Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-21 00:00:00

ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі ВОД АБ «Укргазбанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення 3% річних. Позов мотивовано тим, що рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 04.12.2007 року в цивільній справі № 2-2566 стягнуто з відповідача на користь банку борг, що складає 262 406,23грн. - заборгованість за кредитним договором, 427,28грн. - пеня та 1738,50 грн. - судові витрати. В процесі примусового виконання рішення суду було реалізоване майно автомобіль ВАЗ, 2066р.в. та кошти від реалізації перераховані банку. За період з 12.03.2017р. по 23.02.2022р., виходячи із простроченої суми заборгованості в розмірі 251 627,65грн., банк нарахував 3 % річних у розмірі 37 413,24 грн., яку просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 28.12.2022року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Судом установлено, що рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 04.12.2007 року в цивільній справі № 2-2566 стягнуто з відповідача на користь банку борг, що складає 262 406,23грн. - заборгованість за кредитним договором, 427,28грн. - пеня та 1738,50 грн. - судові витрати. В процесі примусового виконання рішення суду було реалізоване майно автомобіль ВАЗ, 2066р.в. та кошти від реалізації перераховані банку. Отже рішення суду до цього час відповідачем не виконане в повному обсязі, заборгованість за кредитним договором погашена лише частково. Позивач, звертаючись до суду, вказує, що рішення не виконане в повному обсязі та здійснив розрахунок розміру 3% річних відповідно до ст.625 ЦК України за період з 12.03.2017р. по 23.02.2022р., виходячи із простроченої суми заборгованості в розмірі 251 627,65грн., банк нарахував 3 % річних у розмірі 37 413,24 грн. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд враховує, що предметом позову в цій справі є стягнення на підставі ст. 625 ЦК України 3 % річних за прострочення відповідачем виконання зобов`язання, яке виникло на підставі рішення суду. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до п.1 ч.2, та ч. 5 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а також у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Отже між сторонами виникло грошове зобов`язання на підставі рішення суду. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Вищенаведене відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній 16 травня 2018 року в справі № 686/21962/15-ц. Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом України в постанові №6-2168цс-15 від 30 березня 2016 року, за змістом ч.2 ст.625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Частина друга статті 625 ЦК України визначає, що 3 % річних (чи інший розмір, визначений договором) визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку % річних за основу має братися саме прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні. Такий правовий висновок, викладений, зокрема в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). При цьому чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум (постанова Великої Палати Верховного Суду України від 04 червня 2019 року в справі №916/190/18, п.64). За таких обставин, враховуючи не виконання грошового зобов`язання, розмір якого визначений рішенням суду з урахування частково сплачених коштів, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних. За період з 12.03.2017р. по 23.02.2022р., виходячи із простроченої суми заборгованості в розмірі 251 627,65грн., банк нарахував 3 % річних у розмірі 37 413,24 грн. Вказана сума встановлена судом і ніким не оспорюється. Враховуючи наведене вище, зважаючи, що відповідачем не виконане зобов`язання щодо сплати заборгованості за кредитним договором, визначеної рішенням суду, чим порушено права позивача, тому таке порушення підлягає захисту в судовому порядку шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних у сумі 37413,24грн., а позов - задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивач підлягає стягненню 2481,00 грн судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved