Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

19.08.2022 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, третіх осіб в якому просить визнати виконавчий напис № 59321 від 11.06.2021 року приватного нотаріуса приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., відповідно до якого пропонується стягнення заборгованості на користь ТОВ «ФК Айконс» з [PERSON] не сплачену в строк за кредитним договором заборгованість за період з 03.08.2020 року по 25.11.2021 року включно у розмірі: 6000 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 6726 грн. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користуванням кредитом 2204 грн. та витрати за вчинення виконавчого напису 1200 грн. таким, що не підлягає виконанню та стягнути з ТОВ «ФК Айконс» на її користь безпідставно набуті грошові кошти в сумі 3 915, 24 грн. Свої вимоги\~позивачка мотивувала\~тим,\~що 03.08.2020\~року між\~ [PERSON] \~та ТОВ\~«ЛІНЕУРА УКРАЇНА»,\~правонаступником якої\~на підставі\~договору відступлення\~є ТОВ\~«ФК Айконс»\~укладено Договір\~№ 934315,\~відповідно до\~якого Товариством\~надано [PERSON] \~кредитні кошти\~в сумі\~6000\~грн.\~під 1,90\~%\~відсотків від\~суми кредиту\~за кожний\~день користування\~кредитом строком\~на 30\~днів.\~У грудні\~2021\~року з\~карти позивачки\~були списані\~кошти у\~розмірі 3915,24\~грн.\~приватним виконавцем\~Шуляченко М.Б.\~Виконавчого округу\~Одеської області\~Міністерства юстиції\~України.\~Після цього\~позивачка звернулася\~до Приватного\~виконавця Шуляченко\~М.Б.\~з заявою\~про отримання\~копії виконавчого\~напису.\~У серпні\~2022\~року на\~вайбер позивачки\~Приватним виконавцем\~Шуляченко М.Б.\~було надіслано\~копію виконавчого\~напису нотаріуса\~та копію\~кредитного договору\~№ 934315\~від 03.08.2020\~року,\~в якому\~в розділі\~10\~вказано,\~що він\~скріплений електронним\~підписом позивачки,\~однак вона\~зазначає,\~що такого\~не має.\~Виконавчим написом\~№ 59321\~Приватний нотаріус\~Києво-Святошинського\~районного нотаріального\~округу Київської\~області Грисюк\~О.В.\~від 11.06.2021\~року з\~позивачки звернуто\~стягнення за\~кредитним договором\~№ 934315\~від 03.08.2020\~року,\~укладеним з\~ТОВ «ЛІНЕУРА\~УКРАЇНА»,\~правонаступником усіх\~прав та\~обов`язків якого,\~на підставі\~договору відступлення\~Прав Вимоги\~за кредитним\~договором №\~1-26/04/2021\~від 26.04.2021\~року є\~ТОВ «АЙКОНС».\~Сума заборгованості\~складає 14930\~грн.,\~в тому\~числі:\~6000\~грн.\~ прострочена\~заборгованість за\~сумою кредиту;\~6726\~грн.\~ прострочена\~заборгованість по\~несплаченим відсоткам\~за користування\~кредитом;\~строкова заборгованість\~по несплаченим\~відсоткам за\~користуванням кредитом\~ 2204\~грн.\~та витрати\~за вчинення\~виконавчого напису\~1200\~грн.\~Загальна сума,\~що підлягає\~стягненню \~16130\~грн. Однак, при вчиненні виконавчого напису у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивачки перед відповідачем, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вказану норму закону. У зв`язку з вище викладеним, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. 25 серпня 2022 року ухвалою Біляївського районного суду було відкрито позовне провадження та призначено підготовче судове засідання по справі та задоволено заяву позивача про витребування доказів. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 24 січня 2023 року підготовче провадження було закрите та справу призначено до розгляду по суті. Позивачка до судового засідання не з`явилася, але надала до суду заяву, в якій просила проводити судовий розгляд справи без її участі, на задоволенні заявлених вимог наполягала в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини не явки суд не повідомив, також в установлений ч.7\~ст.178 ЦПК України\~строки не подав до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленим належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8\~ст.178 ЦПК України. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідно до частин 3 ст. 128 ЦПК України (а.с. 45, 57, 60, 65, 69), в судове засідання не з`явився без поважних причин, а позивачка не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК України. Треті особи: Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Міністерства юстиції України Шуляченко М.Б. до судового засідання не з`явилися, про причини не явки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про день та час розгляду справи. Судом на підставі частини другої\~статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що 11 червня 2022 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною був вчинений виконавчий напис №59321 про стягнення заборгованості на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Айконс» з [PERSON] не сплачену у строк за кредитним договором № 934315 від 03.08.2020 року заборгованість у розмірі 14930 грн. та витрати за вчинення виконавчого напису у розмірі 1200 грн. (а.с. 18). Як вбачається з копії постанови від 06.09.2021 року на виконання зазначеного виконавчого напису приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шуляченко Микола Борисович 06.09.2021 року відкрив виконавче провадження серії ВП № 66667278 (а.с. 17). Відповідно до\~ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису. В п.п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року №\~1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно з п. 1 Переліку документів для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б)документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною\~постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та чи яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. У позові позивач вказує на те, що ніяких претензій, листів від відповідача по справі позивач не отримувала, та заперечує про наявність у неї заборгованості перед ТОВ «ФК Айконс», виконавчий напис було вчинено без повідомлення позивача про наявність боргу та вчинення виконавчого напису. При вчиненні виконавчого напису у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, зазначений у виконавчому написі, є безспірним. У зв`язку із чим, позивач не визнає кредитний договір та зазначає щодо не непогодження між позивачем та відповідачем суми заборгованості. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми\~Закону України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий висновок відповідає, зокрема, правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17. В даному випадку нотаріус при вчиненні спірного напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. Так, стягнута за виконавчим написом сума не є безспірною через одночасне стягнення пені та штрафу, що є подвійним притягнення боржника до цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення умов договору. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, оцінивши зібрані \~докази, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні та підлягає задоволенню.

Outcome: approved