Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

У грудні 2022 року позивач звернувся в суд із зазначеним позовом до відповідача, вказавши, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.03.2002 року йому на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] . Позивач вказує, що відповідачка була його невісткою, тому зареєстрована в належному йому будинку, проте з січня 2019 року його син з відповідачкою спільно не проживають, в серпні місяці 2019 року їх шлюб було розірвано. В добровільному порядку відповідач знятися з реєстрації не бажає, у зв`язку з чим позивач позбавлений можливості вільно розпоряджатися вказаним житловим будинком, оформити субсидію та пільги на комунальні послуги. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком, що знаходиться по [ADDRESS] . Ухвалою судді від 30.01.2023 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до підготовчого засідання за правилами загального позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив. В судове засідання позивач не з`явився, натомість, подав заяву, в якій просив розгляд справи провести у його відсутність, підтримуючи позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.03.2002 року, [PERSON] на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] . Так, відповідачка була невісткою позивача. Рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 09.08.2019 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] відновлено прізвище « [PERSON] ». Разом з тим, виконавчим комітетом Деражнянської міської ради Хмельницької області надано акт про встановлення фактичного місця проживання від 25.11.2022 року за №02.16-08/121, з якого вбачається, що, зокрема, [PERSON] , [INFO] , що зареєстрована по [ADDRESS] , за вище зазначеною адресою не проживає з березня місяця 2019 року і по теперішній час. Частиною 1 ст. 379 ЦК України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України). Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Право члена сім`ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Суд враховує, що відповідач не проживає по [ADDRESS] з березня 2019 року, тобто наявність реєстрації є формальною умовою приналежності до житлового будинку. Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку про те, що слід усунути перешкоди в користуванні [PERSON] належним йому житловим будинком за адресою: [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користуватись житловим приміщенням. В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати 992 грн. 40 коп. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved