Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

У квітні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив: - визнати недійсним договору купівлі - продажу квартири [ADDRESS] , посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Софійченко Н.А., зареєстровано в реєстрі 356, укладений між [PERSON] та [PERSON] ; - застосувати наслідки недійсності правочину, а саме, що кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину; - стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати по справі. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] перебували з [PERSON] у шлюбі. Від шлюбу сторони мають дорослого сина. У 2008 році Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила розірвати шлюб, укладений 18.09.1993 року та зареєстрований відділом запису актів громадянського стану Красногвардійської районної ради м. Дніпропетровськ, актовий запис № 584. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 204/3674/18 провадження № 2/204/1252/18 від 10.07.2018 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу сторонами було подано до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська позови, як первісний з боку [PERSON] до [PERSON] та зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про поділ майна набутого під час шлюбу. За рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.08.2020 року в задоволені первісного позову суд відмовив. Зустрічний позов задовольнив частково. Суд поділив спільне сумісне майно [PERSON] та [PERSON] , а саме автомобіль марки Subaru Legacy, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Спільне майно було поділено шляхом визнання по транспортного засобу за кожною стороною, припинивши право спільної сумісної власності на цей транспортний засіб. Під час розгляду справи у суді сторонами ставилося питання щодо поділу квартири [ADDRESS] , проте зазначена квартира не була предметом судового розгляду та поділу, оскільки у квітні 2019 року, сторони домовилися про продаж нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] на умовах поділу в подальшому коштів від виторгу, для чого Позивач надав [PERSON] довіреність на право розпорядження його часткою квартири, ринкова вартість якої за наявним у нього висновком оцінювача, що замовлялася [PERSON] , станом на 10.12.2018 року складала 1322 759 грн. Однак [PERSON] продала 10.04.2019 року квартиру за заниженою вартістю, а кошти в очікуваному розмірі від продажу майна йому не передала. Під час домовленості між колишнім подружжям, було оговорено, що квартиру слід продавати за грошові кошти не менше ніж 1322 759 грн., оскільки на той час це була ринкова вартість нерухомого майна, а саме, квартири [ADDRESS] , оскільки квартира розташована в гарному місці м. Дніпро, в ній було здійснено дуже якісний ремонт. Таким чином, станом на день звернення до суду Позивач за цим позовом до теперішнього часу не отримав грошових коштів за свою частку з проданої квартири, не зважаючи на те, що з дня продажу майна 10.04.2019 року буде як 3 роки. Незважаючи на те, що Позивач не є стороною договору, який оспорюється, проте його права є порушеними, у зв`язку з тим, що грошові кошти з дня продажу нерухомого майна у 2019 року за його частку у спільно набутому подружжі майні, колишньою дружиною не сплачені, крім того, ціна правочину у розмірі 765321, 11 грн. не була реальною ринковою вартістю цього майна на день укладення договору, різниця між реальною вартістю нерухомого майна (1322 759, 00 грн), квартири [ADDRESS] на день продажу складала 557, 438 грн., що еквівалентно 20 тисяч доларів США при курсі валют НБ України у 2019 році у розмірі 27, 16 грн. за 1 долар США. Згідно з висновком про вартість майна вартість квартири становила 1 322 759 грн. З дати проведення та надання висновку про вартість майна (10.12.2018 року) по дату оцінки (12.03.2019 року), яка була застосована при укладені договору, та з якої було сплачені бюджетні платежі, податкові платежі тощо складає 765 231,11 грн. Згідно чинного законодавства України, оцінка про вартість майна (висновок) дійсна шість місяців з дати оцінки. Отже, з дати проведення первісної оцінки по день проведення іншої не минуло 6 місяців, друга оцінка була проведена після спливу трьох місяців. Позивач вважає, що на ринку нерухомого майна, та зміни кон`юнктури ринку щодо зміни вартості майна в нижчу сторону не було підстав, оскільки за 3 місяця квартира [ADDRESS] не могла впасти у вартості у розмірі 20 тис. доларів США. Позивач вважає, що його колишня дружина з Покупцем була в змові та суттєво занизили вартість майна, яке продавалося, та яке покупалося. Позивач впевнений, що Покупець сплатила грошові кошти [PERSON] поза межами нотаріальної контори, особисто, котрі пішли їй, щоб уникнути податкового навантаження та щоб остання не здійснила розрахунок за майно, яке перебувало у спільній сумісній власності Позивача та Відповідача. Відповідно до п. 15 договору купівлі - продажу від 10.04.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Софійченко Н.А., зазначено, що договір укладається за згодою другого з подружжя, що підтверджено відповідною заявою від імені [PERSON] , про згоду колишнього чоловіка на продаж нерухомого майна колишньою дружиною, справжність підпису на якій засвідчено 04.04.2019 року Огородник Л.В. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу за реєстровим № 620. Позивач дійсно надавав таку заяву, проте, оговорена сума продажу квартири була саме не менше 1322, 759 грн., а ніяким чином за 765 231,11 грн. З урахуванням того, що розрахунки з ним, до теперішнього часу з боку колишньої дружини не проведені, Позивач звертається до суду та просить суд визнати договір- купівлі від 10.04.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Софійченко Н.А., зареєстровано в реєстрі № 356 недійсним. При цьому, позивач зауважує, що продаж квартири відбувся за ціною значно нижчою, а ніж зазначена у висновку про вартість майна. Позивач акцентує, що його волі на продаж квартири за найнижчу ціну не було. З боку позивача на ім`я дружини було надано довіреність на вчинення будь - яких дій, проте, ціна продажу квартири оговорювалася і не мала бути нижче ніж 1 322 759 грн. У зв`язку з викладеним позивач звернувся до суду з позовом. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заява просив її задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні, відзив на позовну заяву підтримала, проти задоволення позову заперечувала в повному обсязі, просила суд відмовити у його задоволенні в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, просив суд відмовити у задоволенні позову, у зв`язку з його необґрунтованістю. Поданий відзив на позовну заяву підтримав. В судове засідання приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Софійченко Н.А. не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Суд, вислухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача, заперечення представників відповідачів, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 вересня 1993 року, який було розірвано рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10.07.2018 року (арк.с.16-17). 15 лютого 2019 року [PERSON] та [PERSON] підписано попередній договір, відповідно до якого сторони зобов`язувалися в майбутньому укласти і належним чином оформити договір купівлі - продажу нерухомого майна, квартири [ADDRESS] . Продавець погодився продати, а покупець купити квартиру за ціною 1276520 грн., що еквівалентно 47000 доларів США. Сторони погодили, що укладення та нотаріальне посвідчення договору буде здійснено 12 квітня 2019 року у приміщенні офісу нотаріуса Софійченко Наталії Андріївни (арк.с.15). Відповідно до ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Однак, укладений попередній договір нотаріально посвідчений не був. 10 квітня 2019 року [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Софійченко Н.А., за реєстровим № 356, відповідно до якого [PERSON] продала, а [PERSON] купила квартиру по [ADDRESS] . Відповідно до п. 3 договору згідно зі звітом про оцінку майна №12032019_14, ідентифікатор за базою ФДМУ ГВМГУЮ206308 та Висновком про вартість об`єкта оцінки, на дату оцінки 12.03.2019 року, складеним оцінювачем ТОВ «Експертна компанія «Альфа - Гарант» ринкова вартість об`єкта оцінки складає 765 231, 11 грн. Відповідно до п. 15 договору зазначено, що договір укладається за згодою другого з подружжя, що підтверджено відповідною заявою від імені [PERSON] , про згоду колишнього чоловіка на продаж нерухомого майна колишньою дружиною, справжність підпису на який посвідчено 04 квітня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Огородник Л.В. за реєстровим № 620. За взаємною домовленістю та згодою сторін продаж квартири, яка є предметом договору вчинено за 765231, 11 грн., шляхом перерахування суми продажу на поточний рахунок відкритий на ім`я продавця у ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК», що підтверджено платіжним дорученням № 100419/01 від 10 квітня 2019 року (арк.с.18-19). Отже, аналізуючи договір купівлі - продажу квартири, суд приходить до висновку, що сторонами правочину досягнуто згоди щодо усіх умов договору, виконано зобов`язання за ним, договір укладено продавцем [PERSON] за згоди [PERSON] . Вказане також встановлено рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.08.2020 року, яке набрало законної сили. Відповідно до висновку про вартість майна, складеного ФОП [PERSON] від 10.12.2018 року, ринкова вартість квартири за адресою: [ADDRESS] , складає 1322759 грн. (арк.с.20-27). Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 серпня 2020 року, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 09.12.2020 року, [PERSON] в задоволенні його позову до [PERSON] про поділ спільного майна, набутого у шлюбі - відмовлено в повному обсязі. Позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна, набутого під час шлюбу - задоволено частково. Поділено спільне сумісне майно [PERSON] та [PERSON] -автомобіль марки Subaru модель Legacy, тип - легковий седан-В, номер шасі -VIN - [NUMBER] , 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності на автомобіль марки Subaru модель Legacy, реєстраційний номер [NUMBER] , по частині за кожним, припинивши право спільної сумісної власності на цей транспортний засіб. Вирішено питання про стягнення судових витрат (арк.с.28-30). Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц зазначено, що преюдиційність, це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Відповідно до ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.203 ЦК України, встановлено вичерпний перелік підстав, з яких правочин може бути визнаний недійсним. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачам), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 серпня 2020 року, яке має преюдиційне значення, встановлено що 04 квітня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Огородник Л. В. посвідчена з вчиненням запису в реєстрі за № 620 заява [PERSON] до компетентних органів та усіх, кого це стосується, якою він надав безумовну та безвідкличну згоду своїй колишній дружині [PERSON] , [INFO] , на продаж квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Цією заявою [PERSON] виявив свою безумовну згоду з тим, щоб усі без винятку умови продажу визначалися його колишньою дружиною [PERSON] самостійно, без додаткового погодження цих питань з ним, та підтвердив, що здійснення такого правочину відповідає також його інтересам. А також про те, що не заперечує проти укладення та підписання нею договору купівлі-продажу вищезазначеного майна на умовах на її власний розсуд, договорів про внесення змін та доповнень, розривати укладені договори щодо вказаного майна тощо. Отже, в ході розгляду справи позивачем не доведено порушення його прав з боку відповідачів, зокрема, у тому, що продаж майна здійснено за ціною нижчою, а ніж він давав на це згоду. При цьому, доводи позивача про те, що він давав згоду на продаж квартири за ціною, яка встановлена на підставі висновку про оцінку майна від 10.12.2018 року, не є доказом, який підтверджує порушення його прав. Натомість, суд звертає увагу, що згода [PERSON] на продаж квартири, яка була посвідчена нотаріусом, складена 04 квітня 2019 року, після складання висновку про вартість майна від 12.03.2019 року, відповідно до якого встановлено, що вартість квартири складає 765231, 11 грн. Вказана обставина встановлена в ході розгляду даної справи, а також встановлена рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.08.2020 року. Не доведено позивачем та його представником в ході судового розгляду недобросовісність дій при укладенні договору купівлі - продажу відповідачів - [PERSON] та [PERSON] , а також будь - яку змову відповідачів, яка була направлена на приховання дійсної вартості, за яку було вчинено продаж квартири. Не доведено, також, позивачем, а саме не надано відповідних доказів, та не заявлено клопотань про їх витребування, факту, що ним не отримано половину грошових коштів від реалізації квартири. Однак, суд зауважує, що у разі не отримання позивачем коштів від продажу квартири, він не позбавлений права на звернутися до суду з позовом про стягнення відповідної суми грошових коштів. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд приходить до висновку про недоведеність обставин, якими позивач обґрунтовував заявлені позовні вимоги, тому відсутні підстави для визнання недійсним договору купівлі - продажу квартири [ADDRESS] та застосування наслідків недійсності правочину, у зв`язку з чим суд доходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати залишити на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed