Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

У серпні 2020 року [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Бондар А.В., звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , не менш як п`ять років до часу відкритя спадщини після смерті [PERSON] , яка настала [INFO] . В обгрунтування заяви зазначено, що 14.03.1975 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Після реєстрації шлюбу [PERSON] взяла собі прізвище чоловіка та стала [PERSON] . У [PERSON] , був син від першого шлюбу - [PERSON] [INFO] року заявник та його дружина [PERSON] та її син [PERSON] отримали свідоцтво про право власності на житло. Свідоцтво було видано в рівних долях на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до довідок заявник проживає в квартирі з 06.06.1975 року, а [PERSON] з 29.06.1984 року. 28.03.2000 року заявник написав заповіт, відповідно до якого все своє майно він заповів [PERSON] , оскільки останній був фактично сином заявника. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме 1/3 частини вищезазначеної квартири. З метою оформлення спадщини після смерті померлої, її син [PERSON] звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Заявник в свою чергу відмовився від своєї частини спадщини на користь сина померлої - [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. З метою оформлення спадщини після смерті померлого, заявник 03.08.2020 року звернувся до суду із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до 12 Київської державної нотаріальної контори. Зважаючи на те, що [PERSON] не є сином заявника, державний нотаріус повідомила, що не має правових підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та порадила звертатися до суду із відповідною заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю. Зазначає, що фактично заявник та померлий проживали в одній квартирі та вели спільний побут з 1984 року, з часу реєстрації місця проживання померлого в квартирі. Заявнику померлий був як син, про що свідчить складений на померлого заповіт, заява про відмову від спадщини після смерті дружини на користь померлого, довіреності на право керування та розпорядження своїм трансопртним засобом. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04.09.2020 року у справі відкрито провадження та призначено судове засідання. 05.05.2022 року згідно розпорядження № 155 здійснено повторний авторозподіл справи, у зв`язку з перебуванням судді Войтенко Ю.В. на лікарняному. 05.05.2022 року протоколо автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу розподілено судді Журибеда О.М. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09.05.2022 року позовну заяву прийнято до провадження та призначено судове засідання. Представник заявника Бондар А.В. в судовому засіданні просив задвольнити вимоги заяви та встановити факт, посилаючись на доводи зазначені в заяві. Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з`явились, про дату та місце розгляду заяви повідомленні належним чином. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 14.03.1975 року між [PERSON] та [PERSON] у Ленінградському районному відділі реєстрації актів громадянського стану м. Києва було укладено шлюб, актовий запис № 152, після реєстрації якого [PERSON] взяла прізвище чоловіка - [PERSON] (а.с.7). Згідно паспорта серії [NUMBER] [PERSON] народився в м. Київ [INFO] (а.с. 8). Згідно свідоцтва про право власності на житло від 28.02.1994 року, Ленінградська районна рада народних депутатів міста Києва посвідчує, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] дійсно належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних долях (а.с.9). Як вбачається з заповіту від 28.03.2000 року посвідченого державним нотаріусом Дванадцятої нотаріальної контори Качельніковим С.В. зареєстрований в реєстрі за № 4с-356, [PERSON] на випадок своєї смерті все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те на що він має право за законом і що йому належатиме заповідає [PERSON] (а.с. 14). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане Відділом реєстрації смерті у м. Києві 26.09.2010 року (а.с.15). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.06.2011 року посвідченого державним нотаріусом Дванадцятої Київської нотаріальної контори Фещук Н.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 6-1734, вбачається, що спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , яка померла [INFO] є її син [PERSON] з урахування частки від якої відмовився чоловік померлої [PERSON] та спадщина, на яку видане це свідоцтво складається з 1/3 частини квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлій (а.с.16). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 29.05.2020 року (а.с.19). Як вбачається з довіреносте від 22.03.2004 року та 19.03.2007 року [PERSON] цією довіреністю уповноважує [PERSON] керувати та розпоряджатися належним йому автомобілем марки «Ваз 21011» (а.с.21, 22). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За змістом ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю. У пункті 21 вищевказаної Постанови вказано, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також: інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно вимог ч. 4 ст.3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що і є ознаками сім`ї. У судовому засіданні встановлено що [PERSON] та [PERSON] понад п`ять років до дня смерті останнього проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, матеріально та морально підтримували один одного та для заявника померлий був як син. Факт про встановлення якого просить заявник має для нього юридичне значення, оскільки є підставою для оформлення спадкових прав внаслідок смерті [PERSON] . Дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява обґрунтована, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved