Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначила, що вона користується двома земельними ділянками площею 0,090 і 0,101 гектарів, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Зазначила, що вказаними двома земельними ділянками вона користується з листопада 2002 року, своїми силами самостійно обробляє дані земельні ділянки та використовує їх для висаджування плодово-овочевих рослин та інших культур. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить визнати за нею право власності на зазначене нерухоме майно за набувальною давністю. Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Оскільки відповідач, який отримав копію ухвали про відкриття провадження, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подав відзив на позов і не заперечив проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Позивачка є власником домоволодіння [ADDRESS] , що підтверджується відповідною Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31.08.2021 року (а.с. 27 28). По 1/2 частині вказаного домоволодіння позивачка придбала за договорами купівлі-продажу укладеними із [PERSON] і [PERSON] у 2002 і 2004 роках відповідно (а.с. 24, 25). Одночасно, слід врахувати факт зміни назви вулиці в адресі даного домоволодіння. При цьому, суд враховує обставини зміни адміністративно-територіального поділу районів у Київській області за Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів», внаслідок чого станом на дату постановлення цього рішення суду село Мала Солтанівка розташоване в адміністративних межах Калинівської селищної територіальної громади Фастівського району. В пункті 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз`яснено, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Згідно із відомостями акту № 289 від 10.09.2021 року Малосолтанівського старостинського округу Калинівської селищної ради,\~позивач дійсно\~з 19\~листопада 2002\~року проживає\~без реєстрації\~за адресою: [ADDRESS] та під час проживання, вела господарство, обробляла город, доглядала за земельними ділянками площею 0,09 і 0,101 гектарів, що належали [PERSON] (а.с. 34). Так, дійсно на підставі Державного акту на право власності на землю серії Р2 № 400270-35838, [PERSON] належала земельна ділянка, площею 0,191 (0,101 і 0,090) гектарів за адресою: [ADDRESS] (а.с. 29). Вказані обставини свідчать про той факт, що володіння позивачем двома вказаними земельними ділянками є безперервним з 2002 року. Також, позивачка, при заволодінні спірним майном та фактичним користування вказаними двома земельними ділянками, безумовно знала про наявність у неї підстав для такого користування житлом, оскільки вона придбала у [PERSON] відповідну частину домоволодіння за вказаною адресою, а тому, суд вважає, що володіння позивачем зазначеним нерухомим майном є добросовісним. Як встановлено з матеріалів спадкової справи № 50/2005 до майна померлої [INFO] [PERSON] , після неї спадкував її син [PERSON] відповідач у даній справі; та він не отримав свідоцтва про право власності на вкзані дві земельні ділянки (а.с. 134 153). При цьому, на підставі наданих позивачем на підтвердження свїх вимог письмових доказів, а саме заяви відповідача від 15.02.2007 року, суд приходить до висновку, що володіння позивачем даними двома земельними ділянками є відкритим (а.с. 31). В пункті 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз`яснено, що враховуючи положення\~статей 335\~і\~344\~ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Зокрема, згідно із листом Калинівської селищної ради № 333/02-17 від 16.02.2023 року, земельна ділянка площею 0,191 (0,101 і 0,090) гектарів за адресою: [ADDRESS] не сформована і не зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 158). Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Таким чином, під час розгляду справи судом встановлено, що позивачка добросовісно заволоділа вказаним нерухомим майном і продовжує відкрито, безперервно ним володіти протягом більше десяти років. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачка набула право власності на вказане нерухоме майно за набувальною давністю, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved