Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 02 лютого 2023 року у даній справі позов задоволено частково. 07.02.2023 року позивач подала заяву, якою просить ухвалити додаткове рішення про розподіл судових витрат в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу. Процесуальним законом з даного приводу визначено наступне. Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, серед іншого, судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено (ст. 270 ЦПК України). Проаналізувавши фактичні обставини справи та норми процесуального закону, суд дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення з огляду на наступне. Процесуальним законом визначено, що у разі не вирішення питання про судові витрати, судом може бути ухвалено додаткове судове рішення. Позивачем у відповідності до ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~протягом п`яти днів після ухвалення рішення надано до суду докази понесених витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, про що до закінчення розгляду справи, представником позивача була зроблена відповідна заява. Таким чином, судом не вирішено розподіл судових витрат в частині правничої допомоги. Ухвалою судді від 07.02.2023 заяву про ухвалення додаткового рішення прийнято до розгляду без повідомлення (виклику) сторін. Від відповідача надійшли письмові заперечення по суті заяви про ухвалення додаткового рішення. Відповідно до п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно частин 1-6\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена\~або підлягає\~сплаті\~відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх\~розміру,\~з\~урахуванням складності справи\~та фінансового стану учасників справи. В своїй постанові від 19 лютого\~2020 року у справі №\~755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п.\~268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. В постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 п.п.145, 147 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу адвокатом Шклярук Ю.Л. в розмірі 8\~000 грн., з у рахуванням доводів викладених у письмовому запереченні відповідача, суд виходить із наступного. \~ \~ \~ \~Договір про надання правової допомоги підписаний сторонами [PERSON] (замовник) та [PERSON] (адвокат) 30.11.2022 року. Пунктом 2.1. договору визначено, що він набирає чинності з моменту підписання його сторонами. \~ \~ \~ \~Згідно п.1.1. Договору Адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а Замовник зобов`язаний сплатити замовлення в порядку та строки обумовлені Сторонами. Відповідно до п.4.1., Договору, розмір оплати Адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються Сторонами в додатках до цього Договору. До заяви долучено додаток № 1 від 30.11.2022 року про погодження гонорару в сумі 2000 грн. за годину роботи Адвоката. Виконання робіт позивач підтверджує наданим Актом виконаних робіт № 1 за Договором про надання правової допомоги від 30.11.2022 року у справі № 289/1827/22 від 02.02.2023 року, яким визначено остаточний обсяг проведеної роботи та розмір гонорару Адвоката в сумі 16\~000 грн. На підтвердження оплати суми гонорару Адвокату суду надано Накладну № 1 від 06.02.2023 на суму 16\~000 грн. Згідно Акту виконаних робіт надано опис виконаної адвокатом роботи у зв`язку із зверненням до суду та судового розгляду справи. Таким чином, фактичний розмір понесених позивачем витрат на правову допомогу становить 16000 грн. В той же час, з урахуванням складності справи та частково задоволених вимог, позивачем самостійно зменшено розмір відшкодування витрат на правничу допомогу вдвічі. При вирішенні питання щодо видів правничої допомоги адвоката Шклярук Ю.В. судом враховується як пов`язаність їх з розглядом справи, обґрунтованість та розумність визначення у контексті обсягу заперечень, наданих протилежною стороною. З наявних матеріалів вбачається, що адвокат виконав відповідно до пункту 1.1 Договору про надання правової допомоги від 30 листопада 2022 роботу пов`язану з розглядом справи. Вказані витрати відповідають умовам договору про надання правової допомоги адвокатом, підтверджуються наявними матеріалами справи та не спростовані відповідачем. Твердження відповідача про відсутність технічного запису судового засідання від 02.02.2023 року із чого зроблено висновок про те, що даного судового засідання не було взагалі, не відповідає дійсності, оскільки на CD-R диску, долученому відповідачем до власного клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу мається файл 1221913_289-1827-22_11.11_02.02.2023 (1).zip, який містить технічний запис судового засідання від 02.02.2023 року у даній справі, в якому приймала участь адвокат Шклярук Ю.В. Враховуючи надані суду докази, що свідчать про витрати позивачем [PERSON] на правничу допомогу, реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, враховуючи положення ч.ч.4 та 5\~ст.137 ЦПК України\~суд вважає за можливе відшкодувати заявлені позивачем витрат на правничу допомогу в сумі 8 000, 00 гривень. Дані витрати підтверджуються доказами і є обґрунтованими. Аналогічний правовий висновок зазначений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 та від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved