Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника [PERSON] звернувся до суду із позовом до територіальної громади с. Юрківці в особі Юрковецької сільської ради, в якій просить визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку, площею 0,1751 га, яка розташована в [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітами після смерті [PERSON] , померлого [INFO] та [PERSON] , померлої [INFO] . В обгрунтування\~заявлених вимог\~посилається на\~те,\~що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] та земельна ділянка, загальною площею 0,1751 га, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розміщена в [ADDRESS] , без визначення часток у праві власності на земельну ділянку. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на ідеальну частку житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] та на ідеальну частку земельної ділянки, загальною площею 0,1751 га, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розміщена в [ADDRESS] . Згідно заповіту від 22.11.2019, спадкодавець [PERSON] зробив розпорядження своїv майном, а саме: належну йому частку житлового будинку в [ADDRESS] та прилеглу земельну ділянку для його обслуговування заповів [PERSON] [INFO] померла [PERSON] після її смерті відкрилась спадщина на ідеальну частку житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] та на ідеальну частку земельної ділянки, загальною площею 0,1751 га, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розміщена в [ADDRESS] . Згідно заповіту від 22.11.2019, спадкодавець [PERSON] зробила розпорядження своїv майном, а саме: належну їй частку житлового будинку в [ADDRESS] та прилеглу земельну ділянку для його обслуговування заповіла [PERSON] . Спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині за заповітами після смерті [PERSON] та [PERSON] не має. Спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] прийняв, звернувшись в передбачений ст.1270 ЦК України строк до приватного нотаріуса Чернівецького районного нотаріального округу Чернівецької області із заявами про прийняття спадщини за заповітом, у зв`язку із чим були відкриті спадкові справи щодо їх майна. 22.11.2022 приватним нотаріусом Малітовською Т.М., [PERSON] видано свідоцтва про право на спадщину за заповітами після смерті [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] . При оформленні спадщини на земельну ділянку, приватним нотаріусом Малітовською Т.М. було відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальної дії по причині відсутності визначених розмірів часток у праві власності на земельну ділянку між спадкодавцями. З урахуванням наведеного, позивач [PERSON] позбавлений можливості успадкувати земельну ділянку розміром 0,1751 га , яка розташована в [ADDRESS] , а тому змушений звернутись із даним позовом до суду. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в підготовче засідання не з`явилися, надали суду заяву, в якій підтримали заявлені вимоги та клопотали про розгляд справи по суті в їх відсутності. Представник відповідача\~в підготовче\~засідання не\~з`явився,подав суду заяву про визнання позову та проханням розглянути справу в його відсутності. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, приймаючи визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін, не порушує свободи чи інтереси інших осіб, та відповідає вимогам ч. 4 ст. 206 ЦПК України, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21.04.2021 помер [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05.10.2021 померла [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Внаслідок смерті [PERSON] по місцю його останнього проживання, відкрилась спадщина, яка складається\~із \~ частки\~житлового \~будинку з\~господарськими та\~побутовими будівлями,\~що розташований\~в [ADDRESS] \~та прилеглої\~земельної ділянки\~для його\~обслуговування,\~належної останньому\~на праві\~спільної сумісної\~власності. Внаслідок смерті [PERSON] по місцю її останнього проживання, відкрилась спадщина, яка із частки житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями, що розташований в [ADDRESS] та прилеглої земельної ділянки для його обслуговування, належної їй на праві спільної сумісної власності. За правилами ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Згідно копії заповіту від 22.11.2022, посвідченого керуючим справами (секретарем) виконавчого комітету Юрковецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області та зареєстрованого в реєстрі за №100, який на час відкриття спадщини змінений та скасований не був, [PERSON] зробив розпорядження своїм майном, а саме: належну йому частку житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] та прилеглу земельну ділянку для його обслуговування заповів [PERSON] , [INFO] . Згідно копії заповіту від 22.11.2022, посвідченого керуючим справами(секретарем) виконавчого комітету Юрковецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області та зареєстрованого в реєстрі за №99, який на час відкриття спадщини змінений та скасований не був, [PERSON] зробила розпорядження своїм майном, а саме: належну їй частку житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] та прилеглу земельну ділянку для його обслуговування заповіла [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Встановлено, що спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку при спадкуванні за заповітами після смерті [PERSON] та [PERSON] відсутні. Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до положення ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що 11.06.2021 приватним нотаріусом Малітовською Т.М. за заявою [PERSON] було заведено спадкову справу №134/2021 після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , що вбачається із копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №70701480 від 22.11.2022 та копії спадкової справи. 13.10.2021 приватним нотаріусом Малітовською Т.М. було заведено спадкову за заявою [PERSON] справу №243/2021 після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , що вбачається із копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №66832049 від 13.10.2021та копії спадкової справи. 22.11.2022 приватним нотаріусом Малітовською Т.М. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на частку житлового будинку з відповідною часткою належних до нього господарських будівель і споруд , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 22.11.2022 приватним нотаріусом Малітовською Т.М. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на частку житлового будинку з відповідною часткою належних до нього господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Проте, при зверненні до нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, а саме на частки земельної ділянки, після смерті [PERSON] та [PERSON] , позивачу було відмовлено у видачі вказаних свідоцтв, у зв`язку з тим, що не визначено розмірів часток спадкодавців у праві власності на земельну ділянку. Із копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №224354669 від 17.09.2020 та копії Витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-0001104122022 від 17.10.2022 вбачається, що на час відкриття спадщини спірна земельна ділянка належала батькам позивача на праві спільної сумісної власності. Згідно звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 29.12.2022, грошова оцінка вказаної земельної ділянки, становить 153682 грн. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом; якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Згідно ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. У відповідності до положень ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. За ст.86 Земельного Кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно ст.89 Земельного Кодексу України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: співвласників жилого будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюється за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до ч.4 ст.120 Земельного Кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Смерть власника являється однією із підстав для припинення права власності, що випливає із норм статті 346 ЦК України. Відповідно до частини першої ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. При цьому суд зазначає, що для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України). З урахуванням зазначеного, суд резюмує, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. Вказане узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного суду від 16.06.2021 по справі №570/997/19. Окрім того, суд зазначає, що аналогічний правовий висновок неодноразово було викладено Верховним Судом у постановах від 20 червня 2018 року у справі №640/13903/16-ц (провадження № 61-15147св18); від 20 червня 2018 року у справі № 266/5267/18 (провадження № 61-6647св19); від 20 березня 2019 року у справі №550/1040/16-ц (провадження № 61-28423св18); від 22 квітня 2020 року у справі №601/2592/18 (провадження № 61-17859св19); від 22 квітня 2020 року у справі №127/23809/18 (провадження № 61-11210св19); від 27 травня 2020 року у справі №361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18), від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18 (провадження № 61-9410св19), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. З урахуванням наведених норм законодавства щодо рівності часток кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення та визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за заповітами після смерті [PERSON] на частку та після смерті [PERSON] на частку належної їм спірної земельної ділянки. На підставі наведеного,

Outcome: approved