Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

26 вересня 2022 року до суду надійшла вищевказана позовна заява, якою позивач [PERSON] просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. 19.09.2019 року про стягнення та зареєстрований у реєстрі за №5055 з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія управління активами" заборгованості перед ПАТ "ОТП Банк" за період з 23.07.2017 р. по 11.09.2019 р. на загальну суму в розмірі 22534,68 грн., оскільки, як вбачається, відповідач це право вимоги придбав у ТОВ "ФК"Європейська агенція з повернення боргів", яке у свою чергу придбало його у ПАТ "ОТП Банк". Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що в неї відсутні будь-які борги, вчинений приватним нотаріусом виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, оскільки заборгованість не є безспірною, а вона, позивачка, не була повідомлена про наявність цієї заборгованості та щодо звернення так званого кредитора до нотаріуса, вважаючи, що наданий розрахунок заборгованості не є належним доказом розміру боргу. При цьому Позивач посилається на порушення при вчиненні виконавчого напису положень ст.87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник позивача надав суду заяву в якій\~ зазначила, що підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за їх відсутністю. Не заперечував\~ щодо розгляду справи у заочному порядку. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» в судове засідання\~ не з`явився,\~ повідомлявся належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення з підписом, який засвідчує отримання судової повістки. Відзив\~ на позовну заяву або заяву про відкладення розгляду справу чи розгляд справи за його відсутності від представника відповідача не надходило, причини своє неявки суд не повідомив. Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином за адресою, вказаною у позовній заяві. На адресу суду повернулись поштові конверти з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Третя особа представник Тарутинського відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без повідомлення причини, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Враховуючи, що позивач та його представник не заперечують щодо розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів в порядку ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку.\~ Судом встановлено, що 19.09.2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №5055, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія управління активами" заборгованості в розмірі 22534,68 грн. Цей виконавчий напис було пред`явлено для примусового виконання до Тарутинського відділу ДВС у Болградському районі Південного МУ Міністерства юстиції (м.Одеса), де було відкрито виконавче провадження №68345810. Таким чином, спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин. Частиною першою статті 88 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. В абзаці 3 пункту284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року N20/5 вказано, що заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Згідно п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року N1172 для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. З урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 ЗУ "Про нотаріат", у такому спорі суд має перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі N 6-887цс17. Крім того, вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі N 305/2082/14-ц (провадження N 14-557цс19). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано; визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Усупереч наведеному, нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора. Відсутні також в матеріалах справи та не надані нотаріусом докази наявності у ТОВ «Фінансова компанія управління активами» права вимоги до [PERSON] на суму 22534, 68 грн. Крім цього, відповідачем ТОВ «Фінансова компанія управління активами» не надано суду належних та допустимих доказів того, що приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. при вчиненні оспорюваного виконавчого напису переконався належним чином у безспірності заборгованості, що підлягає стягненню; докази отримання позивачем кредитних коштів; рахунок заборгованості та\~ не звернув увагу на наявність обставин, передбачених п. 2.3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зокрема направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень.\~ Відтак, суд дійшов висновку, що наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду від 12.03.2020р. у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19). Зазначена позиція узгоджується з правовою позицією, яка міститься у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.04.2020р. у справі № 158/2157/17. Відповідно до положень ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч.1 ст.81 ЦПК України регламентовано, що кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно положень ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір в розмірі 992 грн.40 коп. та за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 496,20 грн., який ухвалою Тарутинського районного суду Одеської області від 27.09.2022 року було задоволено. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений нею судовий збір на загальну суму в розмірі 1488,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved