Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

Позивачка 19.09.2022 звернулася до суду із вказаною позовною заявою, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у сумі 2 500,00 гривень, щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання або досягнення [PERSON] 23-річного віку. За змістом позову сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2003 по 2009 рік, мають спільну дитину повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який на даний час продовжує навчання у Запорізькому авіаційному фаховому коледжі ім. О.Г.Івченка І-ІІ рівня акредитації на 2 курсі на денній формі навчання, тому самостійного заробітку не має. Щорічна вартість навчання становить 16\~800,00 гривень відповідно до договору про надання освітніх послуг. Із посиланням на ст.184, 185, 199, 200 СК України, оскільки відповідач має мінливий дохід, є працездатним, може сплачувати аліменти на повнолітню дитину, яка потребує матеріальної допомоги, проте, в позасудовому порядку не надає допомоги сину, позивачка просить задовольнити позов. Ухвалою судді від 01.11.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, визначено дату, час і місце проведення судового засідання. Відповідачу визначено 15-денний строк із дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Роз`яснено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст.178 ЦПК України). Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву. Заяв по суті справи від [PERSON] , а також зустрічної позовної заяви подано не було, скеровано додаткові письмові докази, долучені до справи. Інших процесуальних дій у справі судом не вчинено за відсутності відповідних клопотань. На виконання ч.8 ст.178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Позивачка [PERSON] згідно з заявою, вх.№3760/23-Вх. від 13.02.2023, просить розглядати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, згідно з заявою, вх.№6530/23-Вх. від 13.03.2023, просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає частково, просить визначити розмір аліментів, які будуть щомісячно стягуватись з нього на утримання повнолітньої дитини у 1/4 частці від його заробітку (доходу), оскільки має нестабільний дохід. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні письмові докази на предмет їх належності, допустимості та достовірності, як кожного доказу окремо, та і у сукупності та взаємозв`язку, суд встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, які склалися між сторонами, та дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню у зв`язку із таким. Судом встановлено, що сторони мають спільну повнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.08.2004, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м.Запоріжжя), що визнається учасниками справи. [PERSON] мешкає разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] , перебуває на її утриманні. Зазначені відомості щодо адреси реєстрації повнолітньої дитини підтверджені довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 08.08.2022, виданою відділом реєстрації фізичних осіб по Шевченківському району Департаменту реєстраційних послуг ЗМР та актом. Судом встановлено на підставі довідки №09 від 05.09.2022, виданої директором фахового коледжу Дудниковим О., що [PERSON] є студентом 2 курсу денного відділення за контрактом групи ГМ-21-3 Запорізького авіаційного фахового коледжу ім.О.Г. Івченка І-ІІ рівня акредитації. Термін навчання з 01.09.2021 по 01.02.2023. Відповідно до договору №87 від 30.08.2022 про надання освітніх послуг між закладом фахової передвищої освіти та фізичною (юридичною) особою, укладеним між Запорізьким авіаційним фаховим коледжем ім. О.Г. Івченка в особі директора Дудникова О. та [PERSON] для [PERSON] , освітня послуга здійснюється з 01.09.2022 до 30.06.2025 (до закінчення навчання). Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 50\~400,00 гривень, тобто, 16\~800,00 гривень за навчальний рік (п.2, 12 договору). Відповідно до довідки про доходи №59/2 від 07.02.2023, виданої уповноваженими посадовими особами АТ «Мотор Січ», [PERSON] , працюючи на посаді старшого комірника цеху №64, має постійний дохід, який, за вирахуванням податків, внесків та військового збору, за період з лютого 2022 року по січень 2023 року становить 56\~531,58 гривень, тобто, середній розмір заробітку на місяць дорівнює 4 710,97 гривень. Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела /суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 03.02.2023 №0826-23-01361 за даними ГУ ДПС у Запорізькій області, за період з І кварталу 2022 року по ІІІ квартал 2022 року [PERSON] доходу не отримував. Відповідач за даними ГУ ПФУ в Запорізькій області (реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, індивідуальні відомості про застраховану особу форми ОК-5), за 2022 рік отримав дохід 100\~622,27 гривень, (без вирахування обов`язкових внесків), тобто, розмір щомісячного заробітку становить 8 385,19 гривень. Протягом 2022 року був працевлаштований у ТОВ «Запорізьки завод споживчих товарів «Мотор-Січ» (січень 2022 року) та ТОВ «Металтехгруп» (з лютого 2022 року). Судом також встановлено, що з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 05.07.2019 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, ухваленого у справі №336/1775/19, пр.2/336/1937/2019, яке набрало законної сили 01.11.2019 за результатами апеляційного перегляду рішення суду Запорізьким апеляційним судом (https://reyestr.court.gov.ua/Review/85343939). Так, аліменти стягуються у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача [PERSON] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з 21.03.2019 до повноліття дитини. Судом на підтвердження цієї обставини досліджено дані з Єдиного державного реєстру судових рішень (https://reyestr.court.gov.ua/Review/82980929) та копію свідоцтва про народження дитини [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого 17.07.2012 Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ЗМУЮ. Інших доказів сторонами у справі не надано, зокрема, не доведено й розміру щомісячних обов`язкових витрат на утримання позивачки, відповідача та повнолітньої дитини, крім вартості навчання [PERSON] . Задовольняючи позов частково, суд виходить з таких нормативних положень чинного законодавства. За загальним правилом ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених ч.2 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. За змістом ч.10 ст.7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Способи захисту сімейних прав та інтересів визначені у ч.2 ст.18 СК України. Згідно з ч.1,3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За приписами ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків. Відповідно до ч.1,5,6,7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Як врегульовано ч.1 ст.213, ч.2 ст.229 ЦПК України, суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення. Правила оцінки доказів чітко передбачені у ст.89 ЦПК України. Відповідно до приписів ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з положеннями ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. При цьому, згідно з нормою ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч.1,2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Із врахуванням наведених норм та встановлених фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] , який досяг повноліття, потребує матеріальної допомоги, оскільки навчається на контрактній формі навчання у навчальному закладі, стипендії не отримує, не працевлаштований, відповідно, не має власного доходу та має отримувати аліменти на своє утримання на час навчання для задоволення потреб та достатнього життєвого рівня, але не пізніше граничного віку, визначеного положеннями сімейного законодавства. Як встановлено судом, відповідач працевлаштований, отримує постійний заробіток, проте, його розмір є нестабільним. Із врахуванням позиції [PERSON] щодо часткового визнання позовних вимог та наявності стягнення з нього у виді аліментів на утримання малолітньої доньки, зумовлює висновок суду про те, що він має змогу надавати кошти на утримання повнолітнього сина. При визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, судом, перш за все, враховується його законодавчо передбачений обов`язок по утриманню дитини та прожитковий мінімум для працездатних осіб, закріплений ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», який становить 2\~684 гривні. Відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, судом враховані відповідні правові висновки, висловлені у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі №635/1139/17, провадження № 61-350св17, від 13.04.2021 у справі №308/4214/18, провадження № 61-16005св20. Згідно з роз`ясненнями, наведеними у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. З урахуванням наявних доказів, встановлених фактичних обставин справи, доведеного розміру заробітку сторін, рівного обов`язку батьків з утримання дитини, суд, визначаючи розмір аліментів, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/4 частини від доходу (заробітку) [PERSON] до досягнення сином двадцяти трьох років за умови продовження навчання, щомісячно. Тому суд ухвалює рішення про часткове задоволення позову. Сторона позивача не надала достатніх доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність потреби в матеріальній допомозі саме у твердій грошовій сумі у розмірі 2\~500,00 гривень на місяць. За змістом ст.201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми, зокрема, ст.191 цього Кодексу. Так, відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому вони підлягають стягненню саме з 19.09.2022 (дата подання позовної заяви до суду). На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. За змістом ст.141 ЦПК України суд стягує із відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 992,40 гривень, від сплати яких позивачка на підставі п.3 ч.1 ст.5 ст. Закону України «Про судовий збір» була звільнена при пред`явленні позову до суду.

Outcome: partial