Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін у справі. Позивач Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у порядку самопредставництва, котре уповноважена виконувати [PERSON] , як юридична особа, котра здійснює нарахування та виплату пенсії у Львівській області, в тому числі й відповідачці [PERSON] , 22.11.2022 року, скориставшись засобами поштового зв`язку, скерував у Стрийський міськрайонний суд Львівської області позовну заяву, що надійшла та була зареєстрована в діловодстві суду 25.11.2022 року за вх. № 15924, в якій просить стягнути на його користь надмірно виплачену відповідачці [PERSON] суму пенсії у загальній сумі 18 900 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачка [PERSON] перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та, починаючи з 21.05.2018 року, на підставі рішення № 135050001134 від 02.07.2018 року, отримувала пенсію по інвалідності ІІІ групи (загальне захворювання), призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на весь строк встановлення відповідної інвалідності згідно виписки з акта огляду Личаківською МСЕК серія 12 ААА № 817148 по 31.05.2019 року. У подальшому на підставі рішення № 135050001134 від 03.06.2019 року відповідачка [PERSON] отримувала згадану пенсію упродовж усього строку продовження їй інвалідності згідно виписки з акта огляду Личаківською МСЕК серія 12 ААА № 843439, тобто по 31.05.2020 року. Проте, з листа КЗ ЛОР «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» від 07.09.2020 року за вих. № 437, підписаним головою Личаківської МСЕК, позивачеві Головному управлінню Пенсійного фонду України у Львівській області стало відомо, що відповідачка [PERSON] з 01.06.2020 року до зазначеної МСЕК для проведення переогляду не зверталась, відповідні документи з цього приводу не подавала, проте призначена їй пенсія нараховувалась та сплачувалася позивачем Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області до 31.03.2021 року, що призвело до переплати суми пенсії за період з 01.06.2020 року по 31.03.2021 року в сумі 18 900 грн.. У зв`язку з тим, що виплата пенсії відповідачці [PERSON] не поновлена, тому утримання переплати суми пенсії неможливе, для вирішення питання добровільного повернення коштів у розмірі 18\~900 грн. на адресу цієї відповідачки направлено листа, в якому пропонувалось повернути виявлену переплату на рахунок позивача Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області. Проте, відповідачка [PERSON] надміру виплачену суму пенсії позивачеві Головному управлінню Пенсійного фонду України у Львівській області не повернула, у зв`язку із чим згаданий позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просити про стягнення з відповідачки [PERSON] 18\~900 грн. надміру виплаченої суми пенсії. Відповідачка [PERSON] у запропоновані судом строк та порядку відзиву на позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до неї про стягнення надміру виплаченої суми пенсії не подала, свою позицію у цій справі із обґрунтуванням її відповідними доказами не навела. Заяви та клопотання сторін у справі. Заяв чи клопотань від учасників цієї справи, у тому числі й про розгляд даної справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та інших її учасників, у визначені чинним ЦПК України й судом строки та порядку, до суду не надходило. \~ \~ \~ \~ Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Оскільки відповідачкою у позовній заяві вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, то суддею, на виконання вимог частин 6, 7 ст. 187 ЦПК України, 28.11.2022 року первинно, а 21.12.2022 року повторно, було вжито заходів для звернення до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи відповідач ки [PERSON] .. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 27.12.2022 року, після отримання у встановленому порядку інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачки [PERSON] , яка не має статусу підприємця, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження у приміщенні суду, розташованого по вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий Львівської області, 30.01.2023 року о 14:00 год., без проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий суддя Микитин В.Я.) від 30.01.2023 року судовий розгляд цієї справи по суті продовжено та ухвалено проводити такий у порядку спрощеного позовного провадження 07.03.2023 року о 14:15 год. у приміщенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області, що за адресою: вул. Т Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область, без проведення судового засідання, за наявними у цій справі матеріалами. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Відповідно до\~ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~4,\~ч.\~1\~ст.\~5\~ЦПК України,\~кожна особа\~має право\~у порядку,\~встановленим цим\~Кодексом,\~звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~законних інтересів,\~а суд,\~здійснюючи правосуддя,\~захищає права,\~свободи та\~інтереси фізичних\~осіб,\~права та\~інтереси юридичних\~осіб,\~державні та\~суспільні інтереси\~у спосіб,\~визначений законом\~або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу,\~у межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках.\~Згідно ст.\~81\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дотримуючись положень\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм цивільного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав позивача Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області й причетність до такого порушення його прав відповідачки [PERSON] за пред`явленими позовними вимогами цивільного характеру, встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із оцінкою відповідних доказів. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] перебувала на обліку в\~Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області з 21.05.2018 року та отримувала пенсію по інвалідності ІІІ групи (загальне захворювання), призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на час встановлення їй відповідної групи інвалідності. Відповідачка [PERSON] також 26.06.2018 року підписала пам`ятку пенсіонеру (копія міститься у справі, а. с. 13), у котрій, з-поміж іншого, процитований обов`язок повідомляти органи Пенсійного фонду про обставини, що стосуються зміни розміру пенсійної виплати або припинення її виплати, зокрема про вступ на роботу, звільнення з роботи, реєстрація або зняття з обліку як фізичної особи-підприємця. Згідно виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 817148 від 21.05.2018 року, виданої Личаківською МСЕК КЗ ЛОР «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» (копія міститься у справі, а. с. 9), відповідачці [PERSON] встановлена ІІІ група інвалідності (загальне захворювання) на строк до червня 2019 року, та визначена дата чергового переогляду 21.05.2019 року. Згідно виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 843439 від 25.05.2019 року, виданої Личаківською МСЕК КЗ ЛОР «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» (копія міститься у справі, а. с. 10), відповідачці [PERSON] встановлена ІІІ група інвалідності (загальне захворювання) на строк до червня 2020 року, та визначена дата чергового переогляду 15.05.2020 року. Судом встановлено й те, що 10.09.2020 року на адресу позивача Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на його відповідний лист (копія мітиться у справі, а. с. 11) надійшло повідомлення від КЗ ЛОР «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» від 07.09.2020 року за вих. № 437 (копія міститься у справі, а. с. 12), за змістом котрого відповідачка [PERSON] у Личаківську МСЕК до 01.06.2020 року для проведення переогляду не зверталася, відповідні документи не подавала. Факт отримання позивачем Головним управління Пенсійного фонду України у Львівській області зазначеного повідомлення 10.09.2020 року підтверджується штампом реєстрації вхідної кореспонденції на першому аркуші повідомлення. Проте, незважаючи на обізнаність із непроходженням відповідачкою [PERSON] чергового переогляду щодо встановленої їй інвалідності ІІІ групи (загальне захворювання), позивач Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області продовжував нараховувати та виплачувати відповідачці [PERSON] пенсію по інвалідності до 31.03.2021 року, що підтверджується відповідним розрахунком суми переплати пенсії (копія міститься у справі, а. с. 16), хоча мав достатню підставу для припинення та міг припинити таку виплату пенсії ще, починаючи з 01.09.2020 року, а це сім місяців з десяти, упродовж котрих нараховувалася пенсія поза терміном встановленої відповідачці [PERSON] відповідної групи інвалідності. Позивач Головне\~управління Пенсійного\~фонду України\~у Львівській\~області листом\~від 02.09.2022\~року за\~вих.\~№ 1300-5903-8/79365\~звернувся до\~відповідачки [PERSON] \~з вимогою\~повернути надміру\~виплачену їй\~пенсію за\~період 01.06.2020\~року по\~31.03.2021\~року в\~сумі 18\~900\~грн.\~(копія\~міститься у\~справі,\~а.\~с.\~15),\~а до\~цього \~з листом\~від 16.09.2021\~року за\~вих.\~№ 1300-5207-8/81947\~звернувся до\~відповідачки [PERSON] \~з вимогою\~подати заяву\~та відповідні\~документи в\~оригіналі щодо\~утримання надміру\~виплаченої суми\~пенсії (копія\~мітиться у\~справі,\~а.\~с.\~14),\~проте відповідні\~докази на\~підтвердження вручення\~зазначеній відповідачці\~цих листів\~позивачем Головним\~управлінням Пенсійного\~фонду України\~у Львівській\~області суду\~не надано.\~ Релевантні норми та джерела права, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, мотиви їх застосування. Встановлені судом цивільні правовідносини, пов`язані із здійсненням пенсійного забезпечення, у тому числі у зв`язку із інвалідністю, виплати відповідних сум та повернення їх у випадках проведення такої виплати надміру, регулюються\~Конституцією України,\~Цивільним кодексом\~України (надалі\~ ЦК\~України),\~Законом України\~«Про загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування»,\~Законом України\~«Про пенсійне\~забезпечення» та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Так, статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Відповідно до ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком, пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства) за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону Статтею 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» залежно від ступеня втрати працездатності визначено три групи інвалідності. Причина, група, час настання інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством. За змістом ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності. Інвалідам, які досягай пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, пенсії по інвалідності призначаються довічно Статтею 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначені строки виплати пенсії по інвалідності в разі зміни групи інвалідності або відновлення працездатності, зокрема, у разі визнання особи, яка пройшла повторний огляд здоровою, пенсія виплачується до кінця місяця, по який встановлено інвалідність. Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. За приписами ч. 1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. У разі припинення виплати пенсії, внаслідок відновлення здоров`я, тощо, до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку (ч. 4 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення») Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом\~ст.\~1212\~ЦК України\~особа,\~яка набула\~майно або\~зберегла його\~у себе\~за рахунок\~іншої особи\~(потерпілого)\~без достатньої\~правової підстави\~(безпідставно\~набуте майно),\~зобов`язана\~повернути потерпілому\~це майно.\~Особа зобов`язана\~повернути майно\~і тоді,\~коли підстава,\~на якій\~воно було\~набуте,\~згодом відпала. Положення\~цієї глави\~застосовуються незалежно\~від того,\~чи безпідставне\~набуття або\~збереження майна\~було результатом\~поведінки набувача\~майна,\~потерпілого,\~інших осіб\~чи наслідком\~події. Положення\~цієї глави\~застосовуються також\~до вимог\~про: 1)\~повернення виконаного\~за недійсним\~правочином; 2)\~витребування майна\~власником із\~чужого незаконного\~володіння; 3)\~повернення виконаного\~однією із\~сторін у\~зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Проте, статтею 1215 ЦК України встановлено випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Отже, чинний ЦК України встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Аналогічні за своїм змістом висновки про застосування ст. 1215 ЦК України викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 22 січня 2014 року у справі за єдиним унікальним номером 6-151цс13, від 02 липня 2014 року у справі за єдиним унікальним номером 6-91цс14, підстав відступити від яких Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі за єдиним унікальним номером 753/15556/15-ц, не встановила При цьому, правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, тому тягар доказування рахункової помилки та недобросовісності набувача покладено на платника відповідних грошових коштів. Саме до таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 12 грудня 2018 року у справі за єдиним унікальним номером 711/1509/17, у постанові від 21 червня 2018 року у справі за єдиним унікальним номером 554/1809/17, у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі за єдиним унікальним номером 307/2100/16-ц, у постанові від 13 квітня 2020 року у справі за єдиним унікальним номером 487/2596/17. Таким чином, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації. У справі\~«Рисовський проти\~України» (заява\~№ 29979/04,\~рішення від\~20\~січня 2012\~року)\~Європейський Суд\~з прав\~людини у\~пункті 71\~рішення вказав:\~«… потреба\~виправити минулу\~«помилку» не\~повинна непропорційним\~чином втручатися\~в нове\~право,\~набуте особою,\~яка покладалася\~на легітимність\~добросовісних дій\~державного органу\~(див.,\~mutatis\~mutandis,\~рішення у\~справі «Пінкова\~та Пінк\~проти Чеської\~Республіки» (Pincova\~and\~Pine\~v.\~the\~Czech\~Republic),\~заява №\~36548/97,\~пункт 58).\~Іншими словами,\~державні органи,\~які не\~впроваджують або\~не дотримуються\~своїх власних\~процедур,\~не повинні\~мати можливість\~отримувати вигоду\~від своїх\~протиправних дій\~або уникати\~виконання своїх\~обов`язків\~(див.\~рішення у\~справі «Лелас\~проти Хорватії»\~(Lelas\~v.\~Croatia) від 20 травня 2010 року, заява № 55555/08, пункт 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, nункт 58), а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia) від 13 грудня 2007 року, заява № 32457/05, пункт 40, та у справі «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia) від 11 червня 2009 року, заява № 35298/04, пункт 67). Висновок суду за результатами розгляду справи. Аналіз наведених вище норм та джерел права, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, свідчить про те, що надміру сплачені суми пенсії можуть бути утримані позивачем Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області виключно за умови зловживань з боку відповідачки [PERSON] як особи, якій призначено пенсію по інвалідності або подання нею недостовірних даних при призначенні такого виду пенсії. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним. Проте, як вбачається із досліджених судом безпосередньо матеріалів цієї справи, підставою для звернення до суду Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області послужило те, що відповідачка [PERSON] отримувала пенсію по інвалідності ІІІ групи (загальне захворювання), обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на час встановлення їй відповідної групи інвалідності. Пенсія щомісячно по 31.03.2021 року включно в повному обсязі перераховувалась на особовий рахунок цієї відповідачки за № [NUMBER] , а повідомлення від КЗ ЛОР «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» із списком осіб, які, з-поміж іншого, повторно не були оглянутими Личаківською МСЕК, та яким не продовжено групу інвалідності, отримано позивачем Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області ще 10.09.2020 року. При цьому з копії наявного у цій справі листа позивача Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, з котрим той звертався до КЗ ЛОР «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» задля отримання згаданої вище інформації, неможливо визначити його дату, а в змісті цього листа не наведені причини, що послужили для такого тривалого зволікання щодо отримання ним згаданої вище інформації. Щодо недобросовісної поведінки відповідачки [PERSON] , то така, на переконання суду, не може бути підтвердженою виключно підписаною нею 26.06.2018 року пам`яткою пенсіонеру, у котрій процитований обов`язок повідомляти органи Пенсійного фонду про обставини, що стосуються зміни розміру пенсійної виплати або припинення її виплати, зокрема про вступ на роботу, звільнення з роботи, реєстрація або зняття з обліку як фізичної особи-підприємця. Про обов`язок повідомляти щодо проходження/непроходження огляду/переогляду для встановлення/припинення групи інвалідності, у такій пам`ятці пенсіонеру не йдеться, що, відповідно, не до кінця могло бути зрозумілим відповідачці [PERSON] .. Також у матеріалах цієї справи відсутні й відповідні докази на підтвердження вручення відповідачці [PERSON] листів, адресованих їй позивачем Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області 16.09.2021 року та 22.09.2022 року з приводу повернення надміру виплаченої їй суми пенсії по інвалідності. Повернулася також від відповідачки [PERSON] уся поштова кореспонденція суду з довідками про причини повернення/досилання «адресат відсутній за вказаною адресою». Наведене може свідчити про те, що відповідачка [PERSON] давно відсутня за зареєстрованим місцем проживання, а причини її відсутності залишаються суду невідомими, як і неможливо перевірити поважність таких причин, що, у поєднанні з іншими дослідженими матеріалами цієї справи, може свідчити про відсутність умислу в її діях з приводу неповідомлення про обставини, котрі стосуються припинення виплати пенсії по інвалідності у вигляді непроходження чергового переогляду у Личаківській МСЕК, та з приводу неповернення надміру сплачених сум пенсії у добровільному порядку. Отже, без встановлення фактів недобросовісної поведінки відповідачки [PERSON] , та наявності рахункової помилки при виплаті пенсії, відсутні підстави для стягнення з неї надміру виплаченої суми пенсії відповідно до ст. 1215 ЦК України. За таких обставин, у задоволенні позовних вимог у цій справі належить відмовити у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат у справі. Розподіл судових витрат у справі, котрі полягають у сплаті позивачем Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою майнового характеру у розмірі 2 481 грн. і підтверджуються платіжним дорученням № 3795 від 16.11.2022 року (копія міститься у справі, а. с. 1), слід здійснити у порядку, визначеному у ст. 141 ЦПК України, та, в силу ухвалення рішення на користь відповідачки [PERSON] , слід залишити за вказаним позивачем. Доказів понесення учасниками цієї справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати позивачем Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду, матеріали цієї справи не містять.

Outcome: dismissed