Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-21 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі АТ «Альфа-Банк») 21 лютого 2022 року пред`явив до суду позов, який був надісланий засобами поштового зв`язку «Укрпошта» 15 лютого 2022 року, до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на трикімнатну квартиру, загальною площею 66,1 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №770/38-564-08 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, МФО 300346, код ЄДРПОУ 23494714, п/р № [NUMBER] ), шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом в сумі 863\~800,00 грн, згідно зі Звітом про незалежну оцінку майна, виконаним ТОВ «Незалежна експертна компанія» від 12 січня 2022 року. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 03 червня 2008 року між АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», та [PERSON] був укладений кредитний договір №770/38-564-08. Відповідно до умов договору №770/38-564-08 банк надав [PERSON] кредит у розмірі 56\~000 доларів США. Умовами Договору передбачено зобов`язання [PERSON] повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах визначених Договором. Відповідач не належно виконує взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого станом на 31 грудня 2021 року заборгованість за кредитом становить 53\~504 доларів США, заборгованість за відсотками 98\~101,43 доларів США, що підтверджується відповідним розрахунком. З метою належного виконання зобов`язання за кредитним договором 06 травня 2008 року між кредитором та іпотекодавцями [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] укладено іпотечний договір, за умовами якого іпотекодавці передали кредитору в іпотеку нерухоме майно трикімнатну квартиру, загальною площею 66,1 кв.м., по [ADDRESS] . У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем кредитного договору та з урахуванням укладеного іпотечного договору позивач вважає, що набув право на звернення стягнення на предмет іпотеки. Ухвалою судді від 22 лютого 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання 15 березня 2022 року о 10 год. 20 хв., яке, у зв`язку з неявкою сторін, відкладено на 11 квітня 2022 року на 12 год. 30 хв. 11 квітня 2022 року, за клопотанням представника відповідача [PERSON] адвоката Молиня Р.П., підготовче судове засідання відкладено на 04 травня 2022 року на 14 год. 50 хв. 28 квітня 2022 року представник відповідача [PERSON] адвокат Молинь Р.П. подав до суду відзив на позовну заяву та зазначив, що з матеріалами справи він ознайомився лише 11 квітня 2022 року, тому просив поновити строк на подання даного відзиву. Заявлені позовні вимоги вважає безпідставними з огляду на те, що: 1) надання фізичній особі кредитних коштів у іноземній валюті відповідно до Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України №337 від 14 серпня 2003 року, підтверджується виключно бухгалтерськими документами (заявою на видачу готівки). Попри це, позивачем не надано жодних доказів надання траншів відповідно до умов кредитного договору, зокрема виписки по позичковому рахунку № [NUMBER] . Вказане свідчить про те, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не є належним та допустимим доказом, який би підтвердив надання кредитних коштів [PERSON] ; 2) у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених п.п. 3.3.7. та 3.3.8. договору протягом більше ніж 90 календарних днів, строк кредитування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі та сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції, що вказано у пункті 4.4. Договору. Рішенням Постійно діючого Третейського суду Асоціації українських банків від 11 березня 2011 року (справа №19/10) задоволено позов ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за даним кредитним договором та стягнуто суму заборгованості в розмірі 498\~676,16 грн і 5\~386,75 грн третейського збору. Надалі, банк звернувся у Дніпровський районний суд м. Києва з заявою про видачу виконавчого листа для примусового виконання даного рішення. Отже, пред`явивши позов до [PERSON] , банк змінив строк виконання основного зобов`язання, оскільки вимагав виконання відповідачем договору достроково та у повному обсязі, в тому числі, відсотків за договором, внаслідок чого було ухвалене судове рішення. Таким чином, оскільки 11 березня 2011 року вже було винесено рішення суду про стягнення заборгованості, тому з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки позивач повинен був звернутись до суду протягом трьох років, тобто до 12 березня 2014 року, а звернувся лише у 2022 році, тому пропустив строк позовної давності. Після спливу строку позовної давності припиняється право кредитодавця на нарахування передбачених договором процентів за кредитом. Посилаючись на наведене, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 04 травня 2022 року, за клопотанням представника відповідача [PERSON] адвоката Молиня Р.П., підготовче судове засідання відкладено на 01 червня 2022 року на 10 год. 00 хв., яке у зв`язку з направленням повторного запиту з метою встановлення зареєстрованого місця проживання відповідача [PERSON] , повторно відкладено на 29 червня 2022 року на 11 год. 30 хв. 29 червня 2022 року від представника позивача [PERSON] надійшла заява про проведення підготовчого судового засідання у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, щодо призначення справи до розгляду по суті не заперечив. Також, просив усі наступні судові засідання проводити в режимі відеоконференції. 29 червня 2022 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали заяву про відкладення підготовчого судового засідання. У зв`язку із відсутністю електропостачання в залах судових засідань підготовче судове засідання, призначене на 29 червня 2022 року, відкладено на 27 липня 2022 року на 10 год. 30 хв. 27 липня 2022 року проведено підготовче судове засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 14 вересня 2022 року на 15 год. Ухвалою суду від 14 вересня 2022 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про його участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 06 жовтня 2022 року на 15 год. 30 хв. 06 жовтня 2022 року за клопотанням представника позивача [PERSON] розгляд справи відкладено на 08 листопада 2022 року на 15 год., та за клопотанням відповідача [PERSON] повторно відкладено на 06 грудня 2022 року на 15 год. 30 хв. 06 грудня 2022 року у судовому засіданні заслухано вступне слово учасників справи та перед дослідженням доказів оголошено перерву до 31 січня 2023 року на 12 год. 30 хв. 31 січня 2023 року від представника позивача [PERSON] надійшла заява, згідно з якою він просив замінити найменування позивача у справі з Акціонерне товариство «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» у зв`язку із зміною найменування банку. До заяви долучено копії підтверджуючих документів. 31 січня 2023 року оголошено повітряну тривогу по всій території України, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 22 лютого 2023 року на 16 год. У судовому засіданні ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, замінено найменування позивача з АТ «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» (далі - АТ «СЕНС БАНК») у зв`язку зі зміною назви банку. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав із викладених у позовній заяві мотивів. Проти доводів відзиву заперечив, зіславшись на правові позиції, викладені в постановах ВП ВС від 27.09.2019 у справі № 520/17304/15-ц та від 18.01.2022 у справі № 910/17048/17. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник проти задоволення позову заперечили, підтримавши позицію, викладену у відзиві на позов. Відповідач [PERSON] просила в позові відмовити з наведених представником [PERSON] мотивів. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 03 червня 2008 року між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», найменування якого змінено на АТ «СЕНС БАНК», та [PERSON] укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №770/38-564-08, відповідно до умов якого кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, на умовах, визначених цим Договором. Згідно з п.п. 1.1.1. п. 1.1. Договору надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами (траншами), зі сплатою 13,5 процентів річних та комісій, у розмірі та в порядку, визначеному у Додатку №1 до цього Договору, що є його невід`ємною частиною, в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 56\~000 доларів США, із графіком зниження максимального ліміту заборгованості, зазначеному у договорі, та кінцевим терміном погашення заборгованості за Кредитом до 01 червня 2023 року. Відповідно до п. 1.3 Договору в якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати процентів, комісій, неустойки (пені, штрафу), а також інших витрат щодо задоволення вимог кредитора за договором кредитор укладає: в день укладення цього Договору з позичальником та майновими поручителями [PERSON] та [PERSON] іпотечний договір, за умовами якого позичальник та майнові поручителі передають кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме трикімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить позичальнику та майновим поручителям на праві спільної часткової власності заставною вартістю 383\~150 грн, що за офіційним курсом НБУ на дату укладення цього договору еквівалентно сумі 78\~967 доларів США 44 центів. Відповідно до пункту 4.4 договору у разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником обов`язків, визначених п.п. 3.3.7, 3.3.8, протягом більше 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та Позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі та сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). У додатку №2 до Договору №770/38-564-08 наведено детальний розпис сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне значення подорожчання кредиту). Розмір кредиту визначено в сумі 56\~000 доларів США, термін користування 180 місяців, під 13,50 процентів річних, дата погашення кредиту 01 червня 2023 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань за Договором кредиту 05 червня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] укладено іпотечний договір. Згідно з п. 1.1. Іпотечного договору іпотекодавці передають в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання позичальником основного зобов`язання трикімнатну квартиру, загальною площею 66,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належить іпотекодавцям, в рівних частках кожному по 1/3 частці, на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації» 16 травня 2008 року за реєстраційним № 23279597, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим ТОВ «МБТІ» 16 травня 2008 року №18845379 (предмет іпотеки). Відповідно до п. 1.2. Іпотечного договору вартість предмету іпотеки за згодою сторін становить 383\~150 грн, що за офіційним курсом НБУ на дату укладення цього договору (за 100 даларів США = 485,20 грн) еквівалентно сумі 78\~967,44 доларів США 44 центів на дату укладення договору іпотеки. Згідно з п.п. 1.4.1. п. 1.4. Іпотечного договору виконанням основного зобов`язання є повернення кредиту в сумі 56\~000 доларів США 00 центів, з наступним порядком заборгованості за кредитом, визначеним в п. 1.1. договору, яким обумовлене основне зобов`язання з кінцевим терміном погашення кредиту до 01 червня 2023 року, а також дострокового погашення у випадках, передбачених договором, яким обумовлене основне зобов`язання. Згідно з вимогами п. 2.4.3. Договору іпотеки, у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником зобов`язань за Договором кредиту, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з п. 4.1 Іпотечного Договору у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником Основного зобов`язання, Іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки. Відповідно до п. 4.2. Іпотечного договору у разі порушення іпотекодавцями обов`язків, встановлених Договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п. 4.5 Іпотечного Договору Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів: 4.5.1- на підставі рішення суду: або п.4,5.2 на підставі виконавчого напису нотаріуса та іншими способами. У разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, реалізація предмета іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішенні суду, а саме шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» або шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження (п.п. 4.6.1. та 4.6.2. п. 4.6 Іпотечного договору). Квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на праві спільної часткової власності належить по 1/3 частці [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 16 травня 2008 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №18845379 від 16 травня 2008 року. Як убачається з розрахунку вимог банку у зв`язку з неповерненням [PERSON] кредитної заборгованості за кредитним договором №770/38-564-08 від 03 червня 2008 року, станом на 31 грудня 2021 року загальна сума заборгованості становить 151\~605,43: сума заборгованості за кредитом 53\~504 доларів США; сума заборгованості за відсотками 98\~101,43 доларів США. Відповідно до висновку ТОВ «Незалежна експертна компанія» про вартість майна від 12 січня 2022 року, за замовленням АТ «Альфа Банк», ринкова вартість трикімнатної квартири [ADDRESS] , становить 863\~800 грн без ПДВ. Як убачається з вимоги про усунення порушень та добровільне виселення №D01/02 від 06 січня 2022 року, АТ «Альфа-Банк» звернулося до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з проханням здійснити сплату заборгованості, яка станом на 31 грудня 2021 року становить 151\~605,43 доларів США. Також попереджено, що у разі невиконання вимоги банк розпочне звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом подання відповідної позовної заяви в суд. Зазначену досудову вимогу було направлено відповідачам, що підтверджено реєстром відправлень від 10 січня 2022 року. Рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 11 березня 2011 року у справі №19/10 позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено повністю. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту в сумі 498\~676,16 копійок та 5386,75 грн. Як убачається зі змісту рішення, заборгованість стягнуто на підставі укладеного між сторонами договору про надання відновлювальної кредитної лінії №770/38-564-08; станом на 01.04.2010 заборгованість складалась із заборгованості за кредитом у розмірі 53504 долари США, що за курсом НБУ складало 424\~019,20 грн, заборгованості за відсотками в розмірі 8176,05 доларів США, що за курсом НБУ складало 64795,19 грн, та пені в розмірі 9861,77 грн. 17 травня 2012 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду у справі №19/10 від 11 березня 2011 року. До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує такі норми права: Згідно зі статтею 13 цього Кодексу суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 599\~ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048\~ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050\~ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок про правильне застосування статей 1048, 1050\~ЦК України щодо нарахування та стягнення процентів від суми кредиту після спливу строку кредитування зробив Верховний Суд у складі Великої Палати у постанові № 444/9519/12 від 28 березня 2018 року. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18). У постанові ОП КЦС ВС від 9 грудня 2019 року у справі N 285/3950/17-ц зроблено висновок, що пред`явлення особою позову до третейського суду, до підвідомчості якого згідно зі статтею 6 Закону України "Про третейський суд" відноситься вирішення відповідного спору, перериває позовну давність. З урахуванням наведеного, звернення до третейського суду свідчить і про зміну строку виконання основного зобов`язання як це передбачено частиною другою статті 1050 ЦК України. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлена тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267\~ЦК України і вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму ЦК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року в справі № 907/50/16 (провадження № 12-122гс18) зазначено, що «можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (статті 15, 16, 20 ЦК України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Аналіз статті 261\~ЦК України дає підстави для висновку, що початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов. За змістом статті 264\~ЦК України переривання позовної давності передбачає наявність двох строків - до переривання та після нього. Новий строк починає перебіг безпосередньо з того моменту, коли перервався первісний. Підстави переривання позовної давності є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають. Однією із підстав переривання позовної давності є пред`явлення особою позову до одного із боржників. Верховний Суд звертає увагу, що позовна давність переривається пред`явленням особою позову, а не постановленням судом судового рішення. Указаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 522/31199/13-ц (провадження 61-3872св18). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року в справі № 907/50/16 (провадження № 12-122гс18) зазначено, що «можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (статті 15, 16, 20 ЦК України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Аналіз статті 261\~ЦК України дає підстави для висновку, що початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов. У постанові від 18.09.2019 у справі 200/1295/14-ц Верховний Суд зазначив, що для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 - 255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У цій постанові Верховний Суд дійшов висновку, що судом апеляційної інстанції безпідставно не взято до уваги те, що з дня прийняття рішення третейським судом до дня пред`явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки сплинуло більше трьох років. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 10.10.2019 у справі №357/9126/17 (провадження 61-36495св18) пред`явлення позову до суду - це реалізація позивачем права на звернення до суду за вирішенням наявного між сторонами спору. Саме із цією процесуальною дією пов`язується початок процесу у справі і переривається перебіг позовної давності. Відповідно до частини четвертої статті 263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, після звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінюється порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору у повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625\~ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. Відповідно до статті 1\~Закону України\~«Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Згідно з частиною п`ятою статті 3\~Закону України\~«Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, в тому числі, на підставі рішення суду. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає. Так, судом установлено, що сторони під час укладення кредитного договору погодили, що у разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником обов`язків, визначених п.п. 3.3.7, 3.3.8, протягом більше 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та Позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі та сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню) (пункт 4.4 кредитного договору). У зв`язку із невиконанням умов договору банком пред`явлено позов до [PERSON] до третейського суду про стягнення заборгованості в сумі 498\~676,16 грн. Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 11.03.2011 задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості та стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №770/38-564-08 в сумі 498\~676,16 грн. Нарахування позивачем процентів та пені після спливу строку користування кредитом, який в силу п.4.4 договору закінчився у зв`язку із невиконанням [PERSON] зобов`язань за договором протягом більше 90 календарних днів, та включення їх до суми розрахунку заборгованості суперечить вимогам статей 1048, 1050 ЦК України, а права банку забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050\~ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Після звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінюється порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору у повному обсязі. Тому позов щодо звернення стягнення на предмет іпотеки в частині суми нарахованих процентів та пені після закінчення строку кредитування є необгрунтованим та до задоволення не підлягає. Разом із тим суд не вважає достатньою підставою відмови в задоволенні позову ненадання позивачем бухгалтерських документів, заяви на видачу готівки, доказів надання відповідачу траншів відповідно до умов кредитного договору. Рішенням третейського суду з [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором. Як убачається з зазначеного рішення, факту отримання кредитних коштів [PERSON] не заперечував. Крім цього, відповідачі просили застосувати строк позовної давності, який, на їх переконання, минув протягом трьох років після ухвалення третейським судом рішення про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Заперечуючи проти зазначених доводів, представник позивача у судовому засіданні посилався на правові позиції Верховного Суду №6-1080цс15 від 03.02.2016 та №520/17304/15-ц від 27.03.2019, зазначаючи, що позивач має право на звернення до суду для стягнення заборгованості, оскільки рішення третейського суду не виконане, а позовна давність обчислюється з дати закінчення дії договору іпотеки. Зокрема, представник позивача вказував, що відповідно до п 1.1.1 Кредитного договору та п. 1.4.1. Іпотечного договору кінцевий термін погашення кредиту визначений до 01.06.2023, а тому, навіть якщо брати до уваги рішення третейського суду, це рішення не виконане, відтак відповідно до позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду №910/17048/17 від 18.01.2022 позивач вправі звернутися з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки у строк до повного виконання зобов`язання. Водночас, такі доводи представника позивача не заслуговують до увагу, оскільки, аналізуючи зазначені постанови ВС, вони стосуються інших, ніж у справі № 607/3138/22, правовідносин, зокрема, щодо стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки без наявності рішення третейського суду. Натомість, враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду в постанові від 20 листопада 2018 року у справі № 907/50/16, Верховного Суду в постановах від 10.10.2019 у справі №357/9126/17, від 18.09.2019 у справі 200/1295/14-ц та від 25.07.2018 у справі № 522/31199/13-ц, позивач повинен був звернутися з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки протягом трьох років з моменту звернення до третейського суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Всупереч зазначеному, хоч докази дати звернення банку з позовом до третейського суду відсутні, з дня прийняття рішення третейським судом (11 березня 2011 року) до дня пред`явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки (15 лютого 2022 року) сплинуло більше трьох років. Відтак, у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в частині заборгованості, яка виникла до закінчення строку кредитування, слід відмовити у зв`язку із закінченням строку позовної давності. За таких обставин позов Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до задоволення не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed