Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-02 00:00:00

У січні 2023 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що 23 липня 1977 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Великоберезнянського районного управління юстиції Закарпатської області, що підтверджує свідоцтво про одруження від 14 січня 2004 року серія [NUMBER] . Вказує, що у шлюбі в сторін народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] , які на даний час є повнолітніми. Посилається, що шлюбні відносини між ним та відповідачкою не складаються, а спроби відновити колишні почуття не вдаються. Спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю, виникають постійні сварки, які негативно відображаються на психологічному стані подружжя. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені, вони не проживають разом як чоловік і дружина. Між ними втрачено всі фізичні та духовні зв`язки. На думку позивача, подальше спільне життя та збереження сім`ї є неможливим та таким, що суперечить його інтересам, а тому просить не застосовувати строк для примирення. Позивач зазначає, що даний позов не пред`являється протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини. Неповнолітніх дітей у подружжя на утриманні немає. Зазначає, що спір щодо поділу спільного сумісного майна подружжя буде заявлено ним в окремому провадження. Вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Позивач, посилаючись на ст.ст. 105, 110 Сімейного кодексу України, просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Ухвалою судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 6 лютого 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. \~У строк, установлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачка відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову не надала.\~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав повністю, та просив такий задовольнити. Позивач зазначив, що викладені в позові обставини підтверджує повністю, на розірванні шлюбу наполягає. Повідомив, що його рішення про розірвання шлюбу з [PERSON] є остаточним, змінювати таке він не буде, заперечує щодо надання строку на примирення, оскільки це не дасть ніяких результатів. Ствердив, що з відповідачкою вони разом не проживають, шлюбних відносин не підтримують. Представник позивача адвокат Брітова Е.А. у судовому засіданні вказала на обгрунтованості заявленого позову та наявності підстав для задоволення такого. Просила не стягувати з відповідачки судовий збір. Відповідачка [PERSON] , будучи повідомленою про дату, час та місце проведення судового розгляду, в судове засідання не з`явилася. Через канцелярію суду подала заяву, в якій просить розглянути справу №298/174/23 за позовом [PERSON] до неї про розірвання шлюбу без її участі. Зазначає, що позовні вимоги визнає повністю. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов належить задовольнити, зважаючи на таке. Із свідоцтва про одруження (повторно) серії [NUMBER] , виданого 14 січня 2004 року, судом установлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб 23 липня 1977 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Великоберезнянського районного управління юстиції Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження 23 липня 1977 року зроблено запис за №20. Як зазначено позивачем у поданому позові, та дані доводи не спростовані відповідачкою, шлюбні відносини між ними припинені, сторони не проживають як подружжя. Спільних неповнолітніх дітей у подружжя не має. Позивач, вказуючи на наявність підстав для розірвання шлюбу, звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав. Таким чином, спірні правовідносини з приводу припинення шлюбу, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами права, які містяться в главі 11\~Сімейного кодексу\~України (далі - СК України). Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачкою. Приймаючи до уваги заяву позивача, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, що визначено ч. 3 ст. 105 СК України. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст.112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Положеннями ст.24\~СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин, суд вважає, що подальше спільне проживання суперечитиме інтересам позивача, що має істотне значення. При цьому, судом враховуються аргументи позивача, наведені ним в позові на підтвердження підстав для його задоволення, зокрема щодо припинення шлюбних відносин між сторонами, втрату фізичних та духовних зв`язків між ними, оскільки такі знайшли своє підтвердження в ході дослідження зібраних по справі доказів, та не оспорювалися відповідачем. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд не вбачає підстав для зупинення провадження по справі, в зв`язку з наданням сторонам строку на примирення. Приймається до уваги судом і та обставина, що сторони будь-якого бажання щодо збереження сім`ї не висловили, хоча мали таку можливість, сторони висловили позицію щодо розірвання шлюбу - позивач наполягав в судовому засіданні на розірванні шлюбу, а відповідачка в поданій суду письмовій заяві вказала на визнання позову повністю. При вирішенні спору суд застосовує норми права, які містяться в ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України, та на окремі з яких вірно посилається позивач в поданому позові. За вказаних обставин, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує те, що відповідачка визнала позов до початку розгляду справи по суті, тому у відповідності до вимог ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а решту 50 відсотків судового збору стягнути на його користь з відповідачки згідно приписів ч. 1\~ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved