Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

29.12.2022 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, на обґрунтування якої зазначила, що [INFO] у них з відповідачем народилась спільна дитина син [PERSON] . Вказує, що на даний час їх син навчається на денній формі навчання у ПрАТ «ВНЗ «Міжрегіональна академія управління персоналом», форма навчання: платна. У зв`язку з тим, що [PERSON] навчається на денній формі навчання, він позбавлений можливості працювати та мати самостійний заробіток. Вважає, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Разом з тим, зазначає, що вона понесла додаткові витрати, пов`язані з оплатою навчання, а саме 14800 грн. Враховуючи викладене, просить суд стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у розмірі частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до закінчення нею навчання, але не більше як до досягнення 23-ох років, а також стягнути з відповідача на її користь 7040 грн. додаткових витрат на дитину. До початку судового засідання представник позивача подала до суду заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав частково, не заперечував щодо стягнення з нього щомісячно аліментів розмірі частки всіх видів заробітку (доходу). Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 6). Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст. ст. 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина. Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (ст. 198 СК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як вбачається\~з довідки\~№ 70,\~виданої 05.12.2022\~року Волинським\~інститутом імені\~В`ячеслава Липинського\~ПрАТ «ВНЗ\~«Міжрегіональна академія\~управління персоналом»,\~ [PERSON] \~є студентом\~І курсу денної форми навчання Волинського інституту імені В`ячеслава Липинського ПрАТ «ВНЗ «Міжрегіональна академія управління персоналом». Освітньо-кваліфікаційний рівень: бакалавр. Спеціальність: менеджмент. Навчання платне. Стипендію не отримує (а.с. 7). Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід). Повнолітній [PERSON] є здоровим та на обліку в лікарів не перебуває. У свою чергу, відповідач [PERSON] є здоровим, працездатним, на обліку у лікарів не перебуває, розмір його середньомісячного заробітку та місце працевлаштування на час перебування даного спору в провадженні суду встановлені не були. Доказів іншого здобуто не було. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] суд бере до уваги ту обставину, що обов`язок по утриманню дитини, в тому числі й повнолітньої, покладається на обох батьків у повній мірі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти в розмірі частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до закінчення дитиною навчання, але не більше як до досягнення 23-ох років. Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим. Згідно ч. 1 ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу, а тому, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 192 СК України, аліменти на дитину, яка продовжує навчання, присуджуються від дня пред`явлення позову. З даною позовною заявою позивач [PERSON] звернулась 29.12.2022 року (а.с. 2), отже саме з зазначеної дати аліменти мають стягуватися з відповідача на користь позивача. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Щодо вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину, суд зазначає наступне. Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У своїй постанові від 13.09.2017 року Верховний Суд при розгляді справи № 6-1489цс17 прийшов до правового висновку, що при вирішенні питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен з батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси і обставини, що мають істотне значення. У випадках, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Із системного аналізу вищевказаних положень законодавства у своєму взаємозв`язку слідує, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, яка в повній мірі кореспондується із приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 3 ст. 89 ЦПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, на підтвердження заявленої позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину, стороною позивачки було надано квитанцію від 23.08.2022 року про оплату навчання [PERSON] на суму 14080 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що із відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] підлягають стягненню додаткові витрати, пов`язані з оплатою за навчання неповнолітнього сина [PERSON] (18 років виповнилось 08.12.2022 року) у сумі 7040 грн., тобто 1/2 частина від підтверджених додаткових витрат, понесених позивачем. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення заявлених позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та додаткових витрат на дитину. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Крім того, згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому з відповідача слід також стягнути на користь держави судовий збір в сумі 2147, 20 грн. (по 1073, 60 грн за кожну вимогу). На підставі ст.ст. 198-201 СК України,

Outcome: approved