Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Андрусенко І. Я., звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування Монастириської міської ради Тернопільської області, про позбавлення відповідача батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] . У обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що за час перебування з відповідачем у шлюбі [INFO] у них народилася дочка [PERSON] . Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 22.01.2018 року шлюб між ними розірвано, дитина залишилася проживати разом із нею. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Так, достовірно знаючи про місце проживання дочки, [PERSON] жодного разу за останні чотири роки не відвідав її, не цікавився успішністю у школі, її захопленнями, досягненнями, станом здоров`я, хоча йому не чинилися перешкоди у спілкуванні з дитиною. Протягом вказаного періоду [PERSON] не звертався до органів опіки та піклування з приводу будь-яких обмежень чи ненадання йому можливості спілкуватися з дитиною. Окрім того, відповідач не сплачує аліменти на утримання доньки. На підставі наведеного просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у ньому, суду пояснила, що з часу розірвання шлюбу відповідач не цікавиться життям дитини, її здоров`ям, не телефонує і вітає зі святами, не дарує подарунки. Ще за час перебування у шлюбі відповідач часто влаштовував сварки, погрожував фізичною розправою їй та дочці, у зв`язку з чим сама згадка про біологічного батька викликає у доньки страх. Після розірвання шлюбу вона не змінювала місце проживання, а тому [PERSON] відомо, де проживає його донька, проте він із нею не спілкується, аліменти не сплачує. Матеріальним забезпеченням та вихованням доньки займається її теперішній чоловік - [PERSON] , який проживає разом з ними, та якого дочка називає батьком і бажає мати таке ж прізвище як у нього, матері та сестер. З огляду на вказане, просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON] . Представник позивача - адвокат Андрусенко І. Я. у судовому засіданні позов вважає підставним, просить його задовольнити, посилається на те, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків та не бере участі у вихованні дочки, хоча жодних перешкод йому ніхто не чинить. Зазначив, що [PERSON] свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, з моменту звернення позивача до суду із вказаним позовом відповідач, як і раніше, з донькою не спілкується та не займається її вихованням. Також відповідач не цікавиться провадженням у даній справі, жодного разу не брав участі у судових засіданнях, не з`являвся на засідання органу опіки та піклування, що свідчить про відсутність будь-якого інтересу до дитини. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Відзиву на позов не подав. 18 листопада 2022 року на електронну адресу суду надійшла заява адвоката Лук`янець Л. О., яка діяла в інтересах [PERSON] , про те, що у зв`язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо оплати адвокатських послуг вона більше не представлятиме відповідача у цій справі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування Монастириської міської ради Тернопільської області не забезпечили явку представника у судове засідання, разом з висновком про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дочки [PERSON] подали клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника, позовні вимоги просять задовольнити. Протокольною ухвалою суду від 10.01.2023 року постановлено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Судом установлено такі обставини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому [INFO] народилася дочка [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 26.11.2013 року). Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 22.01.2018 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , позивачу відновлено дошлюбне прізвище « [PERSON] ». 26.09.2020 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 26.09.2020 року). Згідно довідки про склад сім`ї № 183 від 29.06.2022 року, виданої Монастириською міською радою, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована разом з матір`ю [PERSON] , сестрою [PERSON] , дядьком [PERSON] та прабабою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Як убачається з акта обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] від 09.09.2022 року, позивач [PERSON] забезпечила дочці усі необхідні умови для її проживання, навчання та розвитку. [PERSON] має весь необхідний одяг, взуття, іграшки, книжки, підручники, шкільне приладдя, мобільний телефон тощо. Згідно характеристики № 45 від 09.09.2022 року, виданої Гончарівською гімназією з дошкільним відділенням та початковою школою Монастириської міської ради, за час навчання у школі [PERSON] не цікавився успіхами та досягненнями дочки, у школі її не провідував, для того, щоб дізнатися про стан здоров`я дитини чи її успіхи, до вчителів не телефонував. Водночас мати та вітчим [PERSON] приділяють належну увагу її вихованню, систематично відвідують школу, цікавляться не лише успіхами [PERSON] , а й справами класу, відносинами доньки з однокласниками, психоемоційним станом дівчинки тощо. Як убачається з відповіді Служби у справах дітей Монастириської міської ради № 139/02-01 від 26.08.2022 року, [PERSON] щодо здійснення йому перешкод у спілкуванні з дочкою [PERSON] , [INFO] , в орган опіки та піклування Монастириської міської ради не звертався. Згідно відповіді сектору поліцейської діяльності № 1 (м. Монастириська) відділення поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області № 1511/111/01-2022 від 22.08.2022 року у період з 01.01.2018 року до 22.08.2022 року [PERSON] не звертався в Монастириське відділення поліції або сектор поліцейської діяльності № 1 (м. Монастириська) з приводу здійснення йому перешкод у спілкуванні з його дочкою [PERSON] , [INFO] . Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 22.01.2018 року ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн на дитину щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від для пред`явлення позову, до досягнення дитиною повноліття, з проведенням індексації відповідно до закону. Згідно постанови старшого державного виконавця Бучацького міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Василик О. Б. від 02.03.2018 року на виконання вищевказаного рішення суду 02.03.2018 року відкрито виконавче провадження. Станом на грудень 2022 року заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , становить 40 989,50 грн, що підтверджується розрахунками заборгованості зі сплати аліментів від 25.08.2022 року та від 26.01.2023 року, виданими Бучацьким відділом державної виконавчої служби у Чорктівському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Згідно висновку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Монастириської міської ради Тернопільської області № 163 від 23.09.2022 року, орган опіки та піклування, виконавчий комітет Монастириської міської ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Зі змісту вищевказаного висновку убачається, що [PERSON] протягом тривалого часу діє всупереч інтересам малолітньої дочки [PERSON] - не приїжджає до доньки, не спілкується з нею, аліменти на її утримання не сплачує, байдуже ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, чим позбавив її права на належне батьківське виховання та утримання. На засідання комісії з питань захисту прав дитини, на яке було винесено питання щодо доцільності позбавлення [PERSON] його батьківських прав відносно дочки [PERSON] , відповідач не з`явився, однак надав комісії письмові пояснення, з яких убачається, що він заперечує проти позбавлення його батьківських прав та зазначає, що у зв`язку з втратою роботи не мав змоги сплачувати аліменти на утримання доньки, проте зобов`язується їх сплатити найближчим часом. Окрім того, [PERSON] вказує, що неодноразово навідувався до дочки, приїжджав до неї в школу, однак позивач чинить йому перешкоди у спілкуванні та побаченнях з дитиною. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] , який є чоловіком позивача, суду пояснив, що з дочкою дружини у них склалися гарні стосунки, вона називає його батьком. Водночас про біологічного батька [PERSON] зовсім не згадує. Відповідач до доньки не приїжджає, не телефонує, життям дочки не цікавиться. Свідок [PERSON] , яка є свекрухою позивача, суду пояснила, що [PERSON] не відвідує дочку, не вітає зі святами, донькою не цікавиться, про [PERSON] фактично піклується [PERSON] , який забезпечує її усім необхідним. Свідок [PERSON] , яка є рідною сестрою позивача, суду пояснила, що за час проживання сторін у шлюбі відповідач погано ставився до дочки, часто у стані алкогольного сп`яніння влаштовував скандали, під час яких вдавався до погроз фізичною розправою. Свідок зазначила, що [PERSON] боялася біологічного батька та неодноразово скаржилася їй на нього. Водночас [PERSON] після розірвання шлюбу з позивачем ніколи у неї не запитував про дочку, не телефонував до доньки, не купував подарунків, хоча будь-яких перешкод у спілкуванні з дитиною відповідачу ніхто не чинив. Свідок [PERSON] , який є чоловіком сестри [PERSON] , суду пояснив, що жодного разу не бачив, щоб відповідач приходив до дочки, хоча ніхто йому у цьому не перешкоджав. Також свідок зазначив, що йому не відомо, щоб [PERSON] телефонував доньці або дарував їй які-небудь подарунки. У судовому засіданні малолітня [PERSON] суду повідомила, що біологічного батька востаннє бачила дуже давно, він до неї не приходить, подарунків не дарує. Водночас бачитись чи спілкуватись з [PERSON] вона не бажає, своїм батьком називає [PERSON] . Окрім того, [PERSON] пригадує, що батько бив її та кричав на неї. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав. Статтею 11 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч. 1 ст. 12 вказаного Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Положенням ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. У силу п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який суд може застосувати у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері (постанова Верховного Суду від 04.09.2019 року у справі № 211/559/16-ц). Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У постанові від 26.01.2022 року (справа № 203/3505/19) Верховний Суд дійшов висновку, що відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; незабезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що надалі може негативно вплинути на її фізичний розвиток як складову частину виховання; недостатнє спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі є підставами для позбавлення батьків / одного з батьків батьківських прав. У силу ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини (рішення у справі "Хант проти України" від 07.12.2006 року) також вказує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи убачається, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, не цікавиться ні життям, ні здоров`ям дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток дочки, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, аліменти на утримання доньки не сплачує. [PERSON] проживає та виховується у стійкому сімейному середовищі матері та вітчима, які створили належні умови для фізичного та духовного розвитку дитини. Водночас в матеріалах справи відсутні докази того, що протягом розгляду справи судом ставлення [PERSON] до своїх батьківських обов`язків змінилось. Наведені вище обставини переконують суд у тому, що відповідач не має бажання виконувати батьківські обов`язки щодо своєї доньки [PERSON] . За час розгляду справи у суді відповідач [PERSON] жодного разу не взяв участь в судових засіданнях, зокрема, в режимі відеоконференції, не з`явився до органу опіки та піклування, коли вирішувалося питання щодо доцільності позбавлення його батьківських прав, будь-яких доказів на спростування доводів позивача не надав. Така пасивна поведінка, на думку суду, свідчить про відсутність зацікавленості долею доньки [PERSON] . Саме лише заперечення [PERSON] проти позбавлення батьківських прав, викладене у його письмових поясненнях, наданих органу опіки та піклування, на переконання суду, не свідчить про інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку на краще. За вказаних обставин, дослідивши та проаналізувавши докази у справі, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, заслухавши малолітню дитину в судовому засіданні, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. У судовому засіданні знайшло своє підтвердження те, що відповідач не цікавиться життям та здоров`ям дитини, її розвитком і вихованням, тобто свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, що є наслідком його винної поведінки та є підставою для позбавлення батьківських прав, а тому позов підлягає до задоволення. Водночас суд роз`яснює, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. У силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь [PERSON] слід стягнути 992,40 грн сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved