Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-08 00:00:00

09 лютого 2023 року заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Зокрема, остання з метою реалізації права на пенсію, просила встановити факт належності їй трудової книжки б/н від 05 жовтня 1979 року. Ухвалою суду від 10 лютого 2023 року заяву [PERSON] прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, її розгляд ухвалено проводити у порядку окремого провадження, у зв`язку з чим слухання справи призначено о 09 год. 00 хв. 08 березня 2023 року / а.с.12 /. Заявник та представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримала. Разом з тим, від заінтересованої особи заперечень на заяву не надійшло. Положенням ч.1 ст.223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності з вимогами ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності заявника та представника заінтересованої особи, без фіксування судового процесу і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Перевіривши фактичні обставини справи, наявними в ній доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного. Відповідно до ст.293 ЦПК України, суд в порядку окремого провадження розглядає цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно до положення ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; -чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно із ст.48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Відповідно до положень п.п.2.11-2.12 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок» №58 від 29 липня 1993 року, відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Як убачається з матеріалів справи, повні анкетні дані заявника значаться як « [PERSON] , [INFO] », що підтверджується ксерокопією паспорта громадянина України / а.с.5 /. Відповідно до правил українського правопису жіночі імена по батькові творяться додаванням до основ власних імен суфікса - « [PERSON] », тому по батькові від імені « [PERSON] » правильним є - « [PERSON] ». Разом з тим, на титульній сторінці трудової книжки б/н від 05 жовтня 1979 року у імені по батькові її власника міститься помилка, а саме: помилково зазначено « [PERSON] », тоді коли правильно на українській мові « [PERSON] ». Судом встановлено, що на даний час внести виправлення до зазначеної трудової книжки неможливо, оскільки організація, яка видала трудову книжку, ліквідована без правонаступників. Враховуючи вищевикладене, судом достовірно встановлено, що трудова книжка б/н від 05 жовтня 1979 року, заповнена на « [PERSON] » належить заявнику [PERSON] , [INFO] . З огляду на наведене,

Outcome: approved