Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-02 00:00:00

Позивач як фізична особа-підприємець 01.11.2022 звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] матеріальної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 12.03.2021 між сторонами було укладено договір № 1523 прокату легкового автотранспортного засобу, відповідно до умов якого позивач передала, а відповідач прийняв у строкове оплатне користування легковий транспортний засіб марки «Skoda», модель «Rapid», рік випуску ? 2015, колір ? синій, реєстраційний номер [NUMBER] , кузов № [NUMBER] . 12.03.2021 згідно умов договору відповідачем було прийнято транспортний засіб, що підтверджується актом прийому-передачі легкового транспортного засобу. В акті зазначено, що автомобіль перебуває в справному технічному стані та відповідає своїм якісним і технічним характеристикам; з боку відповідача відсутні претензії до позивача по якості, зовнішньому виду, комплектації та технічному стану переданого автомобіля. 25.02.2022 відповідачем було порушено умови договору, а саме: не внесено плату за користування автомобілем. 03.03.2022 відповідач знову порушив умови договору знявши трекер, чим частково розукомплектував автомобіль. 13.03.2022 в порушення умов договору прокату відповідач залишив автомобіль в Закарпатській області, звідки позивач вимушена була забирати його власним коштом, а також допустив пошкодження транспортного засобу, чим спричинив позивачу матеріальну шкоду. У зв`язку із тим, що відповідачем було пошкоджено автомобіль, позивачем було замовлено незалежну оцінку вартості матеріального збитку, за наслідками якої суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] було складено звіт № 33/54.06.22 від 23.06.2022. Відповідно до цього звіту вартість відновлювального ремонту становить 201 580,66 грн. Позивачем були також оплачені послуги експерта в розмірі 1 500,00 грн за складання звіту, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 33/54.06.22 від 23.06.2022. За період з 25.02.2022 по 13.03.2022 відповідачем не сплачено кошти за прокат автомобіля за договором, розмір яких становить 8 635,00 грн. 21.09.2022 позивачем була направлена відповідачу претензія щодо відшкодування вищезазначеної суми коштів на виконання договору. Однак направлена претензія відповідачем проігнорована. Позивач вважає, що з відповідача підлягають до стягнення: 1) сума заборгованості за прокат автомобіля 8\~635,00 грн; 2) вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля 201\~580,66 грн; 3) вартість послуг експерта щодо оцінки майнової шкоди 1\~500,00 грн; 4) пеня 7\~567,63 грн; 5) інфляційні збитки 1\~584,30 грн; 6) 3% річних від простроченої суми 488,55 грн. Посилаючись на зазначене позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму майнової шкоди у загальному розмірі 221\~356,14 грн та судові витрати у розмірі сплаченого судового збору 2\~213,56 грн. Ухвалою суду від 29.11.2022 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов. Судом двічі було направлено відповідачу документи у зазначеній справі 30.11.2022 та повторно 19.01.2023. У встановлений судом строк відповідачем, який отримав копію ухвали про відкриття провадження в справі та копію позовної заяви з додатками 03.02.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням долученим до матеріалів справи, не надано відзиву, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, з?ясувавши фактичні обставини справи оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, встановив наступне. З матеріалів справи вбачається, що позивачем до матеріалів позовної заяви додано договір № 1523 прокату легкового автотранспортного засобу, що укладений 12.03.2021 між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] , за умовами якого позивач передала, а відповідач прийняв у строкове оплатне користування легковий транспортний засіб марки «Skoda», модель «Rapid», рік випуску ? 2015, колір ? синій, реєстраційний номер [NUMBER] , кузов № [NUMBER] . 12.03.2021 відповідно до умов договору відповідачем було прийнято автомобіль, що підтверджується актом прийому-передачі легкового транспортного засобу (Додаток №1 до договору) в якому зазначено, що автомобіль перебуває в справному технічному стані та відповідає своїм якісним і технічним характеристикам, та з боку відповідача відсутні претензії до позивача по якості, зовнішньому виду, комплектації та технічному стану переданого автомобіля. У відповідності до умов договору прокату було передбачено, що наймач зобов`язаний дотримуватись умов прокату автомобіля, підтримувати його належний технічний стан; своєчасно вносити плату за прокат, здійснювати інші платежі на користь наймодавця в строки та в порядку, визначені даним договором; повернути автомобіль в порядку та на умовах, що вказані у договорі прокату, в чистому вигляді та з кількістю палива в баку, наданому при прийманні автомобіля; компенсувати наймодавцю витрати по транспортуванню та поверненню автомобіля до місцю знаходження наймодавця; використовувати автомобіль виключно за цільовим призначенням та в межах території використання, вказаної у договорі прокату, а також експлуатувати та утримувати автомобіль у відповідності з правилами експлуатації, викладеними в технічній документації на автомобіль та у відповідності до діючих Правил дорожнього руху, дотримуватись регламенту експлуатації та технічного обслуговування автомобіля, визначеного наймодавцем; нести всі експлуатаційні витрати на обслуговування та використання автомобіля за власний рахунок; забезпечити належне збереження автомобіля з моменту його отримання до моменту повернення наймодавцю (п. 4.3.3 4.3.11). Крім того, відповідно до вимог п. 4.3.13 Договору прокату легкового автотранспортного засобу відповідач взяв на себе зобов`язання в повному обсязі відшкодувати вартість відновлювального ремонту, заподіяні збитки. В порушення умов договору прокату відповідач 25.02.2022 не перерахував позивачу плату за користування автомобілем, розмір якої та порядок сплати, передбачені розділом 3 договору. 03.03.2022 відповідач знову порушив умови договору знявши трекер, чим частково розукомплектував автомобіль. 13.03.2022 в порушення умов договору прокату відповідач залишив автомобіль в Закарпатській області, звідки позивач вимушена була забирати його власним коштом, а також допустив пошкодження транспортного засобу, чим спричинив позивачу матеріальну шкоду. Відповідно до звіту № 33/54.06.22 від 23.06.2022 про оцінку матеріального збитку транспортного засобу марки «Skoda», модель «Rapid», реєстраційний номер [NUMBER] , складеного ФОП « [PERSON] » розмір вартості відновлювального ремонту становить 201\~580,66 грн. Позивачем були також оплачені послуги експерта в розмірі 1 500,00 грн за складання звіту, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 33/54.06.22 від 23.06.2022. Водночас, за період з 25.02.2022 по 13.03.2022 відповідачем позивачу не сплачено кошти за прокат автомобіля за договором, розмір яких позивачем встановлено в сумі 8 635,00 грн. Також позивач вважає, що з відповідача підлягають до стягнення, крім зазначених сум, пеня у розмірі 7\~567,63 грн; інфляційні збитки 1\~584,30 грн; 3% річних від простроченої суми 488,55 грн. Посилаючись на зазначене позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму майнової шкоди у загальному розмірі 221\~356,14 грн та судові витрати у розмірі сплаченого судового збору 2\~213,56 грн. Надаючи оцінку зібраним по справі доказам, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.\~11\~ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 14\~ЦК України визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Статтею 15\~ЦК України врегульовано, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до положень ч. 1 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається укладеним у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в листах, телеграмах або за допомогою електронного або іншого засобу зв`язку. За правилами ст.\~787\~ЦК України за договором прокату наймодавець, який здійснює підприємницьку діяльність з передання речей у найм, передає або зобов`язується передати рухому річ наймачеві у користування за плату на певний строк. Договір прокату є договором приєднання. Наймодавець може встановлювати типові умови договору прокату. Типові умови договору прокату не можуть порушувати прав наймачів, встановлених законом. Умови договору прокату, які погіршують становище наймача порівняно з тим, що встановлено типовими умовами договору, є нікчемними. Договір прокату є публічним договором. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог ? відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 527\~ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор ? прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. За правилами ч. 1 статті 626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміни або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина 1 статті 628\~ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно до положень ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи те, що 12.03.2021 між позивачем та відповідачем був укладений договір прокату легкового автотранспортного засобу № 1523 суд доходить висновку, що сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов`язання щодо виконання даного договору. Відповідно до статті 610\~ЦК України невиконання зобов`язання є порушенням зобов`язання. Згідно ст.\~611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Статтями 12, 13, 81\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Наявні матеріали справи дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що відповідачем було отримано у строкове платне користування транспортний засіб на умовах та в порядку, що зазначені у договорі прокату і він користувався транспортним засобом. Проте, умови договору відповідачем не були виконані. Позивачем були вжиті заходи для досудового врегулювання спору, в зв`язку з чим ним була направлена на поштову адресу відповідача претензія щодо відшкодування коштів на виконання договору. Проте, відповідач відповіді на листи позивача не надав. Також відповідачем не надано відзив на позов. Такими чином, позивачем доведено належними та допустимими доказами, у контексті вище перелічених норм законодавства, виникнення між позивачем та відповідачем зобов`язальних правовідносин на умовах, зазначених позивачем. Судом встановлено наявність арифметичних помилок при здійсненні розрахунку позивачем розміру матеріальної шкоди та інфляційних і штрафних нарахувань. Це не може свідчити про те, що суд вийшов за межі позовних вимог, які зводяться до стягнення суми заборгованості за договором прокату та штрафних санкцій і відшкодування завданої майнової шкоди. Встановлюючи суму заборгованості за договором прокату, що підлягає стягненню з відповідача, суд виходить з такого. За умовами договору прокату (п. 3.1.1) оплата за користування (прокат) автомобіля розраховується з розрахунку користування наймачем транспортним засобом за шість календарних днів із семи календарних днів такого користування. Відповідно до позовних вимог 25.02.2022 відповідачем не було внесено плату за користування автомобілем, а 13.03.2022 автомобіль фактично було отримано позивачем. Отже, загальний строк заборгованості складає сімнадцять календарних днів (з 25.02.2022 по 13.03.2022). Таким чином, відповідно до п. 3.1.1 договору період з 25.02.2022 по 02.03.2022; з 04.03.2022 по 09.03.2022 та з 11.03.2022 по 13.03.2022 підлягає сплаті за розрахунком: 3\~960,00 грн (6 днів) + 3\~960,00 грн (6 днів) + 1\~980,00 грн (3 дні) = 9\~900,00 грн. Зі змісту позовної заяви та розрахунку заборгованості вбачається, що за порушення договору прокату, посилаючись на вимоги ст. 549 ЦК України та п. 7.19 Договору, позивач просить стягнути з відповідача пеню за несвоєчасне виконання зобов`язання. Проте, судом встановлено, що договір п. 7.19 не містить, а пункт 7.17 Договору (який є крайнім в цьому розділ) передбачає, що у випадку невиконання наймачем своїх зобов`язань за даним Договором, наймач зобов`язується компенсувати всі збитки, що виникли внаслідок невиконання наймачем умов даного Договору, а також несе іншу відповідальність відповідно до умов даного Договору та чинного законодавства України. Таким чином, оскільки застосування двох видів цивільно-правової відповідальності за порушення зобов`язання стане подвійним притягненням відповідача до одного і того ж виду відповідальності, договором стягнення з відповідача пені не передбачено, то суд доходить висновку, що відповідач за порушення грошового зобов`язання несе відповідальність відповідно до чинного законодавства, тобто відповідно до ст. 625 ЦК України. Починаючи від 14.03.2022 до 17.10.2022 (як зазначено позивачем у позові) відповідач має сплатити відповідно до п. 7.17 Договору та вимог ст. 625 ЦК України суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, виходячи з наступного розрахунку. Розрахунок інфляційних витрат здійснюється за формулою ІІС = (ІІ1 : 100) х (ІІ2 : 100) х (ІІ3 : 100) х … (ІІZ : 100), де ІІ1 індекс інфляції за перший місяць прострочення, ІІZ індекс інфляції за останній місяць прострочення. Період прострочення зобов`язання, що зазначений позивачем у позові становить з 14.03.2022 до 17.10.2022. За березень 2022 року індекс інфляції становить 104,50; квітень 2022 року 103,10; травень 2002 року 102,70; червень 2022 року 103,10; липень 2022 року 100,70; серпень 2022 року 101,10; вересень 2022 року 101,90; жовтень 2022 року 102,50. Таким чином, індекс інфляції становить 1,21306128 = (104,50 : 100) х (103,10 : 100) х (102,70 : 100) х (103,10 : 100) х (100,70 : 100) х (101,10 : 100) х (101,90 : 100) х (102,50 : 100). Інфляційні витрати становлять 2\~109,31 = 9\~900,00 х 1, 21306128 9\~900,00. Розрахунок трьох процентів річних від простроченої суми здійснюється за формулою С х 3% х Д : 365, де С сума заборгованості, яка становить 9\~900,00 грн, Д кількість днів прострочення за період з 14.03.2022 до 17.10.2022, що складає 218 днів. Таким чином, 9\~900,00 х 3% х 218 : 365 = 177,39 грн. Договором № 1523 прокату легкового автотранспортного засобу від 12.03.2021 та ст. 1166 ЦК України передбачено умови та підстави відшкодування шкоди. Пункт 4.3.18 Договору передбачає обов`язок наймача відшкодувати повну вартість ремонтних відновлювальних робіт або повну вартість автомобіля, визначеному в цьому Договору, при викраденні або тотальному знищенні автомобіля та всі витрати. Згідно з положеннями cт. 1166 Цивільного кодексу\~України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями, бездіяльністю особистим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою яка її завдала. Відповідно до звіту № 33/54.06.22 від 23.06.2022 про оцінку матеріального збитку транспортного засобу марки «Skoda», модель «Rapid», реєстраційний номер [NUMBER] , складеного ФОП « [PERSON] » розмір вартості відновлювального ремонту становить 201\~580,66 грн. Зазначена сума матеріальної шкоди підлягає відшкодуванню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. Позивач також просить стягнути з відповідача на його користь із зазначеної суми матеріальної шкоди інфляційні витрати та 3 % річних, відповідно до ст. 625 ЦК України. Проте, оскільки відшкодування шкоди є деліктним зобов`язанням, а не грошовим зобов`язанням, то інфляційні витрати та 3 % річних на розмір майнової шкоди не нараховуються і не стягуються. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення: сума заборгованості за прокат автомобіля 9 900,00 грн; інфляційні збитки 2 109,31 грн; 3% річних від простроченої суми 177,39 грн; вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля 201\~580,66 грн. Отже, загальна сума, що підлягає стягненню з відповідача становить 213 767,36 грн, а тому позов підлягає частковому задоволенню у зазначеному розмірі. Позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на проведення дослідження оцінки вартості матеріального збитку, що становить 1\~500,00 грн та підтверджено квитанцією до прибуткового касового ордера № 33/54.06.22 від 23.06.2022. Зазначена сума віднесена представником позивача до загальної суми шкоди, що суперечить положенням ч. 3 ст. 133 ЦПК України, відповідно до якої витрати на проведення експертизи віднесені до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Таким чином, суд доходить висновку про віднесення витрат, що понесені позивачем на проведення експертизи до судових витрат та про стягнення їх з відповідача на користь позивача. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог на 97 %, (сума вимоги 221 3256,14 100% = задоволена судом сума вимоги 215\~267,36 х%, то арифметичним розв`язанням такої пропорції буде результат 97%), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2\~147,15 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у загальному розмірі 3\~647,15 грн (1\~500, 00 + 2\~147,15). Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial