Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив суд зобов`язати відповідачку усунути перешкоди у користуванні належною йому земельною ділянкою, що розташована по [ADDRESS] шляхом знесення огорожі, яка влаштована на межі його та відповідачки земельних ділянок з порушенням встановлених норм, а також шляхом зрізання п`яти плодових дерев та одинадцять кущових рослин (туй), які висаджені на земельній ділянці відповідачки з порушенням встановлених норм. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зіслався на те, що він є власником житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] . В кінці 2021 року відповідачка самовільно, без виготовлення проектної документації та відповідного дозволу виконкому селищної ради, без погодження із ним, як з власником суміжної земельної ділянки, почала будувати паркан встановивши огорожу з металопрофільних листів висотою 1,80 м на бетонному бордюрі висотою 0,30 м (загальна висота огорожі 2,10 м), чим спричинила порушення будівельних норм, згідно яких огорожа земельних ділянок садибної забудови не повинна перевищувати 2.0 м від рівня поверхні землі. Самовільно встановивши огорожу [PERSON] створила йому перешкоди в користуванні належними йому на праві приватної власності будинковолодінням та земельною ділянкою. Окрім цього відповідачкою було посаджено впритул до його земельної ділянки 11 кущових рослин (туй) та висаджено 5 плодових дерев, які фактично затіняють його територію та здійснюють незручності у використанні його земельної ділянки. Внаслідок самочинного будівництва - влаштування суцільної огорожі з грубим порушенням чинних будівельних норм і правил, [PERSON] порушує добросусідські відносини, створює йому незручності та чинить шкідливий вплив на його земельну ділянку, що проявляється в затіненні його подвір`я, затіненні належної йому літньої кухні та його земельної ділянки, що може привести до шкідливого впливу на стан його здоров`я та здоров`я членів його сім`ї. Викладені обставини змушують його звертатись за захистом своїх законних прав та інтересів до суду. У судовому засіданні позивач та його представник адвокат Ошуст С.Є., підтримали заявлені вимоги з викладених в позовній заяві підстав. Крім того позивач суду пояснив, його літня кухня збудована з дотриманням технічних документів, оскільки йому дозволили провести до неї газ. Не заперечив, що на його земельній ділянці, на відстані трохи більше метра від спірного паркану також ростуть посаджені ним дерева та виноград, однак вважає, що його дерева не створюють перешкод ні йому ні відповідачці, а з дерева, що росте на сусідній ділянці листя опадає на дах його літньої кухні. Відповідачка в судове засідання не прибула подала суду заяву в якій просила розгляд справи здійснювати у її відсутності, позовні вимоги не визнала. У попередньому судовому засіданні відповідачка позов не визнала, суду пояснила про те, що вказані в позові вимоги не відповідають дійсності. Вона заперечує, що паркан має висоту більше 2 м, оскільки свідомо влаштувала його, такої висоти, щоб відповідав всім нормам. Вони з позивачем перебувають у неприязних відносинах, вона не бажає, щоб останній мав огляд на її подвір`я, тому змушена була встановити таку огорожу. Вважає, що позивач самостійно влаштував собі незручності, оскільки збудував літню кухню на самій межі, а тепер ставить до неї якісь претензії. Що стосується посаджених нею кущів, та дерев, то вважає, що позивачу такі жодним чином не заважають, а якщо гілки ростуть над земельною ділянкою позивача, то він має можливість обрізати їх зі свого боку. Її дерева жодним чином не створюють позивачу перешкод в користуванні земельною ділянкою. Просила відмовити у позові. Допитана в судовому засіданні [PERSON] - завідувач сектору містобудування та архітектури Рожнятівської селищної ради Калуського району суду пояснила, що комісійно було встановлено, що висота спірного паркану є до 2 метрів, такий споруджено без порушень ДБН, і взагалі, дозволу на вставлення паркану не потрібно. Правил благоустрою селищна рада не затверджувала. Згідно проектної документації на забудову встановлено, що [PERSON] спорудив свої господарські споруди з відхиленням від дозвільної документації, а саме розмістив їх на критично малій відстані від межі сусідньої ділянки. [PERSON] збудував літню кухню на відстані три метри від житлового будинку, при цьому технічна документація зобов`язувала йоло будувати на відстані 7 метрів. Тобто, він добудував літню кухню і в добудованій частині встановив вікно яке не передбачено документами. Плодові дерева відповідачки посаджені раніше за встановлення спірного вікна. Посилання позивача на те, що літня кухня газифікована а тому збудована без порушень є безпідставними, оскільки газова служба не перевіряє дотримання будівельних норм, в них є свої умови, за дотримання яких будинок газифікують. Надана позивачем документація на газифікацію літньої кухні у якій передбачено вікно яке, як стверджує [PERSON] йому затіняє спірний паркан, то ця документація не є дозволом на встановлення цього вікна, вона ( документація газовиків) констатує, що таке вікно існувало на момент огляду літньої кухні представником газопостачальника. В даному випадку, віконце, що виходить на паркан відповідачки, не було запроектоване у його будівельному паспорті. Вона, як спеціаліст, вважає, що [PERSON] порушивши будівельні норми, самостійно створив собі негативні наслідки. Дерева які ростуть на земельній ділянці відповідачки дійсно посаджені з відхиленням від ДБН, однак кущі туї не створюють на даний момент жодних незручностей позивачу, який у разі проникнення гілок та коріння дерев і кущів може усувати сам такі перешкоди шляхом їх підрізання. Позивач на свой ділянці також посадив виноград, а також два плодові дерева з порушенням ДБН. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.ст.1-4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону ( ст.5 ЦПК України). За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Відповідно до положень, викладених у ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 103 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей ( затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо ). Згідно ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею певних дій, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить домоволодіння, що розташоване на земельній ділянці для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою [ADDRESS] (а.с.7-9). Актом обстеження земельної ділянки [PERSON] та [PERSON] від 06.05.2022, встановлено, що [PERSON] на власній земельній ділянці, відступивши 35 см від межі земельної ділянки, встановила паркан висотою 2,0 м. Біля встановленого паркана висаджено 11 туй висотою 95 см.;5 плодових дерева у [PERSON] ростуть від межі земельної ділянки на відстані 1,0 м.; верба [PERSON] росте від межі земельної ділянки на відстані - 1,0 м. Літня кухня [PERSON] , знаходиться [NUMBER] м до межі [PERSON] , а два димохідні канали на відстані 0,75-0,7 м. Виноград [PERSON] росте від межі в сторону [PERSON] на відстані 0,65 м.; два плодові дерева [PERSON] знаходяться до межі на відстані 1,10-1,20 м. За результатами проведеного обстеження земельної ділянок сторін, зроблено висновок, зазначений в акті, яким комісією було рекомендовано [PERSON] та [PERSON] перенести дерева і виноград на відстань згідно норм передбачених ДБН 5.2.2-12:2019 Планування та забудова території, а саме відстань від межі суміжної земельної ділянки до стовбурів дерев, які висаджуються, має бути не менше ніж 4-6 м. в залежності від величини крони (але не менше 1/2 діаметру крони дерева), а до кущів 1,0 м. Крім того, з приводу висоти паркана відповідачки до 2 м., Рожнятівською селищною радою позивача було повідомлено 26.05.2022 (а.с.42). Відповідно до ст. 158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Матеріали справи не містять жодного доказу про те, що огорожа [PERSON] встановлена з порушенням будівельних норм, оскільки її висота не перевищує 2.0 м . Отже позивачем не доведено, що спірний паркан встановлений відповідачкою з порушення п.6.7 ДБН Б.2.2-12:2019 "Планування і забудова територій", а тому вимога [PERSON] про усунення перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення огорожі не підлягає задоволенню. Окрім цього, позивач стверджує, що на присадибній ділянці, що належить відповідачці, ростуть п`ять плодових дерев та одинадцять кущових рослин (туй), які висаджені на земельній ділянці відповідачки з порушенням встановлених норм, однак не вказує яким чином розміщення дерев призводить до порушення його прав. Вимогами ст. 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. За змістом ст. 109 ЗК України позивач вправі вимагати від відповідачки ліквідувати дерева, які стоять на межі їхніх суміжних земельних ділянок. Однак позивач не довів, що висаджені відповідачкою дерева та кущі створють йому перешкоди у користуванні земельною ділянкою. Навпаки, вищенаведені докази спростовують твердження [PERSON] про те, що [PERSON] створила йому перешкоди в користуванні земельної ділянкою. Суд вважає діяльність самого позивача на своїй ділянці такою, що провадиться з порушенням чинних нормативних актів. Крім цього, суд приймає до уваги, що згідно ст. 105 Земельного кодексу України у випадку проникнення коренів і гілок дерев з однієї земельної ділянки на іншу власники та землекористувачі земельних ділянок мають право відрізати корені дерев і кущів, які проникають із сусідньої земельної ділянки, якщо таке проникнення є перепоною у використанні земельної ділянки за цільовим призначенням. Зазначена норма не позбавляє позивача можливості самостійно обрізати коріння та гілки фруктових дерев, а також кущів, які виступають на земельну ділянку, яка йому належить, якщо таке проникнення є перепоною у використанні земельної ділянки за цільовим призначенням. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року N 14, у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Аналізуючи надані сторонами на підтвердження та заперечення позовних вимог докази в межах заявлених позовних вимог судом не встановлено підстав для зобов`язання [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] в користуванні земельною ділянкою шляхом зобов`язання відповідачку вчинити дії згідно позовних вимог. Таким чином, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, оскільки в судовому засіданні ні позивачем, ні його представником не доведено факту протиправних дій зі сторони відповідачки, позивачем не подано, а судом не здобуто доказів, які б підтвердили обставини, викладені в позовній заяві. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст.141 ЦПК України. На підставі ст.ст.376, 386 ЦК України, ст.ст.103-105 ЗК України,

Outcome: dismissed