Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

АТ «Таскомбанк» звернулось до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 04 грудня 2020 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір №696506113. За умовами п. п. 1.1., 1.3. 2.1. вказаного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених вказаним договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в паспорті кредиту №5106113, який є невід`ємною частиною договору; всі інші умови кредитного договору, викладені в паспорті кредиту та Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на сайті ТОВ «ФК ЦФР». Відповідно до п. 2.2. кредитного договору цей договір, паспорт кредиту № [NUMBER] та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» - складають єдиний кредитний договір. Згідно із умовами паспорту кредиту №5106113 та кредитного договору №696506113 від 04 грудня 2020 року позичальнику надано грошові кошти на умовах: сума кредиту - 132\~392,38 грн.; строк користування - 60 міс.; річні проценти - 0,01% від суми боргу за договором; щомісячні проценти 1,50 % від суми кредиту. Кредит відповідачем було отримано шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в кредитному договорі (п. 4), отже кредитодавець свої обов`язки за кредитним договором виконав в повному обсязі. 20 вересня 2021 року права вимоги за кредитним договором відступлені АТ «Таскомбанк» на підставі договору факторингу №200921, відповідно до умов вказаного договору та витягу з реєстру прав вимоги до нього позивач є новим кредитором боржника [PERSON] за кредитним договором №696506113 від 04 грудня 2020 року. Факт передачі права вимоги за вищезазначеним договором, а також відповідний розмір зобов`язання, що існував на момент передачі підтверджується реєстром прав вимоги до договору відступлення права вимоги, випискою та розрахунком заборгованості, а вказана інформація є добре відомою боржнику. Умови вищезазначеного кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором (графіком погашення кредиту) строки не повернуті. Неодноразовими телефонними повідомленнями банку позичальника було сповіщено про наявність заборгованості за кредитом та про необхідність її погашення у стислі терміни. Як наслідок, станом на 27 липня 2022 року заборгованість позичальника за кредитним договором становить 167 978,95 грн., в тому числі: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) 132\~392,38 грн.; заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена) - 19,16 грн.; заборгованість по щомісячним процентам (в т. ч. прострочена) 35\~567,41 грн. Оскільки по теперішній час відповідач грошові кошти не повернув, банк звернувся до суду за захистом своїх прав і законних інтересів, та просив стягнути з відповідача на користь АТ «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором №696506113 від 04 грудня 2020 року станом на 27 липня 2022 року, яка становить 167 978,95 грн., в тому числі: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) 132 392,38 грн.; заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена) - 19,16 грн.; заборгованість по щомісячним процентам (в т. ч. прострочена) 35 567,41 грн., а також понесені судові витрати. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 січня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача надав суду клопотання в якому просив суд провести судове засідання без участі представника АТ «Таскомбанк» за наявними в матеріалах справи документами, та позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча відповідно до ст. ст. 128, 130 ЦПК України про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить конверт, що повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», також виклик відповідача здійснювався шляхом оприлюднення повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, заперечень проти позову суду не представив, а тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення. 02 березня 2023 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було вирішено питання про заочний розгляд справи. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження з можливістю ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подав. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, вивчивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 04 грудня 2020 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] укладено кредитний договір №696506113 відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі 132\~392,38 гривень на строк 60 місяців, а позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в паспорті кредиту №5106113, який є невід`ємною частиною цього договору. Всі інші умови кредитного договору викладені в паспорті кредиту та в умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», редакція від 04 травня 2020 року, які розмішені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» www.kreditmarket.ua та з якими позичальник ознайомився до укладання цього договору та до яких позичальник приєднується, підписавши цей договір (а. с. 8). Матеріалами справи підтверджено, що паспорт кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № [NUMBER] містить основні умови кредитування за кредитним договором, укладеним з [PERSON] , а саме: сума/ліміт кредиту - 132\~392,38 грн.; строк, на який надається кредит - 60 міс.; спосіб та строк надання кредиту безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладення договору; щомісячні проценти 1,50 % від суми кредиту; річні проценти - 0,01% від суми боргу за договором; пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, але не більше 15% від суми прострочення платежу, - за прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів; штрафи у разі прострочення позичальником зобов`язань за кредитним договором, позичальник за кожний календарний місяць, протягом якого було допущене таке прострочення, сплачує штраф: у разі прострочення від 7 до 30 днів включно 100 грн., у разі прострочення від 31 дня до 60 днів включно 150 грн., у разі прострочення від 61 дня до 90 днів включно 250 грн., у разі прострочення понад 90 днів 350 грн. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. З вказаним паспортом кредиту, який також містить графік платежів, відповідач погодився, про що свідчать його особисті підписи на 1 та 2 сторінках (а. с. 9-10). Також судом встановлено, що 20 вересня 2021 року права вимоги за кредитним договором №696506113 від 04 грудня 2020 року були відступлені АТ «Таскомбанк» на підставі договору факторингу №200921, відповідно до умов вказаного договору та витягу з реєстру прав вимоги до нього АТ «Таскомбанк» є новим кредитором боржника [PERSON] за вказаним кредитним договором (а. с. 19 - 41). Матеріалами справи також підтверджено, що з наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредитному договору №696506113 від 04 грудня 2020 року станом на 27 липня 2022 року заборгованість [PERSON] становить: 167 978,95 грн., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту (в т. ч. простроченої) 132 392,38 грн.; заборгованості по річним процентам (в т. ч простроченої) 19,16 грн.; заборгованості по щомісячним процентам (в т. ч простроченої) 35\~567,41 грн. (а. с. 42). Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 09 червня 2022 року АТ «Таскомбанк» на адресу відповідача було надіслано повідомлення - вимогу щодо дострокової сплати заборгованості за кредитним договором у зв`язку із тривалим невиконанням умов вищезазначеного кредитного договору, яка відповідачем не виконана (а. с. 59 - 61). Банк свої обов`язки виконав у повному обсязі, надав [PERSON] кредитні кошти у спосіб зазначений у кредитному договорі, що підтверджується виписками по особовим рахункам (а. с. 43 - 58). Статтею 16 ЦК України передбачено, що однією з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. Частинами 1, 2 статті 207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а обов`язком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтями 525, 526, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтями 610, 611 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином судом встановлено, що ТОВ «ФК «ЦФР» виконало свої обов`язки за кредитним договором №696506113 від 04 грудня 2020 року та надало відповідачу кредит в сумі 132\~392,38 грн., однак відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання за вказаним кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 27 липня 2022 року у нього існує заборгованість в сумі 167 978,95 грн., в тому числі: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) 132 392,38 грн.; заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена) - 19,16 грн.; заборгованість по щомісячним процентам (в т. ч. прострочена) 35 567,41 грн. Крім того, АТ «Таскомбанк» набуло право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором №696506113 від 04 грудня 2020 року на підставі договору факторингу №200921 від 20 вересня 2021 року. Отже, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов висновку, що позовна заява АТ «Таскомбанк», який є правонаступником ТОВ «ФК «ЦФР» до [PERSON] про стягнення заборгованості, підлягає задоволенню в повному обсязі і з відповідача на користь АТ «Таскомбанк» підлягає стягненню сума заборгованості в розмірі 167 978,95 грн. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2\~519,68 грн.

Outcome: approved