Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свій позов мотивувала тим, що 13 квітня 2018 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області було видано судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання двох дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення заяви, тобто з 23.03.2018 року і до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Лубенського міськрайонного суду від 03.12.2018 року по справі №539/3671/18 шлюб між нею та відповідачем розірвано. [INFO] їх доньці [PERSON] виповнилося вісімнадцять років, і тому стягнення аліментів на повнолітню дитину припинено. Відповідач майже не спілкується з своїм неповнолітнім сином, не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Відповідач працює, але свої заробітки приховує, а також не завжди відповідає на телефонні дзвінки. Їх спільний син проживає з нею і знаходиться на повному її утриманні. Її заробітної плати не досить, щоб забезпечувати себе, свого неповнолітнього сина та свою повнолітню дочку. Вважає, що на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів на неповнолітнього сина є недостатньою для матеріального утримання дитини та для того, щоб підтримати його здоров`я, навчання та в зв`язку з чим змушена звернутися до суду з позовом про зміну розміру стягуваних аліментів. Прохає суд змінити розмір аліментів та щомісячно стягувати із [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 31 січня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з заявою, в якій прохала справу розглядати без її участі, позов підтримує на його задоволенні наполягає. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча, відповідно до ст.128 Цивільного процесуального кодексу України, був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином за місцем реєстрації, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, клопотання від відповідача про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. На підставі статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів. Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлень про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази в порядку заочного провадження, суд вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. (а. с. 10). 13 квітня 2018 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області було видано судовий наказ по справі № 539/784/18, яким стягнуто з [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , мешканця [ADDRESS] , не працюючого, на користь [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , мешканки [ADDRESS] , аліменти на утримання двох дітей: доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення заяви, тобто з 23.03.2018 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.11). [INFO] дочці сторін [PERSON] виповнилося вісімнадцять років, і тому стягнення аліментів на повнолітню дитину припинено. Позивач вказує на те, що на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів на неповнолітнього сина є значно меншою ніж мінімальні стандарти стягнень на дитину, визначені законодавством, а її матеріального забезпечення недостатньо для нормального розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статті 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, за змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Право вимагати зміни способу стягнення аліментів не може заперечуватися, адже, з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим його здійсненням. Разом з тим, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів і, у свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, змінився сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Згідно ст. ст. 12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що маються підстави для задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аналіз положень ст.191 і ст.192 СК України дає підстави для обґрунтованого висновку про те, що «присудження аліментів» і «зміна способу стягнення аліментів» - це є різні поняття, якщо у першому випадку йдеться про вирішення вперше спору про стягнення аліментів, то у другому випадку про зміну порядку, розміру вже стягуваних аліментів. Отже, для вирішення вперше спору про стягнення аліментів з метою захисту інтересів дитини спеціальною нормою закону (ч.1 ст.191 СК України) передбачено стягнення аліментів за рішенням суду з дня пред`явлення позову. А для судових рішень у спорах про зміну розміру аліментів законом передбачений загальний порядок, тобто змінений розмір аліментів стягується з дня набрання судовим рішенням законної сили. Саме з цих підстав у абзаці 4 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Виходячи з вищезазначеного, суд вважає позовні вимоги позивача цілком обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Судовий збір відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved