Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

29.12.2022 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором, мотивуючи свій позов тим, що 28.04.2022 року між сторонами було укладено договір про надання інформаційно-консультаційних послуг ( далі Договір), відповідно до якого позивач ( виконавець) зобов`язався за завданням відповідача ( замовник) надати інформаційно-консультаційні послуги щодо інформування замовника про наявні, на момент укладення Договору, на ринку праці, у тому числі за кордоном, вакансії працевлаштування, інформацією щодо яких володіє виконавець, а замовник зобов`язався оплатити виконавцеві зазначені послуги. Відповідно до пункту 1.4 Договору зобов`язання виконавця за даним договором вважаються виконаними належним чином з моменту доведення до відома замовника інформації. Згідно пункту 2.3. Договору, сторони посвідчують надання виконавцем послуг замовнику шляхом підписання акту про надання інформаційно-консультаційних послуг. Відповідно до пункту 4.2 Договору факт надання послуг посвідчується Актом про надання інформаційно-консультаційних послуг, який є невід`ємним додатком до даного Договору. 28.04.2022 року сторони склали та підписали Акт про надання інформаційно-консультаційних послуг, яким засвідчили, що виконавець у повному обсязі виконав свої зобов`язання за Договором, а у замовника немає претензій щодо якості та обсягу наданих послуг. ТОВ « ЛАРО ПЕРСОНАЛ» належним чином та у повному обсязі виконало свої зобов`язання за Договором. Згідно з пунктами 3.1., 3.2. Договору замовник зобов`язалася сплатити виконавцеві за даним договором 12 000 гривень 00 копійок з моменту підписання акту про надання інформаційно-консультаційних послуг до 17 липня 2022 року, але зобов`язання за договором не виконала, внаслідок чого, з урахуванням прострочення Т.М. Сапожник зобов`язання з оплати послуг за договором, у позивача виникло право вимоги сплати суми боргу у розмірі 12 000 грн, а також 3% річних у розмірі 159, 78 грн та інфляційних втрат у сумі 760, 27 гривень. Крім того, сторонами у Договорі була передбачена неустойка у вигляді штрафу у відповідності до частини 2 статті 549 ЦК України, сума якої складає 4 800 грн. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідачки на його користь 17 720 грн 05 коп та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481 гривень. 03.01.2023 року на запит суду від 29.12.2022 року ( ас 13) надійшла відповідь від уповноваженої особи про місце реєстрації відповідача, оскільки це має значення для вірного визначення територіальної підсудності даної категорії справ, згідно частини 1 статті 27 ЦПК України. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 04.01.2023 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення ( виклику) сторін. Розгляд справи призначено на 26.01.2023 року, який було відкладено на 16.02.2023 року та на 06.03.2023 року. Сторони вчасно і належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи ( ас 26, 27, 33, 34). Клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням ( викликом) сторін до суду не надходили. Позивач в позовній заяві просить розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами ( ас 5). Відповідач відзиву на позовну заяву не подала. У відповідності до вимог частини 2\~статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно частин 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Датою прийняття рішення у цій справі є 06 березня 2023 року - дата складення повного судового рішення. Згідно частини 1 статті 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 ЦПК України. У судовому засіданні всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд встановив наступне. \~ \~ \~ \~Між ТОВ « ЛАРО ПЕРСОНАЛ» та відповідачем був укладений Договір № б/н від 28 квітня 2022 року, згідно умов якого ТОВ « ЛАРО ПЕРСОНАЛ» зобов`язалося за завданням [PERSON] надати інформаційно-консультаційні послуги щодо інформування замовника про наявні, на момент укладення договору, на ринку праці, у тому числі за кордоном, вакансії працевлаштування, інформацією щодо яких володіє виконавець, а замовник зобов`язався оплатити виконавцеві зазначені послуги. Загальна вартість наданих послуг становить 12 000 гривень. Позивач є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, має право на здійснення таких видів економічної діяльності, як, зокрема, 78.10 «діяльність агенств працевлаштування»; 78.20 « діяльність агентств тимчасового працевлаштування»; 78.30 « інша діяльність із забезпечення трудовими ресурсами». На час укладення Договору сторонами була досягнута у письмовій формі згода за всіма істотними умовами договору, вказано розміри штрафів у разі прострочення замовником виконання зобов`язань щодо оплати послуг та досягнута домовленість щодо їх виконання, про що свідчить підпис відповідачки із зазначенням про ознайомлення та згоду останньої з умовами договору. З Акту про надання інформаційно-консультаційних послуг від 28.04.2022 року встановлено, що виконавець передав, а замовник прийняв послуги, що були надані виконавцем. Цим актом сторони засвідчують, що виконавець у повному обсязі виконав свої зобов`язання за договором про надання інформаційно-консультаційних послуг № б/н від 28 квітня 2022 року, а у замовника немає претензій щодо якості та обсягу наданих послуг. Встановлені обставини підтверджуються: Договором б/н про надання інформаційно-консультаційних послуг від 28.04.2022 року ( ас 7-8), Актом про надання інформаційно-консультаційних послуг від 28.04.2022 року ( ас 9), Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ( ас 10). При розгляд справи встановлено, що відповідачем не виконані зобов`язання за Договором б/н про надання інформаційно-консультаційних послуг від 28.04.2022 року щодо погашення суми заборгованості та не надано суду доказів її погашення, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 17\~720, 05 грн, в тому числі: 12\~000 грн основна заборгованість за Договором; неустойка у вигляді штрафу 4 800 грн; 3% річних від простроченої суми 159, 78 грн; інфляційні втрати 760, 27 грн, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості ( ас 4), який не спростований відповідачем. Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права. \~ \~ \~ \~Згідно частини 2 статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно частини 1 статті 207\~ЦК України,\~правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо його\~зміст зафіксований\~в одному\~або кількох\~документах (\~у тому\~числі електронних),\~у листах,\~телеграмах,\~якими обмінялися\~сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. У відповідності до частини 1 статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона ( виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони ( замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Частина 1 статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі статтями\~526,\~530,\~610, частиною першою статті\~612 ЦК України,\~зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання ( неналежне виконання). Згідно частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк. Проаналізувавши зібрані і досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, ураховуючи вищенаведені норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку, що, не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним Договором, відповідачка порушила зазначені вище норми законодавства та умови Договору. Частиною 1 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судом встановлено, що зобов`язання за Договором про надання інформаційно-консультаційних послуг відповідач не виконала, доказів погашення заборгованості суду не надала. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідачки 12\~000 грн основної суми боргу ґрунтується на законі та підлягає до задоволення. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне. У відповідності до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виконаний позивачем розрахунок 3% річних в сумі 159, 78 грн та інфляційних втрат в сумі 760, 27 грн, проведений у відповідності до частини 2 статті 625 ЦК України. У відповідності до частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою ( штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання ( частина 2 статті 549 ЦК України). Згідно Постанови Верховного Суду\~у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.11.2020 року у справі № N 591/3176/17, провадження N 61-47158св18,\~неустойка це конструкція, яка є видом забезпечення виконання зобов`язання та правовим наслідком його порушення ( мірою цивільно-правової відповідальності). У статті 549 та в § 2\~глави 49 ЦК України\~регулювання неустойки відбувається тільки з позицій забезпечення виконання зобов`язання. Неустойка ( штраф чи пеня) може бути передбачена для забезпечення виконання зобов`язання. При цьому навіть визначення неустойки дозволяє констатувати, що законодавець пов`язує її стягнення саме з порушенням зобов`язання. В пункті 3.4. Договору № б/н від 28.04.2022 року зазначено, що у випадку прострочення замовником виконання зобов`язання щодо оплати послуг більш як на 15 днів, замовник зобов`язаний сплатити виконавцеві штраф у розмірі 10% від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. В пункті 3.4.1. Договору № б/н від 28.04.2022 року зазначено, що у випадку прострочення замовником виконання зобов`язання щодо оплати послуг більш як на 30 днів, замовник зобов`язаний сплатити виконавцеві штраф в розмірі 40% від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Оскільки відповідачкою прострочено виконання зобов`язання щодо оплати послуг більше як на 30 днів, відтак позивачем нараховано 4 800,00 грн штрафу. Крім того,\~суд вважає\~за необхідне\~зазначити наступне. Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану»\~ доповнено, серед іншого, розділ " Прикінцеві та перехідні положення"\~Цивільного кодексу України\~пунктом 18, згідно якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит ( позику) банком або іншим кредитодавцем ( позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця ( позикодавця) неустойки ( штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка ( штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем ( позикодавцем). \~ \~ \~ \~Системний аналіз вищенаведеної норми ЦК України ( пункт 18 розділу " Прикінцеві та перехідні положення") дає підстави для висновку, що звільнення від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця ( позикодавця) неустойки ( штрафу, пені) за таке прострочення, відповідно до вимог \~Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану»,\~поширюється лише на договора позики (кредиту). Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача нараховані ним: 3% річних у розмірі 159, 78 грн, інфляційні втрати у сумі 760, 27 грн, штрафу у сумі 4\~800 гривень, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення. Відповідно до\~статті 141 ЦПК України\~судові витрати, понесені позивачем при сплаті судового збору, слід стягнути на його користь з відповідача.

Outcome: approved