Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-08 00:00:00

В лютому 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 19 листопада 2011 року, від даного шлюбу у них є неповнолітня дитина: [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалося, оскільки вони різні за характером люди з різними поглядами на життя, шлюбно - сімейні стосунки припинили, спільне господарство не ведеться, шлюб існує лише формально. Позивач вважає подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливим, а тому і звернувся із вказаним позовом до суду. Ухвалою судді від 07 лютого 2023 року прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду даної справи по суті. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, якою також вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, через канцелярію суду до початку розгляду справи по суті подала заяву про слухання справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги [PERSON] визнала повністю. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв`язку із неприбуттям учасників справи, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони з 19.11.2011 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізяславського районного управління юстиції у Хмельницькій області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке видане повторно 29.05.2018 року, актовий запис № 164. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 23.10.2018 року. Згідно свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 14.08.2018 року, відповідач змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Спільне життя подружжя не склалося через різницю характерів, відсутність взаєморозуміння та довіри. Подружні відносини сторони припинили. Позивач категорично заперечує можливість примирення і збереження сім`ї. Згідно статей 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. У силу ч. 3 і ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). [PERSON] відзив на позов не подала, також не надала суду доказів на підтвердження того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу можливе. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Під час спільного проживання сторони не досягли взаєморозуміння, наміру відновлювати сімейні стосунки не мають, шлюбні відносини припинили. Зважаючи на визнання відповідачем позову, а також на те, що таке визнання не суперечить закону, не порушує прав, свобод, інтересів інших осіб, позовні вимоги слід задовольнити, а шлюб між сторонами розірвати.

Outcome: approved