Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд визнати останнього таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником вищевказаного житлового будинку, в якому вона зареєструвала відповідача. З січня 2021 [PERSON] у зазначеному будинку не проживає. Добровільно відповідач не бажає зніматися з реєстрації. У зв`язку з чим позивач не має можливості оформити субсидію. Такі дії відповідача порушують права позивача як власника домоволодіння. Також просить стягнути з відповідача судові витрати. Позивач в\~судове засідання\~не з`явилася,\~в поданій\~до суду\~заяві просила\~проводити розгляд\~справи без\~її участі,\~при цьому\~зазначила,\~що позовні\~вимоги підтримує\~в повному\~обсязі та\~не заперечує\~щодо ухвалення\~заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку за місцем реєстрації та проживання, а також шляхом розміщення на веб-сайті «Судова влада України». Правом подання відзиву не скористася, причини неявки в судове засідання суд не повідомили. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення по справі при заочному розгляді, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює спірні правовідносини, та є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.08.2018 та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 135521627 належить [PERSON] .\~ Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 05.10.2021, яке набрало законної сили 05.11.2021, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до довідки № 111 від 27.02.2023, виданої виконавчим комітетом Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, [PERSON] зареєстрований, але з січня 2021 не проживає за адресою: [ADDRESS] . Крім того, факт не проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , підтверджується актом не проживання, в якому [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] з січня 2021 року. Його особисті речі за вказною адресою відсутні. Аналізуючи встановлені обставини, суд відзначає, що пред`являючи позов, позивач [PERSON] посилася на те, що відповідач не проживаює в належному їй на праві приватної власності будинку тривалий час, тому реєстрація відповідача у зазначеному будинку порушує права позивача, як власника цього будинку. Конституція України\~встановила основні засади права власності.\~Статтею 41 Конституції України\~визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, та складається з правомочностей власника щодо права володіння, права користування і права розпорядження. Відповідно до\~ст. 150 ЖК України\~громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.1\~ст.321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В свою чергу,\~ст.47 Конституції України\~проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальному житловому фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР),\~\~членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили\~\~права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР,\~ст. 405 ЦК України). Більш того, на підставі\~ст. 391 ЦК України\~власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство (ч.2\~ст.64 ЖК України). З огляду\~на викладене\~вище,\~судом відзначається,\~що позивач,як власник будинку за адресою: [ADDRESS] , має право вимагати усунення перешкод у користуванні власністю, у тому числі, шляхом звернення до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування зазначеним будинком. Оскільки, під час судового розгляду справи встановлено, що відповідач - [PERSON] без поважних на те причин не проживає в будинку за адресою своєї реєстрації, і даний факт не спростовано відповідачем під час судового розгляду справи, приймаючи до уваги, що відповідач не вносив плату за користування житлом і за комунальні послуги, між сторонами не було встановлено іншого порядку втрати права на користування житлом, ніж той, який встановлений Законом, суд приходить до висновку про те, що існують передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування відповідним жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.319, 321, 391 ЦК України,

Outcome: approved