Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

29.12.2021 року представник позивача [PERSON] подала до суду позовну заяву, у якій просила: визнати недійсним та скасувати рішення Новоград-Волинської міської ради Житомирської області № 173 від 22.04.2021 року у частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, межі якої не встановлені в натурі (на місцевості) за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови та передачі у власність [PERSON] ділянки на [ADDRESS] , площею 0,1000 га, кадастровий номер 1811000000:00:028:0889, для індивідуального садівництва (код 01.05); скасувати запис про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , площею 0,1000 га, кадастровий номер 1811000000:00:028:0889, на підставі якого 06.05.2021 року її зареєстровано за [PERSON] . В обґрунтування позову вказала, що у позивача [PERSON] на праві постійного користування, знаходиться земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] (до перейменування [ADDRESS] ), згідно Державного акту на право постійного користування землею, серії ЖТ, від 13.08.1996 року, виданого на підставі рішення виконкому Новоград-Волинської міської ради народних депутатів Житомирської області від 10.04.1996 року № 151 п. 1.4 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 35, зокрема, 1/3 частка від 1400,00 кв.м. 09.09.2021 року позивачу [PERSON] стало відомо, що на частину цієї земельної ділянки (0,1000 га) 06.05.06.2021 року здійснено державну реєстрацію права власності на користь іншої особи відповідача 2 [PERSON] , чим порушено його права на інтереси. У подальшому, позивач [PERSON] дізнався, що рішенням Новоград-Волинської міської ради від 23.12.2020 року № 38 відповідачу 2 [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови. Затим, на підставі рішення Новоград-Волинської міської ради від 22.04.2021 року № 173, зазначену земельну ділянку із зміненою адресою на [ADDRESS] , кадастровий номер 1811000000:00:028:0889, код 01.05, надано у власність відповідачу 2 [PERSON] . Зазначила, що діями відповідачів права позивача, який є користувачем спірної земельної ділянки порушені, а тому вона звернулася до суду з даними позовом. 30.12.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, встановлено учасникам справи строки вчинення процесуальних дій. 21.01.2022 року представником відповідача 1 Новоград-Волинської міської ради Житомирської області подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву вказувала на те, що позивачем протягом тривалого часу не вживалися заходи щодо формування земельної ділянки, зокрема, його частки у спірній земельній ділянці, а саме: 1/3 частки від загальної площі 1400,00 кв.м., такі відомості в кадастровому реєстрі відсутні, тому вважає, що Новоград-Волинська міська рада Житомирської області діяла в межах своїх повноважень з дотриманням вимог діючого законодавства під час внесення рішення від 22.04.2021 року № 173, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Також, зазначила, що право користування земельною ділянкою, яке виникло в особи на підставі державного акта на право користування земельною ділянкою не входить до складу спадщини і припиняється із смертю особи, якій належало таке право. 26.01.2022 року відповідачем 2 [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву вказувала на те, що у позивача на праві постійного користування перебуває 1/3 частина спірної земельної ділянки, що становить 466 кв.м. від загальної площі 1400 кв.м. даної земельної ділянки, а інші 2/3 її частини, перебували у користуванні [PERSON] , яка померла. При цьому, їй передано у власність 0,1000 га, що еквівалентно 1000 кв.м. Тому вважає, що права позивача на користування земельною ділянкою у належному йому розмірі жодним чином не порушені. Також зазначила, що відповідно до правової позиції, викладеної Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20.11.2019 року у справі № 368/54/17, право користування земельною ділянкою, яке виникло в особи лише на підставі державного акта на право користування земельною ділянкою із власником земель, припиняється із смертю особи, якій належало таке право, і не входить до складу спадщини. Крім того, вказала, що позивачем не надано суду доказів, що він отримав Свідоцтво про право на спадщину на 2/3 частини спірної земельної ділянки після смерті [PERSON] 27.01.2022 року представником позивача подано до суду клопотання про витребування доказів, від якого у підготовчому судовому засіданні 21.02.2022 року представник позивача відмовилася. 08.02.2022 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив відповідача 1 Новоград-Волинської міської ради Житомирської області, в якому просила позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Додатково, звернула увагу суду на те, що у березні 2018 року позивач [PERSON] звертався до відповідача 1 Новоград-Волинської міської ради Житомирської області із заявою про передачу йому у власність шляхом приватизації та часткового викупу спірної земельної ділянки, орієнтованою площею 0,14 га, для городництва, однак останньому було відмовлено. 17.02.2022 року представником відповідача 1 Новоград-Волинської міської ради Житомирської області подано до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Вказала, що згідно рішення Новоград-Волинської міської ради Житомирської області від 10.04.1996 року № 151 спірна земельна ділянка, площею 1400,00 кв.м. знаходилася на праві постійного користування у двох осіб, зокрема: [PERSON] 2/3 частини та позивача [PERSON] 1/3 частини. Крім того, зазначила, що підставою для відмови у передачі земельної ділянки у власність, у тому ж числі, шляхом викупу на [ADDRESS] , за зверненням позивача було ненадання документа, що посвідчує право власності на нерухоме майно (будівлі, споруди), що розташована на даній земельній ділянці. При цьому, останньому запропоновано звернутися з письмовою заявою до міської ради про надання вказаної земельної ділянки у користування на умовах оренди. 18.02.2022 року представником відповідача 1 Новоград-Волинської міської ради Житомирської області подано до суду клопотання, в якому просила зменшити розмір судових витрат на професійну допомогу, оскільки вони є неспівмірними зі складністю справи наданим адвокатом з обсягу послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідність критерії реальності таких витрах, розумності їх розміру та їх стягнення. 18.02.2022 року представником позивача подано до суду клопотання про призначення судової судової земельно-технічної експертизи. 21.02.2022 року представником позивача подано до суду письмові пояснення, у порядку п. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України. 21.02.2022 року у підготовчому судовому засіданні клопотання представника позивача про призначення судової земельно-технічної експертизи задоволено. Призначено у справі судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено судовому експерту Свістунову І.С. На вирішення експерта поставлено наступні запитання: - Чи є порушення меж або накладення меж земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,1000 га (кадастровий номер 1811000000:00:028:0889) для індивідуального садівництва (код 01.05), яка надана у власність відповідачу 2 [PERSON] згідно рішення Новоград-Волинської міської ради від 22.04.2021 року № 173 та земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка надана позивачу [PERSON] у постійне користування для городництва згідно Державного акту на право постійного користування землею серія ЖТ від 13.08.1996 року, площею 1400,00 кв.м, та у системі координат відповідно до їх правовстановлюючих документів і документації із землеустрою на ці земельні ділянки. Витрати пов`язані із проведенням експертизи покладено на позивача [PERSON] . Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 22.09.2022 року в адресу суду надійшов Висновок експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 16.09.2022 року. 26.09.2022 року поновлено провадження у справі. 10.11.2022 року представником позивача подано до суду заперечення на клопотання представника відповідача 1 Новоград-Волинської міської ради Житомирської області про зменшення розміру судових витрат на професійну допомогу від 18.02.2022 року, в якому просила стягнути з відповідача 1 та відповідача 2 на користь позивача витрат по сплаті судового збору у розмірі 1816,00 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 12000,00 грн та 1200,00 грн за кожне судове засідання з участю представника позивача. 14.11.2022 року представником позивача подано до суду клопотання про стягнення судових витрат, в якому просила стягнути з відповідача 1 та відповідача 2 на користь позивача витрат по сплаті судового збору у розмірі 1816,00 грн, 13200,00 грн витрати на правову допомогу у розмірі та 7173,26 грн витрат за оплату судової земельно-технічної експертизи, а всього 22189 грн 26 коп. 09.12.2022 року закрито підготовче судове засідання та призначити справу до судового розгляду по суті, визначено резервну дату судового засідання. 16.01.2023 року представником відповідача 2 подано до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. 31.01.2023 року у судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримала, які просила задовольнити, з підстав викладених у змісті позовної заяви та відповіді на відзив. Представник відповідача 2 позовні вимоги в інтересах відповідача 2 [PERSON] не визнала, просила відмовити у їх задоволенні, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Представник відповідача 2 у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просила розгляд справи провести без представника міської ради з урахуванням раніше поданих клопотань до суду. Розгляд справи продовжено у судовому засіданні 23.02.2023 року. 23.02.2023 року представником позивача подано до суду клопотання про стягнення судових витрат, в якому просила стягнути з відповідача 1 та відповідача 2 на користь позивача витрат по сплаті судового збору у розмірі 1 816,00 грн, 1 6800,00 грн витрати на правову допомогу у розмірі та 7 173,26 грн витрат за оплату судової земельно-технічної експертизи, а всього 25 789 грн. 26 коп. У судовому засіданні 23.02.2023 року представник позивача клопотання про\~стягнення судових\~витрат,\~подану до\~суду 23.02.2023\~року, підтримала, яку просила задовольнити. Представник відповідача 2 просила зменшити заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу, з підстав викладених у клопотанні поданого до суду 16.01.2023 року. Представник відповідача 2 у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просила розгляд справи провести без представника міської ради з урахуванням раніше поданих клопотань до суду. Заслухавши учасників справи, з`ясувавши обставини, на які вони посилається як на підставу позовних вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановлено наступне. Встановлено, що у позивача [PERSON] на праві постійного користування, знаходиться земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] (до перейменування [ADDRESS] ), згідно Державного акту на право постійного користування землею, серії ЖТ, від 13.08.1996 року, виданого на підставі рішення виконкому Новоград-Волинської міської ради народних депутатів Житомирської області від 10.04.1996 року № 151 п. 1.4 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 35, зокрема, 1/3 частка від 1400,00 кв.м. (а.с.9-10,11). Відповідно до рішення Новоград-Волинської міської ради Житомирської області від 20.10.2015 року № 808 вул. 50 років Жовтня в м. Новоград-Волинський Житомирської області перейменовано на вул. Гетьмана Сагайдачного в м. Новоград-Волинський Житомирської області. Затим, у зв`язку із перейменуванням [ADDRESS] , згідно рішення Новоград-Волинської міської ради Житомирської області від 09.12.2015 року № 13, змінено номери будівель, зокрема: старий номер будівлі: 85, що знаходилася по [ADDRESS] змінено на новий номер будівлі: [ADDRESS] (а.с.80 - 83). Із рішення Новоград-Волинської міської ради Житомирської області від 23.12.2020 року № 38 слідує, що відповідачу 2 [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, межі якої не встановлено в натурі (на місцевості), для передачі її у власність за рахунок земель запасу для індивідуального садівництва по [ADDRESS] , орієнтованою площею 0,1000 га (а.с.11). Відповідно до рішення Новоград-Волинської міської ради Житомирської області від 22.04.2021 року № 173 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1811000000:00:028:0889, для індивідуального садівництва (код 01.05), та передано у власність відповідачу 2 [PERSON] (а.с.34). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомо майна щодо об`єкта нерухомо майна на підставі рішення Новоград-Волинської міської ради Житомирської області від 22.04.2021 року № 173 06.05.06.2021 року здійснено реєстрацію права власності за відповідачем 2 [PERSON] , (а.с.7-8). Крім того, суду відомо, що з 01.01.2023 року м. Новоград-Волинський Житомирської області перейменовано на м. Звягель Житомирської області. Надаючи правову оцінку даним правовідносинам суд виходить з наступного. Згідно зі\~статтею 14 Конституції України\~право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Статтею 152 ЗК України\~визначено способи захисту прав на земельні ділянки та встановлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до частини першої\~статті 155 ЗК України\~у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи, щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. У справі, яка розглядається, висновком судової земельно-технічної експертизи встановлено, що за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 16.09.2022 року судовий експерт зробив наступний висновок. Зокрема, виходячи із об`єму наданих на дослідження матеріалів провести (здійснити) порівняння просторового розташування земельної ділянки площею 1400,00 кв.м., що зазначена в Державному акті на право постійного користування землею від 13.08.1996 року (бланк серії ЖТ) із земельною ділянкою з кадастровим номером 1811000000:00:028:0889 площею 0,1000 га та встановити наявність або відсутність факту накладання земельних ділянок у відповідності до наданих на дослідження матеріалів не вбачається за можливе у зв`язку із відсутністю координат поворотних точок на земельну ділянку площею 1400,00 кв.м. При цьому, виходячи із наданих на дослідження матеріалів, шляхом проведення геометричного моделювання взаємного розташування земельної ділянки площею 1400,00 кв.м. за описом меж, складено схему взаємного розташування, відповідно якої земельна ділянка з кадастровим номером 1811000000:00:028:0889 та земельна ділянка площею 1400,00 кв.м., що зазначена в державному акті на право остійного користування землею від 13.08.1996 року (бланк серії ЖТ), перетинається в площині та утворюють пляму накладання у розмірі не менше 900,00 кв.м., що графічно наведено в дослідницькій частині висновку (а.с.19-33). Відтак, з урахуванням висновку експерта земельна ділянка, яка на підставі рішенням рішення Новоград-Волинської міської ради Житомирської області від 23.12.2020 року № 38 передана у власність відповідачу не була вільною, оскільки в 1/3 частині знаходилася у постійному користуванні позивача у справі, згідно Державного акту на право постійного користування землею, серії ЖТ, від 13.08.1996 року, виданого на підставі рішення виконкому Новоград-Волинської міської ради народних депутатів Житомирської області від 10.04.1996 року № 151, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що рішення Новоград-Волинської міської ради Житомирської області № 173 від 22.04.2021 року у частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, межі якої не встановлені в натурі (на місцевості) за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови та передачі у власність [PERSON] ділянки на [ADDRESS] , площею 0,1000 га, кадастровий номер 1811000000:00:028:0889, для індивідуального садівництва (код 01.05), підлягає скасуванню із визнанням його недійсним, а тому позов у цій частині підлягає задоволенню. При цьому, доводи представника відповідача 1, викладених у відзиві на позовну заяву про те, що позивачем протягом тривалого часу не вживалися заходи щодо формування земельної ділянки, зокрема, його частки у спірній земельній ділянці, а саме: 1/3 частки від загальної площі 1400,00 кв.м., оскільки відомості в кадастровому реєстрі відсутні, суду відхиляє з тих підстав, що Державний акт на право постійного користування землею, серії ЖТ, від 13.08.1996 року на момент розгляду справи є чинним та є таким, що виданий у порядку, що діяв на момент його видачі. Також, суд відхиляє доводи представника відповідача 2 про те, що права позивача щодо користування земельною ділянкою у належному йому розмірі жодним чином не порушені, оскільки 1/3 частина спірної земельної ділянки не виділена в натурі, а тому є неможливим припущення, що земельна ділянка, яка передана у власність відповідачу 2 [PERSON] знаходиться поза межами земельної ділянки, яка перебуває у користуванні позивача [PERSON] .. Щодо правової позиції, викладеної Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20.11.2019 року у справі № 368/54/17, на яку посилаються як представник відповідача 1 так і представник відповідача 2 у своїх відзивах на позовну заяву, то Велика Палата Верховного Суду України своєю Постановою від 23.06.2020 року у справі\~№ 179/1043/16-ц скасувала попередню судову практику щодо припинення права постійного користування (на підставі відповідного державного акта) земельною ділянкою у зв`язку зі смертю фізичної особи та висловила наступну правову позицію яка вказує на те, що право постійного користування (на підставі відповідного державного акта) земельною ділянкою не припиняється зі смертю фізичної особи, якій було надане таке право, незалежно від цільового призначення відповідної ділянки. Що стосується позовних вимог про скасування запису про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , площею 0,1000 га, кадастровий номер 1811000000:00:028:0889, на підставі якого 06.05.2021 року її зареєстровано за [PERSON] , то останні не підлягаю задоволенню, так як не ґрунтується на вимогах закону. Зокрема, Верховний Суд у своїй постанові від 22.08.2022 року у справі № 597/977/21 зауважив, що з 16.01.2020 року законодавець виключив такий спосіб захисту порушених речових прав, як скасування запису про державну реєстрацію права. Щодо судових витрат у справі. Із ч. 1 та ч. 3 ст. 130 ЦПК України слідує, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що при подачі позову до суду позивачем згідно квитанції від 21.12.2021 року сплачено 1816 грн 00 коп. судового збору (а.с.6 т.1). Тому, у силу ч. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача у дольовому порядку підлягає стягненню сплачений судовий збір за одну позовну вимогу, яка судом задоволена. Згідно ч.ч. 2, 9 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Встановлено, що позивачем понесені судові витрати у розмірі 7173 грн 26 коп. у зв`язку із проведенням у справі земельної експертизи, що слідує із квитанції від 08.04.2022 року та розрахунку-фактури № 456 від 05.04.2022 року (а.с. 234 т.1, 85 т.2). Відтак, у силу ч. 9 ст. 141 ЦПК України, оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідачів з останніх на користь позивача у дольовому порядку підлягає стягненню витрати пов`язані із проведенням експертизи у справі. Також,\~встановлено,\~що між\~позивачем [PERSON] \~та Адвокатським\~об`єднанням Сімейство\~укладено договір\~про надання\~юридичних послуг\~та виконання\~юридичних робіт\~від 27.10.2021\~року.\~У порядку\~виконання даного\~договору позивачем\~понесено судові\~витрати \~на професійну\~правничу допомогу\~на загальну\~суму 16\~800 грн 00 коп., згідно квитанцій від 11.11.2021 року на 4 900 грн 00 коп., від 21.12.2021 року на 4900 грн 00 коп., від 26.01.2022 року на 2 200 грн 00 коп. та 1 200 грн 00 коп., від 17.11.2022 року на 1 200 грн 00 коп., від 16.01.2023 року на 1 200 грн 00 коп. та від 22.02.2023 року на 1 200 грн 00 коп., розрахунку до Договору, складеного 02.11.2022 року (а.с. 89 т.1, 73-77,181-182 т.2). Щодо розподілу витрат на правничу допомогу суду виходить з наступного. Відповідно до частин першої - шостої\~статті 137 ЦК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Так, суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем [PERSON] на професійну правничу допомогу, дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи договір про надання правової допомоги, укладений 27.10.2021 року між [PERSON] та Адвокатським об`єднанням Сімейство, розрахунку (детального опису послуг) до Договору, складеного 02.11.2022 року, квитанцій про сплату коштів від 11.11.2021 року, 21.12.2021 року, 26.01.2022 року, 17.11.2022 року, 16.01.2023 року та 22.02.2023 року не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Відповідно до укладеного договору на надання правничої допомоги, послуги надавалися позивачу [PERSON] , які полягали у тому, що адвокат здійснила консультації по телефону, складання та надіслання запитів, позовної заяви, відповіді на відзив, письмових пояснень, клопотання про призначення експертизи, клопотання про стягнення судових витрат, заперечення на клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, ознайомлення з матеріалами справи, виступ у судових дебатах та приймала участь у розгляді справи. Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та складності виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності подання процесуальних документів (відзиву на позовну заяву, заперечення та клопотання про призначення у справі судової земельно-технічної експертизи), та значимості таких дій у справі виходячи з її конкретних обставин, суд дійшов висновку про необхідність зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 8 000 грн 00 коп. та стягнення їх з відповідачів на користь позивача у дольовому порядку.

Outcome: partial