Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

У серпні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ПАТ «Національна страхова компанія «ОРАНТА», про стягнення моральної шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 03.09.2019 року приблизно о 10 год. 00 хв. в Ізмаїльському районі Одеської області водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Renault», і, рухаючись по автодорозі Ізмаїл-Лощинівка-Каланчак з боку с.Лощинівка в напрямку м.Ізмаїл порушив правила дорожнього руху, а саме, не надав перевагу у русі іншому автомобілю та здійснив зіткнення з автомобілем «Audi». Водій [PERSON] був обвинувачений у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст. 286 КК України. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.09.2020 року кримінальне провадження було закрито у зв`язку із примиренням винного з потерпілим. У зазначеному кримінальному провадженні висновком експерта №170 від 19.05.2020 року установлено наявність у [PERSON] тілесних ушкоджень, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, у зв`язку із чим [PERSON] не було визнано потерпілим у зазначеному кримінальному провадженні. [PERSON] перебував у даному транспортному засобі «Renault» як пасажир. Внаслідок ДТП та з вини [PERSON] [PERSON] отримав тілесні ушкодження - закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, забій м`яких тканин лівої тім`яної ділянки, лівої половини обличчя та поперекового відділу хребта, осколковий перелом кісток носа зі зміщенням уламків. Цього ж дня, через надзвичайно погане самопочуття позивач був змушений звернутися за медичною допомогою у військово-медичний клінічний центр південного регіону м.Одеса, де знаходився на стаціонарному лікуванні. Отриманні тілесні ушкодження потягли за собою необхідність відновлення стану здоров`я, внаслідок чого [PERSON] на цьому лікування своє ще не завершив і до цього часу має проблеми із здоров`ям внаслідок завданої травми при дорожньо-транспортній пригоді. Погіршення стану здоров`я внаслідок отриманих травм викликало фізичний біль та на тривалий час змінило звичний спосіб життя позивача. В момент дорожньо-транспортної пригоди він переніс істотні переживання за своє життя і знаходився в травматичному шоці. Протиправність поведінки водія [PERSON] , який грубо порушив ПДР та допустив зіткнення транспортних засобів, викликала в [PERSON] сильний психологічний стрес, тривогу, значне погіршення сну та посилення дратівливості. Обмеження в фізичних навантаженнях, як наслідок протиправного ушкодження його здоров`я, викликало в позивача сильнi психологiчнi переживання. Фізичний біль внаслідок медичного втручання, необхідність лікування в медичних закладах, обмеження фізичних можливостей, психічні переживання за своє життя у своїй сукупності зумовило втрату душевного спокою, нормальних життєвих зв`язків. Так, [PERSON] усвідомлює, що для відновлення його становища, яке існувало до отримання травми у ДТП, йому потрібно докласти значних зусиль, в тому числі пройти довгі та болючі процедури, які, він проходив і до цього (вирівнювання носа без наркозу тощо). Через травмування носа [PERSON] має ускладнене дихання. Це створює для [PERSON] додаткові незручності та дискомфорт. Позивач значно обмежений у харчуванні, іноді відчуває втомлюваність та фізичний біль навіть від простого спілкування, оскільки рухи лицьовими м`язами провокують бiль. Також, [PERSON] доводиться терпіти постійний естетичний дискомфорт через викривлений ніс. Це не дозволяє йому повноцінно спілкуватися з оточуючими. Внаслідок вчинення [PERSON] протиправних дій у вигляді допущення ДТП, позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає у фізичному болі та душевних стражданнях, моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливiсть продовження активного громадського життя та iнших негативних явищах. Завдану моральну школу, яку завдано позивачу, він оцінює у 60000 гривень. Розмiр заподіяноi моральноi шкоди визначити важко, але компенсації підлягають ті емоцiйнi страждання та фізичний біль, якi довелося перенести позивачу та витрати, пов`язанні з відновленням психічного стану, відпочинком вiд усього, що сталося. Виходячи з викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 60\~000,00 грн., а також, витрати на правову допомогу в сумі 4\~000,00 грн. та судовий збір. В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання позивач не з`явився, про дату, час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 01.06.2022 року надав суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що позовні вимоги визнає частково, просить стягнути з нього різницю між страховою виплатою та заявленою позивачем сумою моральної шкоди (а.с.61-62). Представник відповідача адвокат Зінов`єв О.О. надав суду заяву, в якій вказав, що просить суд розглянути справу у його відсутність та у відсутність відповідача, позовні вимоги не визнають, вважають їх безпідставними та просять суд відмовити у їх задоволенні. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв чи клопотань по справі суду не надав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Частинами 1-3 статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При цьому враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно із\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом встановлено, що 03.09.2019 року приблизно о 10 год. 00 хв. в Ізмаїльському районі Одеської області водій [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем «Renault», і, рухаючись по автодорозі Ізмаїл-Лощинівка-Каланчак з боку с.Лощинівка в напрямку м.Ізмаїл порушив ПДР, а саме: п.2.3-б згідно з яким для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити з правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобам і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 16.11, згідно з яким на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобом, які наближаються до даного перетину проїжджих частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху, водій [PERSON] , при виїзді на нерегульоване перехрестя автодороги М-15 Одеса-Рені на Бухарест, яка по відношенню до автодороги С-161001 Ізмаїл-Лощинівка-Каланчак є головною дорогою та перед яким встановлено дорожній знак "Дати дорогу", передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, легковажно розрахував на їх відвернення, не надав перевагу у русі автомобілю «Audi» номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який наближався до даного перехрестя на автодорозі М-15 Одеса - Рені на Бухарест (головна дорога) з боку с. Броска в напрямку с. Саф`яни, в результаті чого на перехресті скоїв з ним зіткнення. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля «Renault» номерний знак [NUMBER] , [PERSON] спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої ключиці в середній третині за зміщенням уламків, який не викликав небезпечні для життя явища, про те при нормально перебігу тягне розлад здоров`я строком понад 3 тижні (більш ніж 21 день), і відносить до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Дані обставини встановлені судом в ухвалі Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.09.2020 року, якою [PERSON] звільненно від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 268 КК України на підставі ст. 46 КК України. Кримінальне провадження відносно [PERSON] за ч.1 ст. 268 КК України закрито на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілою особою (а.с.5-6). Відомості про те, що дана ухвала суду оскаржувалась сторонами суду надано не було. Ухвала суду набрала законної чинності. У зазначеному кримінальному провадженні висновком експерта №1710 від 19.05.2020 року встановлено наявність у [PERSON] тілесних ушкоджень «закрита черепено-лицьова травма у формі струсу головного мозку, забою м`яких тканин тім`яної ділянки, лівої половини обличчя, оскоковий перелом кісток носа зі зміщенням уламків». Встановлені ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я (а.с.7-8). Відповідно до довідки №1669, довідки військово-лікарської комісії №1614 від 17.04.2019 року, виписки із медичної картки амбуліторного (стаціонарного) хворого №16095, виписки №12872 із медичної карти амбуліторного (стаціонарного) хворого [PERSON] звертався до траматологічного рункту ІМЦЛ та перебував на лікаванні із діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій м`яких тканин лівої тім`яної ділянки, лівої половини обличчя та поперекового відділу хребта, осколковий перелом кісток носа зі зміщенням уламків (а.с.9-12). Відповідно до\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Згідно з ч.ч.4,6 ст.82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ті обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці її дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Статтею 76 ЦПК України\~визначено, що\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно зі ч.2 ст.78\~того ж Кодексу\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Отже, судом встановлено, що з вини [PERSON] , який допустив порушення ПДР, в результаті чого здійснив ДТП, [PERSON] , який перебував в якості пасажира в автомобілі «Renault», 03.09.2019 року отримав легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Як вбачається з письмового повідомлення начальника Ізмаїльського районого відділення Одеської обласної дирекції від 06.12.2022 року [PERSON] із заявою про страхову виплату за полісом АО05744251 не звертався. Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №16095 встановлено діагноз [PERSON] : викривлення переділки носу, хронічний гіпертрофічний риніт (а.с.10). Відповідно до довідки №1669 [PERSON] надана медична допомога у зв`язку з отриманням закритої черепно-мозкової травми, струсом головного мозку, забієм м`яких тканин лівої тім`яної ділянки, лівої половини обличчя та поперекового відділу хребту, осколкового перелому кісток носу зі зміщенням уламків (а.с.12). В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4\~(зі змінами до пункту 9 внесеними постановою від 25.05.2001 р. № 5), роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру - немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, а також враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Судом встановлено, що діями відповідача [PERSON] позивачу [PERSON] було завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що в результаті ДТП позивач відчував душевні страждання, яких він зазнав, а саме, у зв`язку з ушкодженням його здоров`я, а також, у зв`язкку з сильним психологічним стресом, в результаті неправомірних дій відповідача, суд приходить до висновку, що вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Враховуючи факт заподіяння позивачу моральної шкоди, протиправність дій відповідача [PERSON] , причинний зв`язок між такими діями та їх наслідками, вину відповідача [PERSON] в завданій моральній шкоді, суд приходить до висновку, щодо необхідності стягнення з [PERSON] на користь позивача [PERSON] , виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості у відшкодування моральної шкоди грошової компенсації в сумі 5000,00 грн. Вирішуючи вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу, пов`язаних з розглядом справи, суд виходить з положень ст.133 ЦПК України, відповідно до яких, до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог тощо. Відповідно до частини 3 статті 137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. З матеріалів справи вбачається, що адвокат Атаманюк В.М. надав правову допомогу позивачу, що підтверджується ордером серії АТ №1012950 від 10.07.2021 року (а.с.15), свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю №822 (а.с.16). Позивач зазначає, що поніс витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4\~000,00 грн., в підтвердження витраченої суми, позивачем та його представником суду надано Акт виконаних робіт за договором від 28.10.2020 року (а.с.17) та квитанцію №453724 від 10.07.2021 року (а.с.18). Оскільки судові витрати у сумі 4\~000,00 грн. підтверджені належними та допустимими доказами, є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом обсягу робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, суд приходить до висновку щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, які пропорційно до розміру задоволених позовних вимог становлять суму у розмірі 333,33 грн. За правилами ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ст.141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позову, стягує судовий збір відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріали справи містять документальне підтвердження понесених позивачем при зверненні до суду судових витрат (судового збору) в розмірі 908,00 грн. (а.с. 1). За таких обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені сплачені ним судові витрати, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме, в розмірі 75,67 грн.

Outcome: partial