Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі Банк) звернулось до Полтавського районного суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 23972,18 грн. Позов обґрунтовано наступним. [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 18.05.2017 року, тобто фактично між Банком та [PERSON] укладено договір. В заяві про укладення кредитного договору від 18.05.2017 року відповідач підтвердив свою згоду на те, що заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ними договір. Договором та зазначеними правилами передбачено порядок і умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитним лімітом, сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків, за перевитрати платіжного ліміту, комісії за користування кредитом та інших витрат. АТ КБ ПриватБанк вказує, що свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі та надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, проте, [PERSON] взяті на себе в добровільному порядку зобов`язання за кредитним договором не виконав. [INFO] позичальник [PERSON] помер. У зв`язку із невиконанням [PERSON] взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, зазначає банк, станом на день смерті позичальника утворилася заборгованість, загальна сума якої становить 23972,18 грн, яка складається з наступного: 13854,44 грн - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту; 13854,44 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 5058,87 грн - заборгованість з відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України; 0,00 грн - нарахована пеня; 0,00 грн - нараховано комісії. АТ КБ ПриватБанк у своїй заяві посилається на те, що відповідач [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживала зі спадкодавцем, тому вважається такою, що прийняла спадщину. Таким чином кредиторові належить право пред`явлення вимог до спадкоємців, які прийняли спадщину. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 03.11.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження. 24.12.2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача [PERSON] , в якому відповідачка виклала незгоду з позовними вимоги посилаючись на те, що [INFO] [PERSON] помер і спадщина, яка перейшла до [PERSON] , складається з 1\\2 частки квартири [ADDRESS] , в цілому загальною площею 52,2 кв.м, житловою 34,1 кв.м., одне відділення сараю у підвалі площею 3,5 кв.м. Свідоцтво про право на спадщину [PERSON] отримала 26.01.2021 року. Кредитор не дотримався ч.2 ст.1281 ЦКУ, оскільки пред`явив свої вимоги до спадкоємця після шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Лист-претензія від позивача був надісланий [PERSON] 22.07.2022 року, що призвело до прострочення на 1 рік відповідно до законодавства. В задоволенні позовних вимог просить відмовити. В матеріалах справи наявне клопотання від представника позивача про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ст.128 ЦПК України, не повідомила суд про причини своєї неявки, відзив не подала. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. [PERSON] звернувся до АТ КБ ПриватБанк з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву №б/н від 18.05.2017 року. У вказаній Анкеті-заяві зазначено, що підписант згоден з тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між клієнтом і банком договір про надання банківських послуг. (а.с.22) [INFO] позичальник [PERSON] помер. Станом на день смерті заборгованість позичальника за рахунком банку складала 23972,18 грн. На обґрунтування фактичної суми заборгованості, позивачем по справі АТ КБ ПриватБанк надано суду розрахунок заборгованості за договором б/н від 18 травня 2017 року, укладеного між ПриватБанк та клієнтом - [PERSON] , з якого вбачається, що загальна сума заборгованості відповідача по кредиту становить 23972,18 грн, яка складається з наступного: 13854,44 грн - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту; 13854,44 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 5058,87 грн - заборгованість з відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України; 0,00 грн - нарахована пеня; 0,00 грн - нараховано комісії (а.с.10-13) 23.10. 2020 року позивач звернувся до Полтавського районного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 24189,20 грн. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавською області від 03.11.2020 року відмовлено у відкритті провадження у справі у зв`язку зі смертю відповідача [PERSON] [INFO] (а.с.82) Ухвалу суду позивач отримав 16 листопада 2020 року відповідно до відмітки на ухвалі суду (а.с.82). Тобто, позивачу стало відомо про смерть [PERSON] , який помер [INFO] , з ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 03.11.2020 року, яку позивач отримав 16 листопада 2020 року. 19 квітня 2022 року Банк направив Полтавській районній державній нотаріальній конторі претензію кредитора, в якій просив повідомити, чи заводилась спадкова справа за померлим [PERSON] , відомості про осіб, які подали заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті позичальника та про осіб, які вже прийняли спадщину. (а.с. 84) Із відповіді Полтавської районної державної нотаріальної контори вбачається, що претензія кредитора в особі АТ КБ «Приватбанк» повернута кредиторові для направлення за належністю (а.с.85) 22 липня 2022 року АТ КБ ПриватБанк надіслав відповідачці [PERSON] лист-претензію про обов`язок сплатити заборгованість перед Банком у повному обсязі в сумі 23972,18 грн відповідно до вимог ст. 1282 ЦК України. (а.с. 57-59) На виконання ухвали суду від 30.11.2022 року Полтавською районною державною нотаріальною конторою від 22.12.2022 року повідомлено, що спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] не відкривалася. Таким чином, судом встановлено, що з претензією кредитора до Полтавської районної державної нотаріальної контори позивач намагався вперше звернутися лише 19.04.2022 року, безпосередньо до відповідачці звернувся 22.07.2022 року, тобто після спливу шестимісячного строку, встановленого ч. 2 ст. 1281 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом статті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред?явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право, а не є строком позовної давності. Відповідно до положень статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Вказане також міститься у п. 32 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, в якому зазначено, що при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника /позичальника/ за наявності поручителя чи спадкоємців, суди мають враховувати положення ст. 1282 ЦК України про те, що спадкоємці боржника за умови прийняття ними спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного ними у спадщину. При вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Вказаний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 21.08.2019 року у справі № 320/6489/16-ц. Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Під час розгляду справи судом встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла [PERSON] . Інших спадкоємців не має. 26.01.2021 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Суд враховує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України та, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях відповідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України. При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи згідно ст.76 ЦПК України. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, АТ КБ «ПриватБанк» повідомили про смерть [PERSON] ухвалою Полтавського районного суду Полтавською області від 03.11.2020 року, якою було відмовлено у відкритті провадження у справі у зв`язку зі смертю відповідача [PERSON] 21.05.2020 року, яку позивач отримав 16 листопада 2020 року 27.07.2019 року відповідно до відмітки банку на отриманій ухвалі(а.с.82) Даний факт також підтверджується наданими позивачем до позовної заяви розрахунком заборгованості за договором № б/н, з якого вбачається, що з грудня 2020 року припинено нарахування відсотків за користування кредитними коштами, а також проведено відміну штрафів за попередні періоди. Виходячи з приписів ч. 2 ст. 1281 ЦК України суд вважає, що позивач мав право пред`явити вимоги до спадкоємця боржника протягом шести місяців, починаючи з часу отримання ухвали Полтавського районного суду Полтавською області від 03.11.2020 року, тобто з 16 листопада 2020 року. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, з претензією кредитора до Полтавської районної державної нотаріальної контори позивач намагався вперше звернутися лише 19.04.2022 року, тобто після спливу шестимісячного строку, встановленого ч. 2 ст. 1281 ЦК України. У відповідності до ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач пропустив строк щодо пред`явлення своїх вимог до спадкоємця [PERSON] , яка прийняла спадщину, тобто більш ніж через шість місяців від дня, коли позивач дізнався про відкриття спадщини. Таким чином, враховуючи вище викладені обставини справи, наявні в матеріалах справи докази, як в підтвердження позовних вимог, так і в їх заперечення, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк», оскільки АТ КБ «ПриватБанк» втратило право вимоги до спадкоємця боржника [PERSON] , а тому позовні вимоги про стягнення боргу кредитором спадкодавця є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд відмовляє також і у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 2 481 грн судового збору, сплаченого при зверненні до суду. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed