Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

12.07.2021 р. заявник [PERSON] звернувся в Корабельний районний суд м. Миколаєва з заявою, в якій просив суд встановити факт того, що місцем відкриття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , є останнє місце її проживання за адресою: [ADDRESS] , а також встановити факт постійного проживання заявника з матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , за однією адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини. Заяву мотивував тим, що [INFO] померла його рідна мати, [PERSON] , яка була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . Після смерті матері відкрилася спадщина у вигляді частки житлового будинку [ADDRESS] . Зазначене спадкове майно належить його матері [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі договору міни нерухомого майна, зареєстрованого на Товарній біржі «Нерухомість-Південь» за № 1173 від 30.10.1997 року. З метою оформлення своїх спадкових прав після смерті матері він звернувся до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Жебрак О.В., однак йому було відмовлено, оскільки відповідно до довідки, отриманої нотаріусом від ДНАП ММР, відсутні відомості про реєстрацію місця проживання матері заявника та відсутні відомості щодо зареєстрованих разом з нею осіб на день смерті останньої. Повідомив, що з моменту придбання 13.12.1997 року житлового будинку [ADDRESS] його мати [PERSON] була в ньому зареєстрована та постійно проживала по день її смерті, тобто до [INFO] . Разом з матір`ю на день її смерті був зареєстрований її чоловік (рідний батько заявника), [PERSON] , та заявник по справі [PERSON] . Однак через відсутність у реєстрі відомостей про реєстрацію місця проживання його матері та заявника з батьком на день смерті матері, він не має можливості оформити свої спадкові права після її смерті. Посилаючись на вказані обставини та неможливість вирішення вказаного питання у досудовому порядку, заявник звернувся в суд з даною заявою. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєві від 16.07.2021 р. відкрито провадження у справі та повідомлено заінтересованих осіб про можливість надання до суду письмових заперечень проти заявлених вимог. В судове засідання заявник не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Миколаївської міської ради в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника, залишивши розгляд заяви на розсуд суду за наявними у справі доказами та у відповідності до вимог чинного законодавства. Заінтересована особа приватний нотаріус Жебрак О.В. в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, про поважність причин своєї неявки суд не повідомила. Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності учасників по справі на підставі наявних доказів. Оскільки сторони по справі в судове засідання не з`явились, то відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , про що був зроблений актовий запис № 116, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції 03.02.2011 року серії [NUMBER] . Родинні відносини померлої з заявником підтверджуються наданою суду копією Свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Жовтневим райбюро ЗАГС Миколаївської області 04.12.1965 р. З метою оформлення спадкових прав після смерті матері [PERSON] , заявник [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Жебрак О.В. Однак листом приватного нотаріуса Жебрак О.В. № 122/02-14/23/2020 від 24.11.2020 р. заявнику було повідомлено про неможливість оформлення спадкових прав у зв`язку з тим, що згідно з відповіддю ДНАП Миколаївської міської ради №19.03.03-12/5757/20 від 03.11.2020 року відсутні відомості про реєстрацію місця проживання матері заявника - [PERSON] за певною адресою та відсутні відомості щодо зареєстрованих осіб разом з нею на день смерті, а саме на [INFO] . Тобто, не можливо встановити коло спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] . Судом також встановлено, що 30.10.1997 р. [PERSON] та [PERSON] обміняли належну їм квартиру за адресою: [ADDRESS] на належний [PERSON] будинок за адресою: [ADDRESS] . Вказане підтверджується договором № 1173 міни нерухомого майна від 30.10.1997 р., зареєстрованого у відповідності з вимогами, встановленими ст. 15 Закону України Про товарну біржу, на Товарній Біржі Нерухомість-південь в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю № 1173 від 30.10.1997 р. Згідно з наданою суду копією технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] належить по 1/2 частці домоволодіння кожному. Вказаний технічний паспорт був складений 22.10.1997 р., інвентарний номер 1589, реєстровий 1335. З матеріалів справи також вбачається, що заявник [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 18.12.1997 р., що підтверджується наданою суду копією паспорту на ім`я останнього. Так, на підставі ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Судом встановлено, що заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , оскільки були відсутні відомості про реєстрацію місця проживання померлої [PERSON] за певною адресою та відсутні відомості щодо зареєстрованих осіб разом з нею на день смерті, тобто на [INFO] . Також були відсутні документи, що підтверджують факт спільного проживання заявника разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Метою звернення заявника до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Слід зазначити, що в своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку про те що, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно з ст. Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведеного слід дійти висновку про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року. Судом достовірно встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна його майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємцем за законом першої черги. Відповідно до ч.1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах спадкування № 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, в силу вимог ч. 1 ст. 1299 ЦК України, спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявнику необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у заявника відсутні, то він звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи за мету оформлення та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. З положень ч. 2 ст. 1120 ЦК України вбачається, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. Як вбачається з матеріалів справи, факт постійного проживання померлої [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з моменту укладення Договору № 1173 міни нерухомого майна від 30.10.1997 р. і до моменту смерті останньої, [INFO] , підтверджує місце відкриття спадщини саме за цією адресою, а відмітка у паспорті на ім`я [PERSON] про реєстрацію заявника за адресою: [ADDRESS] також підтверджує факт спільного постійного проживання [PERSON] та померлої [PERSON] на час відкриття спадщини однак, факт такого проживання може бути встановлений виключно в судовому порядку. Оскільки заявник, як спадкоємець за законом постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявив про свою відмову від спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи обґрунтування заяви знайшли своє об`єктивне підтвердження, суд вважає, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved