Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-09 00:00:00

У листопаді 2022 року представник ТОВ «Фінансова\~компанія «Європейська\~Агенція з\~повернення боргів» (далі Товариство) звернувся до суду із позовом до [PERSON] , яким просив суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики, стягнути судовий збір. Заявник послався на те, що 07.03.2021 року між ТОВ «Фінансова\~компанія «1Безпечне\~агентство необхідних\~кредитів» код ЄДРПОУ 39861924\~та [PERSON] укладено договір позики № 1293243, за змістом якого позичальником отримано 5250 грн. [PERSON] зобов`язався повернути позичені кошти та сплатити проценти за користування позикою. Позика надана строком на 30 днів, з погодженою фіксованою процентною ставкою за користування позикою, зокрема знижена процентна ставка становить 1,99% від суми позики за кожен день користування позикою. Процентна ставка за понадстрокове користування Позикою (її частиною) становить 2,70% на день. Орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 726,35%. Орієнтовна загальна вартість позики становить 8384,25 грн. Згідно п.1 Договору позики, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж саму суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Підписанням цього договору відповідач підтвердив, що він ознайомився на сайті з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги та погодився, що до моменту підписання Договору позики вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику, що розміщені на сайті. Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «Фінансова компанія «1Безпечне агентство необхідних кредитів» перебувають у загальному доступі та є публічною пропозицією (офертою). Пунктом 5 Договору позики визначено, що цей договір укладено дистанційно в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно п.6 Договору позики, договір діє з моменту перерахування суми позики протягом строку позики, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань за цим договором.\~ Відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису 07.03.2021 року, з одноразовим ідентифікатором 8fU33wohJu. ТОВ «Фінансова\~компанія «1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів» перерахувало [PERSON] грошові кошти у сумі 5250 грн. на карту [NUMBER] . 14.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №14/06-21, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія«1Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «1Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, та відповідно до реєстру боржників № 3 від 16.08.2021 до Договору факторингу №14/06-21 від 14.06.2021 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 17737,00 гривень, з яких: 5250 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 12487 сума заборгованості за відсотками. Позивач зазначає, що в разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» та зараховані на погашення існуючої заборгованості. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 1293243 в розмірі 17737 гривень. 21 листопада 2022 року ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання. Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в судове засідання не з`явився. Однак на адресу суду 02.12.2022 від представника позивача Летун Т.В. надійшла заява в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує. Не заперечує проти заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Відзив на позов до суду не надходив. У визначений судом строк, заперечень проти розгляду справи в спрощеному порядку до суду не надходило. Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст.131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 10.03.2023 року відповідно до ч.3 ст.223, 280 ЦПК України постановлено розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних доказів у заочному порядку. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку: 07.03.2021 року між ТОВ «Фінансова\~компанія «1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів» код ЄДРПОУ 39861924\~та [PERSON] укладено договір позики № 1293243, за змістом якого позичальником отримано 5250 грн. [PERSON] зобов`язався повернути позичені кошти та сплатити проценти за користування позикою. Позика надана строком на 30 днів, з погодженою фіксованою процентною ставкою за користування позикою, зокрема знижена процентна ставка становить 1,99% від суми позики за кожен день користування позикою. Процентна ставка за понадстрокове користування Позикою (її частиною) становить 2,70% на день. Орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 726,35%. Орієнтовна загальна вартість позики становить 8384,25 грн. Згідно п.1 Договору позики, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж саму суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Підписанням цього договору відповідач підтвердив, що він ознайомився на сайті з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги та погодився, що до моменту підписання Договору позики вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику, що розміщені на сайті. Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «Фінансова компанія «1Безпечне агентство необхідних кредитів» перебувають у загальному доступі та є публічною пропозицією (офертою). Пунктом 5 Договору позики визначено, що цей договір укладено дистанційно в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно п.6 Договору позики, договір діє з моменту перерахування суми позики протягом строку позики, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань за цим договором.\~ Відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису 07.03.2021 року, з одноразовим ідентифікатором 8fU33wohJu. ТОВ «Фінансова\~компанія «1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів» перерахувало [PERSON] грошові кошти у сумі 5250 грн. на карту [NUMBER] . 14.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №14/06-21, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія«1Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «1Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, та відповідно до реєстру боржників № 3 від 16.08.2021 до Договору факторингу №14/06-21 від 14.06.2021 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 17737,00 гривень, з яких: 5250 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 12487 сума заборгованості за відсотками. Згідно з розрахунком заборгованості за договором №1293243 від 07.03.2021, заборгованість за вказаним договором за період з 16.08.2021 по 30.09.2022 складає 17737 гривень, з яких: заборгованість за основною сумою боргу - 5250 гривень, заборгованість за відсотками 12487 гривень. Відповідно до ч. 3ст.207 ЦК України, використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно зі ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України "Про електронну комерцію", який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частинами 1, 2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписанта електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Частиною 1 ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно дост.526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилом ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. За ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суд погоджується, що відповідач має обов`язок виплати тіла позики в сумі 5250 грн. Щодо нарахованих відсотків, суд виходить з наступного: Згідно ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Як вбачається зі змісту договору, строк дії договору позики 30 днів - з 07.03.2021 р. по 06.04.2021 р. Разом із тим, відповідно до пункту 6 Договору, договір діє до повного виконання позичальником зобов`язань за цим договором. Отже, закінчення строку дії договору не звільняє позичальника від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час його дії. Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч.1 ст. 598 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18, вказала, що поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст. Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у ст. 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року в справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) міститься висновок про те, що право кредитодавця нараховувати обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 4 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16, провадження № 12-142гс19, зазначила, що правові висновки, подібні до викладених у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, викладено також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18). Проценти, встановлені ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою ст. 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. Крім того, Верховним Судом в постанові від 01.07.2020 у справі № 535/757/17, провадження № 61-30148св18, зроблено аналогічний висновок щодо ідентичних правовідносин (такого ж спору). Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц, провадження № 14-465цс18, вказала, що передбачене ч.2 ст. 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року №6-49цс12, і Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу від такої позиції. У встановлених судом правовідносинах сторони договору позики від 07.03.2021 року визначили строк його дії до 06.04.2021. Повернення кредиту та сплату відсотків позичальник мав здійснювати щомісячними платежами, надаючи позикодавцеві кожного місяця кошти упродовж строку дії позики. Тобто, сторони погодили порядок і строки виконання зобов`язання. При цьому, терміном повернення останньої частини позики є 06.04.2021 та матеріали справи не містять даних про зміну терміну повернення позики та доказів того, що між товариством та позичальником укладалися будь-які додаткові угоди щодо зміни такого. Отже, строк позики позичальника є таким, що закінчився 06.04.2021, як і його право законно користуватися позиченими коштами. Тому після зазначеної дати позикодавець не мав правових підстав для нарахування відсотків поза строком дії договору позики, а тому такі вимоги є безпідставними по суті. При цьому, з розрахунку заборгованості вбачається, що нарахування позивачем продовжувалося і після строку дії договору позики, незважаючи на те, що строк дії договору встановлений до 06.04.2021 року. \~ \~ \~ \~Таким чином правильним буде стягнення з відповідача передбаченої договором ставки відсотків 1,99% за кожен день користування позикою в межах строку дії договору 30 днів, тобто 59,7%. Таким чином сума відсотків становить 3134,25 грн. =(5250х59,7%). \~ \~ \~ \~Отже позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Щодо судових витрат. За подання позову до суду Товариство сплатило судовий збір в сумі 2481 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 30123 від 18.10.2022 року. Оскільки позов підлягає частковому задоволенню з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути суму судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 1172,77 грн. Решта судового збору відноситься на рахунок позивача. На підставі наведеного,

Outcome: partial