Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача Сторони перебувають\~у шлюбі\~з 19.09.2017\~року,\~який зареєстрований\~Малиновським районним\~у місті\~Одесі відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Головного\~територіального управління\~юстиціїв Одеській області, актовий запис №2591. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя сторін не склалось, з травня 2019 року вони фактично припинили шлюбні відносини та проживають окремо. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їх спільної дитини, примирення між ними не можливе. Рух справи в суді Позовна заява надійшла до суду 08.11.2022 року. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17.01.2023 року відкрито провадження у зазначеній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Позиція учасників справи Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, представником позивача подано заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, на позовних вимогах наполягають, при цьому, зазначила, що позивач не має наміру в подальшому проживати з відповідачем та просить строк на примирення не надавати. Відповідач в судові засідання, призначені на 10.02.2023 та 02.03.2023 року, не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Так, судову повістку про виклик відповідача в судове засідання, призначене на 10.02.2023 року, було направлено на адресу місця проживання відповідача, зареєстровану в установленому порядку, при цьому, вказане поштове відправлення повернулось на адресу суду з відміткою про його невручення у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Враховуючи викладене, виклик відповідача в судове засідання, призначене на 02.03.2023 року було здійснено шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відповідач причини неявки не повідомив, будь-яких заяв та клопотань не подав, відзив на позов він нього на адресу суду не надходив. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 8 статті\~178 ЦПК України. 02.03.2023 року на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.ст.\~280,\~281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. За таких обставин суд провів розгляд справи в порядку ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позовної заяви в повному обсязі з огляду на наступне. Фактичні обставини справи, встановлені судом Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] сторони перебувають у шлюбі з 19.09.2017 року, який зареєстровано Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що складено актовий запис №2591. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження останнього серія [NUMBER] , виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Побудувати спільне життя сторонам не вдалось. З травня 2019 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, відносини не підтримують. Між ними відсутній намір на збереження сімейних відносин та шлюбу. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановлені судом сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу регулюються Конституцією України,Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про\~захист\~прав\~людини і\~основоположних\~свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно із ч.1 ст.24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 2, 3, 4 ст.56\~СК\~України встановлено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1ст.110 СК України). Згідно зіст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Висновки суду Згідно з нормами наведеного законодавства позивач має право на звернення до суду з означеним позовом і, оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні та має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, і що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 992 грн 40 коп.

Outcome: approved