, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, заяви, клопотання, пояснення на заяву від них на адресу суду не надходили. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 28.07.2019 року о 07:00, [PERSON] було народжено дитину дівчинку, вагою 3200 грн., про що свідчить виписка з історії розвитку новонародженого № 854, видана 28.07.2019 року Луганським республіканським перинатальним центром Луганської республіканської клінічної лікарні (а.с. 9). Первісна реєстрація народження дитини проведена у відділі РАЦС Краснолучського МУЮ Міністерства юстиції (так званої) «ЛНР» за актовим записом № 281 від 27.08.2019 року; новонароджена записана [PERSON] , її батьками вказані: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). 16.03.2022 року у відділі РАЦС Краснолучського МУЮ Міністерства юстиції (так званої) «ЛНР» було встановлено батьківство відносно [PERSON] , [INFO] яку народила [PERSON] , про що видано відповідне свідоцтво про встановлення батьківство серія [NUMBER] (а.с. 11). 26.05.2022 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб за актовим записом № 44, про що 26.05.2022 року відділом РАЦС Краснолучського МУЮ Міністерства юстиції (так званої) «ЛНР» було видано свідоцтво про укладання шлюбу серії [NUMBER] . Прізвище дружини змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 12-зворот). Також, 26.05.2022 року [PERSON] , змінено прізвище на « [PERSON] », про що відділом РАЦС Краснолучського МУЮ Міністерства юстиції (так званої) «ЛНР» видано свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] (а.с. 11-зворот). Крім того, 26.05.2022 року було видано повторне свідоцтво про народження [PERSON] , яка народилась [INFO] в м. Луганськ Луганської області, батьками вказані: [PERSON] та [PERSON] . На підтвердження даної обставини відділом РАЦС Краснолучського МУЮ Міністерства юстиції (так званої) «ЛНР» видано Свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 12). Судом також встановлено, що заявник [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] , які є батьками [PERSON] , [INFO] , є громадянами України, що підтверджується відповідними копіями їх паспортів (а.с. 4-8). Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Тимчасово окупована російською федерацією територія України (далі тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Правовий статус тимчасово окупованої території, а також правовий режим на тимчасово окупованій території визначаються цим Законом, іншими законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права. Під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності. Відповідно до п.п. «б» п. 2 ч. 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5, підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024, що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Відповідно до\~ч.\~2ст. 13 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводитися за письмовою або усною заявою батьків чи одного з батьків за місцем її проживання або за місцем проживанням батьків. Згідно з п. 4 ч. 4\~ст. 13 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~- за відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених\~Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5\~проведення державної реєстрації народження дитини здійснюється за оригіналом або дублікатом медичного свідоцтва про народження. Згідно ч.ч. 1, 3, 4\~ст. 144 СК України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Реєстрація народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові. Реєстрація народження дитини засвідчується Свідоцтвом про народження, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Згідно ч.ч. 2, 3\~ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Заявник не має іншої можливості здійснити реєстрацію народження своєї дитини згідно вимог законодавства України та одержати відповідне свідоцтво про народження. З врахуванням викладеного, суд вважає заяву [PERSON] про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення. Як слідує з ч. 4 ст. 317 ЦПК України рішення у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справі про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Таким чином, рішення у даній справі підлягає до негайного виконання. На підставі ст.ст.\~ 10-13, 77-81, 317, 352, 354 ЦПК України, суд, - \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved