Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-02 00:00:00

Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради (далі в тексті - Управління) як орган опіки і піклування звернулось до суду із заявою про визнання [PERSON] недієздатним. Свою заяву обґрунтовує тим, що до Управління надійшло клопотання від Смілянського дитячого будинку-інтернату з проханням ініціювати направлення до суду заяви про визнання [PERSON] недієздатним та вирішення питання стосовно опіки. Управлінням було встановлено, що [PERSON] є особою з інвалідністю І «А» групи з дитинства. Він не ходе, самостійно себе не обслуговує, не розмовляє, не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує постійного психофармкологічного лікування, психотерапії і психокорекції, повністю залежний від сторонніх осіб. [PERSON] має статус дитини-сироти, так як його мати померла [INFO] , а відомості про батька записані зі слів матері на підставі ч.1 ст. 135 СК України. Він з 02.11.2011 перебуває на обліку в Смілянському дитячому будинку інтернаті на повному державному утриманні. Враховуючи наведене Управління просило визнати [PERSON] недієздатним. В зв`язку з відсутністю фізичних осіб, які б виявили бажання виконувати обов`язки опікуна, Управління просило вирішити питання щодо здійснення над ним опіки відповідно до ст. 66 ЦК України, Ухвалою від 21 грудня 2023 року суд відкрив провадження у справі та призначав справу до судового розгляду в порядку окремого провадження. В судове засідання учасники справи не з`явились. Представник заявника - Лісова Н.П. подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності у судовому засіданні, заяву підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про причини неявки свого представника не повідомив, хоча про місце, день і час розгляду справи заінтересована особа повідомлялась шляхом направлення судової повістки. Суд, зважаючи на висновок судово-психіатричної експертизи та стан здоров`я [PERSON] , вважає за необхідне провести судове засідання без його участі в судовому засіданні. За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є інвалідом І «А» групи безтерміново, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ №352548 та посвідченням серії [NUMBER] від 23.01.2012. Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] зазначені [PERSON] та [PERSON] . Мати [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Як встановлено із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 13 жовтня 2011 року відомості про його батька записані на підставі заяви матері відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради №1585 від 18.10.2011 [PERSON] надано статус дитини-сироти. Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради №1625 від 25.10.2011 вирішено влаштувати [PERSON] до державного дитячого закладу на повне державне утримання як дитину-сироту. Як встановлено з довідки №1190 від 10.11.2022 [PERSON] є вихованцем Смілянського дитячого будинку-інтернату з 03.11.2011, перебуває на повному державному утриманні, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . З висновку ЛКК №622 КНП «Смілянська міська лікарня» СМР вбачається, що [PERSON] за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду, повністю залежить від сторонніх осіб. Відповідно до частини 1 статті 298 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними. В зв`язку з цим, ухвалою суду від 21 грудня 2022 року по справі було призначено судово-психіатричну експертизу з метою встановлення психічного стану [PERSON] , проведення якої доручено експертам Черкаської філії ДУ «ІПСПЕМН» МОЗ України. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 64 від 03 лютого 2023 року комісія прийшла до висновку про наявність у [PERSON] проявів хронічного стійкого психічного розладу у формі глибокої розумової відсталості, дитячого церебрального паралічу з подвійною геміплегією, судомним синдромом (F-73.1 за міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду) - через що на теперішній час він нездатний усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 статті 29 Конституції України встановлено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. За змістом положень Цивільного кодексу України повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття), якщо вона не визнана недієздатною або не обмежена в дієздатності. При цьому, як встановлено ч. 1 ст.36 ЦК України якщо фізична особа страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, суд може обмежити її цивільну дієздатність. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України в разі якщо фізична особа внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними вона може бути визнана судом недієздатною. Відповідно до статті 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Дослідивши обставини справи в їх сукупності суд приходить до висновку про наявність достатніх доказів того, що [PERSON] страждає хронічним, стійким психічним розладом. У наслідок проведеної експертизи встановлено, що в нього на даний час наявний стійкий хронічний психічний розлад, що позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому його слід визнати недієздатним. Звертаючись до суду з наведеною заявою Управління в пункті 3 своїх вимог просило суд розглянути питання щодо здійснення опіки над [PERSON] відповідно до ст. 66 ЦПК України. Згідно ст. 41, 58 ЦК України над фізичними особами, які визнані недієздатними, встановлюється опіка. Як вбачається з ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Аналогічні норми передбачені і ч. 1 ст. 300 ЦПК України, згідно з якою суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки (стаття 55 ЦК України). Відповідно до ст.76 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун вчиняє правочини від імені та в інтересах підопічного. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю (стаття 63 ЦК України). Разом з тим, як встановлено судом, [PERSON] перебуває на постійній основі на повному державному утриманні у Смілянському дитячому будинку інтернаті. Суд бере до уваги, що помістивши [PERSON] до будинку інтернату на повне державне утримання, держава доручила повний догляд та його утримання цьому інтернату. Статтею 66 ЦК України визначено, що якщо над фізичною особою, яка перебуває у навчальному закладі, закладі охорони здоров`я або закладі соціального захисту населення, не встановлено опіку чи піклування або не призначено опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над нею здійснює цей заклад. Суд звертає увагу на те, що Управлінням не надано суду подання щодо призначення [PERSON] опікуна, як того вимагає ст. 300 ЦПК України. Відтак, суд позбавлений можливості вирішити наведене питання. Суд, також, зазначає, що на законодавчому рівні визначено порядок здійснення опіки над фізичною особою щодо якої не встановлено опіку чи піклування або не призначено опікуна чи піклувальника, а тому вказана обставина не потребує дублювання рішенням суду. Крім того, заявник ставлячи пепред судом вимогу про розгляд питання щодо здійснення опіки над [PERSON] , не зазначив яким чином це питання має бути розглянуто, тому вимога у даному випадку не може бути задоволена з огляду на абстрактність її змісту та відсутність конкретного переліку дій, які необхідно вирішити суду. Частиною 6 ст. 300 ЦПК України передбачено, що строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Як встановлено з повідомлення ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричних експертиз та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» від 13.02.2023 експертами при проведенні експертизи [PERSON] було витрачено 10 експертогодин, вартість однієї експертогодини складає 358,08 грн., тобто загальна вартість експертизи становить 3530,80 грн. без ПДВ. Відповідно до ч. 2 ст. 299 ЦПК України судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави. Таким чином, понесені витрати на проведення судової експертизи слід компенсувати експертній установі за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial