Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

ТОВ «ФК «Профіт Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи його тим, що 31.12.2019 між ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 8646933 шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до умов вказаного договору ТОВ «ФК «Профіт Капітал» надало [PERSON] кредит (грошові кошти) в сумі 6000 грн, а останній, в свою чергу, погодився повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми позики. Сторони визначили, що строк позики (строк Договору) складає 30 днів, із відповідною Базовою процентною ставкою 1,60% в день. Розмір процентів на прострочену позику (строк користування коштами понад строки Договору) складають 2,70% в день. ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за Договором виконало, надавши позичальнику грошові кошти в сумі 6000 грн строком до 30.01.2020. Позичальник своїх зобов`язань належним чином не виконав у зв`язку з чим станом на 11.06.2020 утворився борг в сумі 11880 грн, з яких: 6000 грн - заборгованість за основним боргом; 2880 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими базовими процентами; 3000 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами на прострочену позику. 03 квітня 2017 року між ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» було укладено Договір факторингу № 03042017 на підставі якого 11.06.2020 підписано Реєстр прав вимоги № 103, відповідно до якого право вимоги за договором позики № 8646933 від 31.12.2019 з 11.06.2020 перейшло до ТОВ «ФК «Профіт Капітал». Оскільки вирішити спір з відповідачем в добровільному порядку не вдається, позивач змушений був звернутися до суду з позовом та просив стягнути з відповідача зазначену вище заборгованість, а також нараховану заборгованість за 3% річних в сумі 905 грн 61 коп., та заборгованість за інфляційними витратами в сумі 4264 грн 92 коп. Тобто, всього стягнути заборгованість станом на 27.12.2022 в сумі 21059 грн 93 коп. та судові витрати. Ухвалою від 11.01.2023 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Розгляд проводиться в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.) Відповідач копію ухвали та доданих до неї матеріалів отримав 21.01.2023, 06.02.2023 до суду надійшов його відзив у якому той позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні з тих підстав, що відповідач неправомірно продовжував нараховувати йому відсотки після закінчення строку дії договору. Крім того, незаконним є нарахування позивачем штрафних санкцій та пені під час дії карантинних обмежень на території України. Також позивачем не надано доказів укладення договору позики між ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , а так само доказів передачі будь-яких грошових коштів згідно вказаного договору. Крім того, позивачем не доведено належними доказами переходу прав вимоги за спірним договором, оскільки договір факторингу було укладено ще 03.04.2017, а спірний кредитний договір - 31.12.2019. Позивачем же не надано реєстру боржників до договору факторингу. Також позивач неправильно нарахував 3% річних та інфляційні витрати. А судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу не підлягають задоволенню (а.с. 42-47). Позивач відповіді на відзив не надав, однак 27.02.2023 до суду надійшли письмові пояснення представника позивача у яких той зазначив, що дія договору факторингу укладеного між ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» 03.04.2017 продовжувалася на кожний наступний календарний рік і його сторони не були обмежені в праві здійснювати відступлення права вимоги за ним, оскільки відповідно до його умов, перехід права вимоги за договорами позики відбувається в момент підписання самого реєстру права вимоги. Самий же договір позики № 8646933 був укладений в електронному вигляді в порядку визначеному ЗУ «Про електронну комерцію». Підтвердженням же переказу коштів в сумі 6000 грн на належний відповідачеві рахунок № [NUMBER] підтверджується, відповідно, копією договору та інформацією про переказ коштів, яку надала ТОВ «ФК Фінекспрес» (остання має відповідну ліцензію згідно якоїнадає послуги на переказ коштів без відкриття рахунків). Наведені ж позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат за період 11.06.2020-23.02.2022 є правильним, неустойка [PERSON] не нараховувалася, а відсотки обраховувалися ще до початку карантину. Витрати ж на правову допомогу у розмірі 5000 грн є реальними та розумними (а.с. 56-75). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до таких висновків. 1. Щодо укладення спірного договору позики та його умов Судом встановлено, що 31 грудня 2019 року між ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 8646933, який підписано електронними підписами сторін з відповідними одноразовими ідентифікаторами, що підтверджується копією даного договору та довідкою про ідентифікацію (а.с. 6, 12). Згідно п. 5 Договору, цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України). Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно частин першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У частинах першій та другій статті 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (частина перша статті 642 ЦК України). Таким чином, суд вважає встановленим, що сторони уклали договір позики в електронній формі. Згідно умов даного договору сторони погодилися, що Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами Договору строк (надалі - «Строк Позики»), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики (п. 1 Договору позики). Відповідач погодився на наступні умови кредитування: - дата надання позики - 31.12.2019; - дата повернення позики (останній день) - 30.01.2020; - розмір Процентів акційних у день - 1,60%; - розмір Процентів на прострочену Позику у день - 2,70%; - розмір процентів на Позику річний - 584%; - розмір Процентів на прострочену Позику річний - 985,50%; - вартість позики за весь строк, на який видано Позику, у % - 48%; - вартість Позики за весь строк, на який видано Позику, у грн. - 2880; - загальна вартість процентів - 8880 грн (п. 2 Договору позики). Проценти за цим Договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок Позики та, у випадку дострокового її повернення, підлягають відповідному перерахунку (п. 3 Договору позики). Положеннями п. 6 Договору позики передбачено, що Договір діє з моменту перерахування суми Позики протягом Строку Позики, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань за цим Договором. 2. Щодо права вимоги ТОВ «ФК «Профіт Капітал» 03 квітня 2017 року між ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» було укладено Договір факторингу № 03042017 (а.с. 14-17). Згідно умов вказаного Договору факторингу Первісний кредитор (клієнт) зобов`язується відступити Новому кредитору (Фактору) Права вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимоги, а Новий кредитор (Фактор) зобов`язується їх прийняти та сплатити Клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим Договором (п. 2.1 Договору факторингу). Перехід Права вимоги: Право вимоги переходить від Первісного кредитора до Нового кредитора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги у формі наведеної в Додатку № 3 до цього Договору (п. 4.1 Договору факторингу). Додатковою угодою № 1 від 28 грудня 2017 року до Договору факторингу сторони (Договору факторингу) узгодили, що строк цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1 цього Договору та закінчується 31 грудня 2017 року. Якщо за 30 (тридцять) календарних днів до закінчення строку дії Договору жодна із Сторін письмово не повідомить іншу про намір розірвання Договору, Договір продовжується на період по 31.12.2018 року (включно), а в подальшому на кожний наступний календарний рік (а.с. 18). Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, визначених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно положень ст.ст. 1077-1078 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Витягом з Реєстру прав вимоги №103 від 11.06.2020 до Договору факторингу № 03042017 від 03.04.2017 підтверджується, що ТОВ «ФК «Профіт Капітал» набуло право вимоги до [PERSON] , яке виникло на підставі Договору № 8646933 від 31.12.2019 на загальну суму 11880 грн з яких: 6000 грн - заборгованість за основним боргом; 2880 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими базовими процентами; 3000 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами на прострочену позику (а.с. 20). Таким чином, суд вважає обґрунтованим твердження позивача про те, що в порядку відступлення ТОВ «ФК «Профіт Капітал» набуло право вимоги за зобов`язаннями до [PERSON] по договору позики № 8646933 від 31.12.2019 укладеного між ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] . 3. Щодо розміру заборгованості [PERSON] . Згідно інформації ТОВ «ФК «Фінекспрес», яке має ліцензію на надання послуг щодо переказу коштів у національній валюті без відкриття рахунків, відповідно до умов Договору № 23-01-18/5 від 23.01.2018, укладеного з ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» було здійснено наступний успішний переказ: 31.12.2019, сума 6000 грн, на ім`я [PERSON] , договір № 8646933 від 31.12.2019 року, номер платежу 6371335336749919912438332 (а.с. 7, 69-70). Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він нівелюватиме можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. В даному випадку, позивачем надано докази того, що відповідач згідно умов укладеного Договору позики з ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» отримав 6000 грн. Будь-яких доказів того, що вказана сума, або принаймні її частина, була повернута позикодавцю або новому кредитору відповідачем надано не було, а тому суд вважає обґрунтованими вимоги позивача стягнути з [PERSON] заборгованість за тілом кредиту в сумі 6000 грн. Що ж до розміру нарахованих процентів, суд виходить з того, що поняття "строк договору", "строк виконання зобов`язання" та "термін виконання зобов`язання" згідно з приписами ЦК України мають різний зміст. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Поняття "строк виконання зобов`язання" і "термін виконання зобов`язання" охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема, коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду № 14-10цс18 від 28.03.2018). Щодо нарахування та стягнення процентів від суми позики (кредиту), то за змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У постанові № 14-10цс18, Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Із дослідженого судом спірного Договору позики вбачається, що його сторони передбачили строк виконання зобов`язання - до 30.01.2020 включно та термін дії Договору - протягом строку позики, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань за цим договором. У зв`язку з цим, нарахування відповідачу відсотків передбачених договором починаючи з 31.01.2020 є необґрунтованим. Так, згідно розрахунку заборгованості за період з 31.12.2019 по 30.01.2020 [PERSON] було нараховано 2964 грн відсотків за користування кредитом, що і повинні бути стягнути на користь позивача. В іншій частині нарахованих відсотків позов задоволенню не підлягає. Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача, в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, індексу інфляції за весь період прострочення та 3% річних від простроченої суми, суд виходить з того, що ТОВ «ФК «Профіт Капітал» на підставі ст. 625 ЦК України має право на отримання вказаного відшкодування. Однак, суд не погоджується з правильністю нарахування зазначених сум, оскільки позивач їх нараховував з урахуванням розміру відсотків за користування кредитом, нарахованих і після 30.01.2020. Враховуючи заборгованість за тілом кредиту в сумі 6000,00 грн та процентів за користування кредитом, в межах строку кредитування за період з 31.12.2019 по 30.01.2020 в сумі 2964 грн, які є доведеними та підлягають задоволенню, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути індекс інфляції за період прострочення по 23.02.2022 включно в сумі 1671 грн 26 коп. (8964 грн (сума боргу) х 1,18644121 (сукупний індекс інфляції) - 8964 грн (сума боргу) та 3% річних від простроченої суми в сумі 555 грн 58 коп. (8964 грн (сума боргу) х 3% х 755 днів прострочення / 365 днів у році / 100 %). Отже, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення вимога позивача стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитом в розмірі 11190 грн 84 коп. з яких: 6000 грн - заборгованість за основним боргом; 2964 грн - заборгованість за процентами; 1671 грн 26 коп. - індекс інфляції; 555 грн 58 коп. - 3% річних. Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст.ст. 137, 142 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі 2481 грн (а.с. 5), а також понесені витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн (а.с. 21-29). У зв`язку з тим, що позов задоволено частково, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним позовним вимогам слід стягнути 4910 грн 03 коп. понесених судових витрат, з яких: 1628 грн 36 коп. - судовий збір та 3281 грн 67 коп. - витрати на правову допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: partial