Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

15.11.2022 позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом та просить стягнути на її користь з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дітьми повноліття. Вимоги вмотивовані тим, що вона перебуває у шлюбі з [PERSON] , який є батьком їх спільних дітей. На даний час сторони разом не проживають, діти залишилися проживати з позивачкою та перебувають на її утриманні, однак самостійно вона не може забезпечити достатній рівень їх проживання, оскільки перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. При цьому, на переконання позивачки, відповідач має можливість сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі, що і стало підставою для звернення до суду із даним позовом. 01.12.2022 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання з викликом учасників справи. Позивачка у судове засідання не з`явилася, надіслала письмову заяви, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти сплати аліментів, однак вважав, що розмір аліментів, визначений позивачкою, є завищеним, оскільки з нього стягуються аліменти на утримання ще його однієї дитини [PERSON] , 2006 року народження, тому просив визначити йому розмір аліментів у відповідності до вимог чинного законодавства. Суд, заслухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, дійшов наступного висновку. Встановлено, що 29.09.2010 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 29.04.2010 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка реєстраційної служби Охтирського міськрайонного управління юстиції Сумської області (а.с. 5). Від подружнього життя сторони мають двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження Серія [NUMBER] від 05.03.2013 та серія [NUMBER] від 09.03.2022 відповідно (а.с. 6,7). Отже між сторонами виник спір у сфері правовідносин щодо утримання батьками неповнолітніх дітей, який підлягає врегулюванню відповідно до положень глави 15 СК України. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, з ким проживає дитина. Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 27 Конвенції ООН від листопада 1989 року «Про права дитини» (ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року) та ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08.07.2017 року, внесено зміни до ч. 2 ст.182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За приписами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 183 Сімейного кодексу України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Виходячи із змісту ч. 5 ст.183 Сімейного кодексу України розмір аліментів на утримання двох дітей має становити 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів. За приписами ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд також враховує стан здоров`я і матеріальне становище сторін, що діти проживають разом з матір`ю, мати знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років, батько є фізично здоровою особою працездатного віку, працює, тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання своїх неповнолітніх дітей, що ним не спростовано. До того ж такий його обов`язок передбачений нормами чинного законодавства, а тому визначений позивачкою розмір аліментів в розмірі 1/3 частини від всіх видів доходів щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є обґрунтованим, справедливим та пропорційним потребам дітей. Будь-яких перешкод для стягнення визначеного позивачкою розміру аліментів з відповідача судом не встановлено, а відповідачем не надано відповідних доказів на спростування позиції позивачки. Згідно вимог ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Особа може відмовитися від свого майнового права. За приписами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я і матеріальне становище сторін, що діти проживають разом з матір`ю, яка на даний час не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, а також обов`язок відповідача утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, проти чого відповідач не заперечує. Визначений позивачкою розмір аліментів суд вважає обґрунтованим, справедливим та пропорційним, при цьому такий розмір аліментів відповідає вимогам чинного законодавства, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З огляду на викладене, суд вважає наявними правові підстави для задоволення позовних вимог. При цьому, відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: approved