Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

У вересні 2022 року представник позивача ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив стягнути із відповідача на користь позивача на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суму в розмірі 68243,74 грн., а також судовий збір в сумі 2481,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 06.05.2019 року між ПрАТ «СК «Уніка» та ТОВ «Проеко сервіс» було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу «Шкода» д.н.з. [NUMBER] . 24.10.2019 року в м. Києві по вул. Максимовича відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] , під керування [PERSON] та забезпеченого транспортного засобу «Шкода» д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок аварії транспортні засоби отримали механічні пошкодження, в т.ч. і забезпечений позивачем транспортний засіб «Шкода» д.н.з. [NUMBER] . Згідно постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12.12.2019 року у справі № 752/23283/19, відповідача було визнано винним у вчиненні зазначеної аварії. 26.11.2019 року на підставі заяви представника потерпілої особи, договору добровільного страхування транспортного засобу та на підставі вимог закону, позивачем було складено страховий акт № 00323920 та визначено розмір страхового відшкодування в сумі 55744,50 грн., які були сплачені позивачем на рахунок СТО. 30.01.2020 року в зв`язку із виявленням прихованих дефектів/пошкоджень транспортного засобу «Шкода» д.н.з. [NUMBER] , позивачем було складено страховий акт № 00323910/доплата, та визначено додатковий розмір страхового відшкодування в сумі 12499,24 грн., які були сплачені позивачем на рахунок СТО. Позивач вказує, що загальний розмір страхового відшкодування склав суму в розмірі 68243,74 грн., а тому відповідач, як особа, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язаний відшкодувати позивачу завдану шкоду, у зв`язку з чим, страхова компанія вимушена звернутись до суду із даним позовом. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 30.09.2022 року, позов було передано за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09.01.2023 року, у справі було відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Представник позивача після відкриття провадження у справі з будь-якими клопотаннями/заявами до суду не звертався. Відповідач відзив на позов до суду не подав. З будь-якими клопотаннями до суду не звертався. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 06.05.2019 року між ПрАТ «СК «Уніка» та ТОВ «Проеко сервіс» було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу «Шкода» д.н.з. [NUMBER] . 24.10.2019 року о 14-20 год. в м. Києві по вул. Максимовича відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] , під керування [PERSON] та забезпеченого транспортного засобу «Шкода» д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок аварії транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12.12.2019 року у справі № 752/23283/19, відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 26.11.2019 року на підставі заяви представника потерпілої особи, договору добровільного страхування транспортного засобу та на підставі вимог закону, позивачем ПрАТ «СК «Уніка» було складено страховий акт № 00323920 та визначено розмір страхового відшкодування в сумі 55744,50 грн., які були сплачені позивачем на рахунок СТО, що підтверджується копією платіжного доручення № 122180 від 27.11.2019 року. Крім того, 30.01.2020 року в зв`язку із виявленням прихованих дефектів/пошкоджень транспортного засобу «Шкода» д.н.з. [NUMBER] , позивачем ПрАТ «СК «Уніка» було складено страховий акт № 00323910/доплата, та визначено додатковий розмір страхового відшкодування в сумі 12499,24 грн., які були сплачені позивачем на рахунок СТО, що підтверджується копією платіжного доручення № 133887 від 31.01.2020 року. Надані стороною позивач докази вказують на те, що загальний розмір страхового відшкодування, який було сплачено позивачем, - склав суму в розмірі 68243,74 грн. Обгрунтовуючи позовні вимоги, сторона позивача вказувала на те, що сума сплаченого страховою компанією відшкодування потерпілій особі в розмірі 68243,74 грн. підлягає стягненню із відповідача, як особи, яка винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, а тому позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України до страховика який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа шо одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішення, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 3 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до вимог статті 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно п. 4. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Зважаючи на те, що постанова суду в адміністративній справі, за якою відповідача було визнано винним у вчиненні ДТП, набрала законної сили і на підставі даного рішення та наданих страховій компанії документів, - потерпілій стороні була виплачена позивачем матеріальна шкода, а тому у ПрАТ «СК «Уніка» виникло право зворотної вимоги саме до відповідача, як до винної особи, в розмірі понесених витрат, що складає суму в розмірі 68243,74 грн. Варто вказати, що стороною відповідача обґрунтування позовних вимог в ході розгляду справи спростовано не було, як і не було надано доказів добровільного відшкодування завданих збитків. Враховуючи викладене, суд вважає, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, стороною відповідача доводи позову спростовані не були, а відтак наявні підстави для стягнення із відповідача, як винної особи, на користь страхової компанії завданих збитків, в зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2481,00 грн.

Outcome: approved