Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] у серпні 2021 року звернулась до Фрунзенського районного суду м.Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) строком з дня подання позову і до 29.04.2024 року (дата досягнення [PERSON] трьох років). В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що [INFO] у неї та відповідача народилася донька [PERSON] , про що 15.05.2021 року складено відповідний актовий запис №807. Шлюб між сторонами не укладався. Після народження дитини позивач з відповідачем фактично проживали за адресою реєстрації позивача, але в 20-х числах липня 2021 року після сварки [PERSON] забрав всі свої речі та документи і покинув житло. У позивача також є на утриманні старша донька [PERSON] , [INFO] . На теперішній час позивач не має змоги заробляти кошти та матеріально забезпечувати себе, так як перебуває у вимушеній декретній відпустці після народження [PERSON] . Відповідач не надає їй жодної матеріальної допомоги. Відповідач працює, інших дітей на утриманні немає, тому він має можливість сплачувати аліменти на її утримання у розмір 1/4 частки від заробітку (доходу). Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 10.08.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 29.12.2021 року від представника відповідача до суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, у зв`язку з тим, що в провадженні суду перебуває цивільна справа, предметом розгляду якої є оспорювання батьківства [PERSON] . Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 21.01.2022 року клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі залишено без задоволення. 26.01.2022 року від представника відповідача до суду надійшло клопотання про об`єднання позовів в одне провадження. Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 15.02.2022 року клопотання представника відповідача про об`єднання позовів в одне провадження залишено без задоволення. Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 08.03.2022 року №2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», змінено територіальну підсудність Фрунзенського районного суду м.Харкова на Октябрський районний суд м.Полтави. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим по справі визначено суддю Чуванову А.М. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 14.12.2022 року прийнято до розгляду зазначену позовну заяву та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач та його представник до суду не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До початку розгляду справи адвокат надав клопотання, в якому просив розглянути справу за їх відсутності та позов задовольнити у повному обсязі. Зазначив, що позивач одна утримує двох малолітніх дітей, у зв`язку з військовою агресією була вимушена покинути м.Харків. Просив врахувати, що відповідач не відреагував на позовну заву, не заперечив її доводи, позиції щодо предмету спору не озвучив, чим підтвердив свою згоду з позовними вимогами (а.с.91). Суд вважає можливим, у відповідності до ст.211 ЦПК України, розглянути справу у відсутність сторони позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про місце та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутності від відповідача не надходило. Відповідач не надав відзив на позов. При цьому, суд зазначає, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії», на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення слухання. Тому, суд вважає\~можливим, у\~відповідності до\~ст.223\~ЦПК України,розглянути справу у відсутність відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів. Фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку\~доказам по\~справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1\~ст.19 ЦПК України,\~суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно\~ст.13 ЦПК України,\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено в судовому засіданні, у сторін [INFO] народилася донька [PERSON] , про що 15.05.2021 року складено відповідний актовий запис №807 (а.с.7 свідоцтво про народження). Дитина перебуває на утриманні матері. Відповідач залишив сім`ю та з липня 2021 року проживає окремо. Згідно матеріалів позову, відповідач працевлаштований, [PERSON] являється керівником ТОВ «Грандресурс», а отже отримує заробітну плату, тобто має можливість платити аліменти (а.с.61-62 Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань). Таким чином, в суді встановлено, що позивачка здійснює догляд за дитиною самостійно, до досягнення донькою трирічного віку, в теперішній час не працює. Відповідно до ч.2 ст.91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до\~частин другої - четвертої статті 84\~та\~статей 86\~і\~88\~цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягненням дитиною трьох років. Відповідно до ч.4 ст.84 СК України, право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Визначаючи розмір аліментів на утримання матері дитини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, працює офіційно і має постійний дохід, інших утриманців не має. Також, суд, при встановленні розміру аліментів враховує стан здоров`я та матеріальне становище позивачки, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. Відповідно до ч. 1ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, і враховуючи відсутність в позивача самостійного доходу, чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті та надавати визначену законодавством допомогу позивачу. Тому, виходячи з принципу справедливості, розумності та з урахуванням потреб позивача, можливостей відповідача, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною\~трьохрічного віку в розмірі 1/4 частки усіх доходів, щомісячно. В постанові по справі № 750/9224/16-ц (провадження № 61-16837св18) від 13 червня 2018 року суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що відповідно до частин другої та шостої статті 84\~СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Згідно з частиною четвертою статті 84\~СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. На підставі наведеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. З вказаних міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб позивача, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання [PERSON] до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/4 частини від доходу відповідача. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судові витрати суд стягує з відповідача на користь держави. Згідно ч. 1ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved