Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-09 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами в загальній сумі 42 400, 00 грн та витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позову зазначено, що 29.04.2021 року між ТОВ «Качай Гроші» та відповідачем в електронній формі було укладено кредитний договір № 00-3172856, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 5000, 00 грн. 27.09.2021 між ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №27092021, у відповідності до умов якого ТОВ «Качай Гроші» відступило позивачу за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Качай Гроші» права вимоги до боржників, в тому числі до відповідача. У зв`язку з невиконанням вимог кредитного договору відповідачем виникла заборгованість в розмірі 16400, 00 грн, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 5000, 00 грн та суми заборгованості за звичайними відсотками 11400, 00 грн. 29.04.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія Інвеструм» та [PERSON] в електронній формі було укладено кредитний договір №19531-04/2021, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 4500, 00 грн. 18.01.2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та позивачем укладено договір факторингу №18012022, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, в тому числі до відповідача. У зв`язку з невиконанням вимог кредитного договору відповідачем виникла заборгованість в розмірі 18000, 00 грн, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 4500, 00 грн та суми заборгованості за звичайними відсотками 13500, 00 грн. 22.05.2021 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та [PERSON] в електронній формі було укладено кредитний договір № 3291503236/427480, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 2000, 00 грн. 19.04.2022 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №19042022-Г, у відповідності до умов якого ТОВ «Гоуфінгоу» відступило позивачу за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Гоуфінгоу» права вимоги до боржників, в тому числі до відповідача. У зв`язку з невиконанням вимог кредитного договору відповідачем виникла заборгованість в розмірі 8000, 00 грн, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 2000, 00 грн та суми заборгованості за звичайними відсотками 6000, 00 грн. Всі три кредитні договори підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і були надіслані на номер мобільного телефону відповідача. Приймаючи умови кредитних договорів, [PERSON] підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Ухвалою від 27.10.2022 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін (а.с. 60). 13.12.2022 року судом отримано відзив на позовну заяву від відповідача, яким останній просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначив, що заперечує факт укладення всіх трьох кредитних договорів та узгодження їх умов. Зазначив, що позивачем не надано суду заяви відповідача, з якої б вбачалось бажання останнього отримати кредит та його розмір, також як і не надано жодних відомостей про зазначення відповідачем номеру платіжної карти, на яку мали бути зараховані кредитні кошти. Інформація про спосіб отримання відповідачем кредитних коштів, а саме інформація про банківський рахунок або номер карти, на яку перераховуватимуться кошти, відсутня і в кредитному договорі. Кредитні договори не підписані сторонами, відсутні докази того, що власне відповідач, а не інша особа, отримав ідентифікатор та скористався ним на сайті кредитодавця. Позивачем не доведено належними та допустимим доказами отримання відповідачем від позичальників будь-яких коштів, а вимоги позивача про їх стягнення є необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, а отже, у позивача відсутні підстави вимагати стягнути з відповідача заборгованість за спірними кредитними договорами (а.с. 65-74). Відповіддю на відзив представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування зазначив, що у відповідності до умов всіх трьох кредитних договорів, їх підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону, вказаного позичальником при укладенні договорів. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Електронний підпис з одноразовим ідентифікатором по суті є видом вдосконаленого цифрового підпису. Його суть полягає у використанні одноразових повідомлень (паролів, кодів, підтверджень) шляхом телекомунікаційних засобів. Найчастіше використовується СМС, повідомлення в месенджерах в якості підтвердження волі підписанта. Електронний підпис широко використовується, в тому числі в сфері мікрокредитування. Дійсність укладення договорів таким чином вже неодноразово підтверджувалась в судовій практиці. Під час укладення кредитних договорів сторони погодили розмір кредитів, грошову одиницю, в якій надано кредити, строк та умови користування кредитними коштами, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договорів в електронній формі, на погоджених умовах шляхом підписання договорів за допомогою електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Укладений в електронній формі договір має силу договору, укладеного в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитні договори між первісними кредиторами та відповідачем не було б укладено. Відповідачем власноручно вносились дані шляхом заповнення відповідних форм на сайтах первісних кредиторів при укладенні договорів. Таким чином, позивачем доведено факт укладення кредитних договорів між первісними кредиторами та [PERSON] , як і доведено факт перерахування на картковий рахунок відповідача кредитних договорів (а.с. 85-89). Додатковими запереченнями відповідач повторно зазначив, що заперечує укладення всіх трьох кредитних договорів та просив не приймати до уваги долучені представником позивача до відповіді на відзив докази, оскільки останні подано до суду з порушенням вимог чинного процесуального законодавства. Крім цього, [PERSON] , обґрунтовуючи додаткові заперечення, посилався на обставини, раніше викладені ним у відзиві на позовну заяву (а.с. 179-182). Додатковими поясненнями представник позивача просив залишити без розгляду заперечення на позовну заяву відповідача, позовні вимоги підтримав та зазначив, що всі відповіді на питання та доводи відповідача були описані представником позивача при наданні відповіді на відзив (а.с. 184-186). Ухвалою від 22.12.2022 року задоволено три клопотання відповідача про витребування доказів, витребувано у ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»: оригінал пропозиції укласти (оферти) договору №3291503236/427480 від 22.05.2021 року, №19531-04/2021 від 29.04.2021 року та від 29.04.2021 року за №00-3172856 з оригіналами доказів того, що вказана пропозиція була направлена саме відповідачу; оригінал прийняття (акцепту) запропонованої оферти відповідачем з оригіналами доказів, що саме відповідачем було направлено таке прийняття пропозиції; оригінали договору №3291503236/427480 від 22.05.2021 року, №19531-04/2021 від 29.04.2021 року та від 29.04.2021 року за №00-3172856; оригінал цифрового файлу, що містить базу даних, що свідчить про вчинення відповідачем заходів, направлених на отримання кредиту в системах ТОВ «Гоуфінгоу», ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Качай Гроші», доступ до якого забезпечується з пристрою, на якому він був створений та зберігається (а.с. 83). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1, ст. ст. 15-16 ЦК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності. За такими принципами: кожна сторонами повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України); суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Тягар доказування покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 29.04.2021 року між ТОВ «Качай Гроші» та відповідачем в електронній формі було укладено кредитний договір № 00-3172856. Такий кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.п. 7.10 та п. 8 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. Відповідно до п.п. 1.1. п.1 кредитного договору, кредитодавець надав позичальнику кредит у національній валюті на умовах, передбачених кредитним договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені кредитним договором. Відповідно до п.п. 2.2. п.2 договору, кошти кредиту надаються в безготівковій формі шляхом їх перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку на карту позичальника, емітовану банком України № [NUMBER] . Відповідно до п.п.7.2. кредитного договору, позичальник підтверджує, що йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація, вказана в ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.01 оку ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» та ознайомлений з Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Качай Гроші», повністю їх розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, повний текст яких розміщений на сайті https://kachay.com.ua/. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Крім кредитного договору, сторонами підписано додаток №1 до останнього - графік платежів (а.с. 9-11). На виконання умов договору відповідачу 29.04.2021 року було перераховано на вказаний картковий рахунок 5000, 00 грн, що підтверджується повідомленням ТОВ «Фінансова компанія «Сан-Райз Фінанс» від 16.08.2022 року (а.с. 12). Згідно детального розрахунку заборгованості станом на 27.09.2021 року заборгованість за кредитним договором № 00-3172856 становить 16400, 00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 5000, 00 грн та заборгованість за відсотками - 11400, 00 грн (а.с. 17-18). 27.09.2021 між ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №27092021, у відповідності до умов якого ТОВ «Качай Гроші» відступило позивачу за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Качай Гроші» права вимоги до боржників, в тому числі до відповідача за кредитним договором №00-3172856. Згідно п.п. 2.2. договору факторингу, з дати відступлення прав вимоги, клієнт перестає бути стороною за укладеними кредитними договорами, а фактор стає виключним та єдиним кредитором за укладеними кредитними договорами, згідно реєстру боржників та набуває всіх прав за ним (а.с. 13-16). 29.04.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія Інвеструм» та [PERSON] в електронній формі було укладено кредитний договір №19531-04/2021, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 4500, 00 грн. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланні на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 7 Кредитного договору, адреса реквізити та підпис сторін. Відповідно до п.п. 1.1. п. 1 кредитного договору, товариство надало клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Згідно п.п. 1.7. п. 1 кредитного договору клієнт підтвердив, що усвідомлює, що на правовідносини за цим договором не розповсюджується дія Закону України «Про споживче кредитування». Згідно з п.п. 2.3. п.2 кредитного договору обчислення строку користувань кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Відповідно до п.п. 1.6. п. 1 кредитного договору, невід`ємною частиною договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту фінансового кредиту, які розміщені на сайтах товариства https://www.zecredit.com.ua. Приймаючи умови кредитного договору, клієнт підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися (а.с. 22-23). Крім цього, сторонами підписано додаток №1 до кредитного договору (графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту) (а.с. 24). Додатковою угодою №2 ТОВ «Фінансова компанія Інвеструм» та [PERSON] погодили продовження строку дії кредитного договору до 03.06.2021 року (а.с. 25). 18.01.2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та позивачем укладено договір факторингу №18012022, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, в тому числі до відповідача за договором №19531-04/2021 (а.с. 28-31). Згідно розрахунку заборгованості за період з 18.01.2022 року по 31.08.2022 року утворилась заборгованість в розмірі 18000, 00 грн, з яких 4500, 00 грн - заборгованість за тілом кредиту та 13500, 00 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 32). 22.05.2021 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та [PERSON] в електронній формі було укладено кредитний договір № 3291503236/427480, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 2000, 00 грн. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланні на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 7 кредитного договору, адреса реквізити та підпис сторін. Відповідно до п.п. 1.4. п. 1 кредитного договору, кредит надається клієнту і безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки вказаної клієнтом в п.7 кредитного договору. Також, п.п. 1.6. и. 1 кредитного договору, клієнт підтвердив, що усвідомлює, що на правовідносини за цим договором не розповсюджується дія Закону України «Про споживче кредитування». Згідно з п.п. 2.3. п.2 кредитного договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дні надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Відповідно до п.п, 1,5. п. 1 кредитного договору, його невід`ємною частиною є Публічна пропозиція (оферта) товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті товариства https://www.gofingo.com.ua/. Приймаючи умови кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погодився і зобов`язався неухильно їх дотримуватися (а.с. 37-38). Додатковою угодою №2 продовжено строк дії кредитного договору № 3291503236/427480 (а.с. 41). 19.04.2022 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №19042022-Г, у відповідності до умов якого ТОВ «Гоуфінгоу» відступило позивачу за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Гоуфінгоу» права вимоги до боржників, в тому числі до відповідача за договором № 3291503236/427480 (а.с. 42-45). Згідно розрахунку заборгованості за період з 19.04.2022 року по 31.08.2022 року утворилась заборгованість в розмірі 8000, 00 грн, з яких 2000, 00 грн - заборгованість за тілом кредиту та 6000, 00 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 46). Відповідно до статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Презумпція правомірності правочину є важливою гарантією реалізації цивільних прав учасниками цивільних відносин. Вона полягає у припущенні, що особа, вчиняючи правочин, діє правомірно. Своїм підґрунтям встановлення презумпції правомірності правочину має визначальні засади цивільного права як свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; справедливість, добросовісність та розумність цивільного законодавства (ст. 3 Цивільного кодексу України). Згідно з цими засадами припускається, що особа може, реалізуючи своє право свободи договору (а точніше - право свободи правочину), вчиняти з метою створення, зміни, припинення тощо цивільних прав і обов`язків будь-які правомірні дії. При цьому не вимагається прямої вказівки на правомірність тих чи інших дій у акті цивільного законодавства: достатньо, що закон не визначає ці дії як заборонені. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Водночас одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу. Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі. Як зазначено в ст. 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається (ст. 1078 Цивільного кодексу України). Відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами недійсності укладених договорів, або їх частин, розміру звборгованості. Враховуючи, що відповідачем в належний спосіб умови кредитних договорів не виконані, позивачем доведено належними та допустимими доказами факт наявності заборгованості відповідача за такими кредитними договорами, суд стягує заборгованість за кредитним договором від 29.04.2021 року № 00-3172856 в розмірі 16400, 00 грн, з яких 5000, 00 грн - заборгованість за тілом кредиту та 11400, 00 грн - заборгованість за відсотками; за кредитним договором від 29.04.2021 року №19531-04/2021 в розмірі 18000, 00 грн, з яких 4500, 00 грн - заборгованість за тілом кредиту та 13500, 00 грн - заборгованість за відсотками; за кредитним договором від 22.05.2021 року № 3291503236/427480 в розмірі 8000, 00 грн, з яких 2000, 00 грн - заборгованість за тілом кредиту та 6000, 00 грн - заборгованість за відсотками, а всього 42400, 00 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 2481, 00 грн.

Outcome: approved