Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» звернулося до суду із позовом до Державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), м. Київ Янович І.Я. про скасування рішення, зобов`язання вчинити дії. В позовній заяві викладено наступну позицію. 24.09.2021 АТ «Раффайзен Банк» звернулося до Управління «центр» надання адміністративних послуг Печерської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про внесення змін до записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у звязку зі зміною відомостей про нерухоме майно, право власності та суб`єкта (субєктів) цього права, інші речові права та суб`єкта (субєктів) цих прав, обтяження прав на нерухоме майно та суб`єкта (субєктів) цих прав, що містяться у Державному реєстрі прав, які не пов`язані з проведенням державної реєстрації прав, а саме внесення до державного реєстру речових прав на нерухоме майно обтяження іпотекою банку нерухомого майна: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 229,4 кв.м, житловою площею 156,1 кв.м, що в [ADDRESS] ; земельної ділянки, площею 0,2283 га, кадастровий номер 0520680203:03:001:0053, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що в [ADDRESS] . 28.09.2021 представником банку отримано рішення Державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) м. Київ Янович І.Я. за №60578960 від 24.09.2021 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень. У рішенні про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень державним реєстратором було зазначено, що відповідно до встановлених пошуків та деталізованої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно іпотека на житловий будинок та земельну ділянку, площею 0,2283 га, кадастровий номер 0520680203:03:001:0053, в [ADDRESS] припинена. При цьому Державний реєстратор у своєму рішенні послався на норми ст. 3 Закону України «Про іпотеку» та норми ч. 8 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Позивач вважає рішення відповідача незаконним, необгрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, а заява позивача про обтяження іпотекою банку нерухомого майна задоволенню та внесенню відповідних відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно з огляду на таке. 30.05.2006 між АППБ «Аваль», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/035-40/40256 за умовами якого були видані кредитні кошти в сумі 1\~000\~000,00 грн.. 30.05.2006 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого в іпотеку банку передано нерухоме майно житловий будинок та земельну ділянку з кадастровим номером 0520680203:03:001:0053, які знаходяться по [ADDRESS] . 11.01.2010 Вінницьким районним судом Вінницької області у справі №2-67/10 з [PERSON] на користь банку було стягнуто заборгованість за кредитним договором №014/035-40/40256 в сумі 871572,42 грн.. На підставі вказаного вказаного рішення суду банком було отримано виконавчий лист та Відділом ДВС Вінницького району 23.04.2012 було відкрито виконавче провадження №32367023, а 25.04.2012 відкрито виконавче провадження №32358944. Виконавчі провадження було приєднано до зведеного виконавчого провадження №32367023 про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь юридичних та фізичних осіб. В рамках примусового виконання нерухоме майно боржника [PERSON] , яким забезпечені вимоги позивача було передано на реалізацію, але за відсутності покупців прилюдні торги, які призначені на 15.05.2013 не відбулися. У зв`язку із чим АТ «Райффайзен Банк», на підставі ч. 6 ст. 62 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час проведення прилюдних торгів), не реалізоване заставне нерухоме майно було залишено за банком на підставі акту державного виконавця про передачу майна від 17.09.2013, про що приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Марунько О.Г. було видано свідоцтво про придбання нерухомого майна. Після реєстрації та отримання банком свідоцтва про право власності на нерухоме майно, постановою начальника Відділу ДВС Вінницького району від 13.11.2013 було скасовано постанову та акт державного виконавця про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 17.09.2013 з підстав встановлення порушення державним виконавцем ст. 62 ЗУ «Про виконавче провадження» та прав інших стягувачів в частині пропонування залишення за собою майна боржника лише АТ «Райффайзен Банк». Після скасування процесуальних документів винесених в рамках примусового виконання зацікавленою особою [PERSON] поданий позов до банку про скасування права власності на нерухоме майно. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 02.03.2018 у справі №128/4586/15 [PERSON] відмовлено в задоволенні позову. 14.05.2018 Вінницьким апеляційним судом було задоволено апеляційну скаргу [PERSON] та визнано недійсним свідоцтво про придбання банком нерухомого майна з прилюдних торгів спірного нерухомого майна та скасовано державну реєстрацію. Скасування судом свідоцтва про придбання банком нерухомого майна з прилюдних торгів, на підставі якого з Державного реєстру іпотек було виключено запис про обтяження майна, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису в Державному реєстрі іпотек, оскільки відпала підстава виключення цього запису. Таким чином, іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису в Державний реєстр іпотек. Після ухваленого Вінницьким апеляційним судом рішення від 14.05.2018 у справі №128/4586/15, АТ «Райффайзен Банк», враховуючи, що рішення Вінницького районного суду Вінницької області у справі №2-67/2010 не виконано, борг не погашено та в реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні записи про обтяження іпотекою АТ «Райффайзен Банк» спірного нерухомого майна іпотекодержатель звернувся до Вінницького районного суду із позовом про відновлення відомостей щодо обтяження нерухомого майна іпотекою банку. Рішенням суду від 01.09.2020 в задоволенні позову банку було відмовлено. 10.06.2021 Вінницьким апеляційним судом апеляційну скаргу банку було задоволено частково, змінено мотивувальну частину рішення суду першої інстанції, а саме, роз`яснено що відповідно до ст.ст. 26, 37 Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно» більш ефективним способом захисту у даному випадку є звернення банку із заявою до державного реєстратора з такою вимогою, яка у разі відмови останнім у вчиненні реєстраційних дій може бути оскаржена у встановленому законом порядку. Посилаючись на норми Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», враховуючи, що умови кредитного договору №014/035-40/40256 від 30.05.2006 боржником [PERSON] не виконуються, відповідно їх виконання повинно бути забезпечено нерухомим майном переданим в іпотеку за договором від 30.05.2006, обтяження іпотекою підлягає державній реєстрації. Банк, як іпотекодержатель та обтяжувач майна з найвищим пріоритетом, з урахуванням норм Закону, звернувся до державного реєстратора із заявою про внесення змін до записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у звязку із зміною відомостей про нерухоме майно, право власності та суб`єкта (суб`єктів) цього права, інші речові права та суб`єкта (суб`єктів) цих прав, обтяження прав на нерухоме майно та суб`єкта (суб`єктів) цих прав, що містяться у Державному реєстрі прав, які не пов`язані з проведенням державної реєстрації прав, а саме внесення до державного реєстру речових прав на нерухоме майно обтяження іпотекою банку нерухомого майна. Банком було подано державному реєстратору разом із заявою всі передбачені законом документи, а саме: оригінал нотаріально посвідченого договору іпотеки від 30.05.2006, копію постанови Вінницького апеляційного суду від 10.06.2021 у справі №128/3267/19 та документи, які посвідчують повноваження представника банку. Проте, незважаючи на норми Закону, рішення судів, відповідачем було відмовлено позивачу у державній реєстрації прав та їх обтяжень. Окрім того, зазначає, що рішення відповідача не містить жодної обставини визначеної ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», перелік яких є вичерпним. Окрім того, зазначає, що кредитний договір та договір іпотеки не розірвані, не припинені та не визнані судом недійсними, а відтак права позивача, як іпотекодержателя та обтяжувача майна з найвищим пріоритетом підлягає державній реєстрації у вигляді внесення до реєстру речових прав на нерухоме майно обтяження іпотекою нерухомого майна. На підставі вищевикладеного просить: скасувати рішення відповідача за №60578960 від 24.09.2021 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень; зобов`язати відповідача провести державну реєстрацію обтяження іпотекою АТ «Райффайзен Банк» житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами загальною площею 229,4 кв.м, житловою площею 156,1 кв.м та земельної ділянки площею 0,2283 га, кадастровий номер 0520680203:03:001:0053, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , згідно договору іпотеки від 30.05.2006 до кредитного договору від 30.05.2006 №014/035-40/40256, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Надольською Т.П. за реєстровим №3413 (а.с. 1-4). Представником відповідача [PERSON] подано відзив на позовну заяву (а.с. 79-83), в якому викладено наступну позицію. Департамент заперечує проти позовних вимог та просить в їх задоволенні відмовити з наступних підстав. У своїй діяльності Департамент керується Конституцією України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою КМ України №1127 від 25.12.2015, та іншими нормативно-правовими актами. Так, державним реєстратором Янович І.Я. розглянуто заяву позивача та рішенням від 24.09.2021 №60578960 відмовлено у державній реєстрації обтяження, іпотека за номером 1338920 на житловий будинок по [ADDRESS] , оскільки документи, подані для проведення державної реєстрації прав не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Також, у рішенні зазначено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на об`єкт нерухомого майна, щодо якого подано заяву, іпотека на даний обєкт нерухомого майна припинена. Відповідно до поданих заявником документів, інформація про відновлення відомостей у Державному реєстрі прав щодо іпотеки на житловий будинок по [ADDRESS] , відсутня. Вказане підтверджується матеріалами реєстраційної справи. Постановою Вінницького апеляційного суду від 10.06.2021 у справі №128/3267/19 встановлено, що за результатами проведення електронних торгів, які здійснювало ДП «Сетам», змінився власник спірного майна (житлового будинку (загальна площа 229,4 кв.м) та земельної ділянки (кадастровий номер 0520680203:03:001:0053), що розташовані за адресою: [ADDRESS] ), яким став [PERSON] , право власності якого зареєстровано 23.04.2020, номер запису: 36326048, 36326031. Тобто, під час звернення позивача до суду із даним позовом предмет іпотеки вже відчужений третій особі, яка є власником цієї нерухомості, як переможцю електронних торгів, про що позивачу було достеменно відомо, проте не зазначено. У звязку із зазначеним, державним реєстратором відповідно до вимог чинного законодавства України та в межах наданих повноважень було прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №60578960 від 24.09.2021. Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача провести державну реєстрацію обтяження іпотекою, то в силу приписів ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - державна реєстрація є дискреційним повноваженням державного реєстратора. З огляду на це, вважає, що суд не вправі своїм рішенням втручатися у дискреційні повноваження відповідача та визначати, який саме зміст управлінського рішення слід приймати за результатом розгляду наданих для реєстрації документів, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача внести запис про державну реєстрацію не підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного, просить в задоволенні позову відмовити повністю. Ухвалою суду від 27.07.2022 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом АТ «Райффайзен Банк», розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (а.с. 31). Ухвалою суду від 07.10.2022 задоволено \~клопотання представника позивача АТ «Райффайзен Банк» - Майтапової В.Ю. про участь у підготовчому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів (а.с. 101). Ухвалою суду від 19.10.2022 закрито підготовче засідання, призначено розгляд справи по суті (а.с. 114). Ухвалою суду від 12.12.2022 задоволено клопотання представника позивача АТ «Райффайзен Банк» - Майтапової В.Ю. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів (а.с. 125). В судове\~засідання представник\~позивача АТ «Райффайзен Банк» Майтапова В.Ю. не з`явилася, надіслала до суду заяву, в якій просила справу розглядати у відсутність представника позивача, а позов задоволити (а.с. 136, 137). Представник відповідача [PERSON] в судове засідання також не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи у відсутність відповідача та його представника, просила в задоволенні позову відмовити (а.с. 134, 135). Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не вбачається, нез`явлення сторін не перешкоджає вирішенню спору, а відтак судом ухвалено проводити судове засідання у відсутність сторін. Відповідно до частини другої\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього\~Кодексу\~проводиться судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши наявні у матеріалах справи заяви по суті, інші докази, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 30.05.2006 між АППБ «Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір №014/035-40/40256, за умовами якого кредитор надав позичальнику кредит в сумі 1\~000\~000,00 грн. (а.с. 7-9). В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 30.05.2006 між кредитором АППБ «Аваль» та позичальником [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки, яким позичальник, як власник нерухомого майна, передав в іпотеку кредитору житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, а також земельну ділянку площею 0,2283 га, кадастровий номер 0520680203:03:001:0053, які знаходяться по [ADDRESS] (а.с. 10-12). Згідно довідки позивача (а.с. 13) станом на 09.06.2022 заборгованість позичальника [PERSON] за кредитним договором №014/035-40/40256 від 30.05.2006 становить 2\~532\~809,56 грн., з яких: 799\~999,84 грн. заборгованість по сумі кредиту (в тому числі прострочений кредит); 1\~732\~809,72 грн. заборгованість за процентами (в тому числі - нараховані проценти в сумі 9\~041,10 грн., прострочені проценти в сумі 1\~723\~768,62 грн.); 0,00 грн. пеня. Відповідно до копії постанови Вінницького апеляційного суду від 10.06.2021 у справі №128/3267/19 за позовом АТ «Райффайзен Банк» до [PERSON] , за участі третіх осіб: [PERSON] , приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Надольської Т. П., про відновлення відомостей у Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо обтяження житлового будинку та земельної ділянки, звернення стягнення на заставне майно, змінено заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 01.09.2020, викладено мотивувальну частину даного рішення в редакції цієї постанови (а.с. 14-зворот - 20). Так, в мотивувальній частині постанови Вінницького апеляційного суду зазначається, що звертаючись до суду з цим позовом, АТ «Райфайзен Банк Аваль», зокрема, просило суд відновити за собою запис у Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо обтяження житлового будинку та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до частини другої\~статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~(у редакції станом на 14 травня 2018 року) записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої\~статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Тобто, постанова Апеляційного суду Вінницької області від 14 травня 2018 року, якою скасовано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, земельної ділянки від 08 жовтня 2013 року, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено спірний запис, є правовою підставою для відновлення запису у Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо обтяження житлового будинку та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , за позивачем. Проте, як було встановлено судом, позивач не звертався до державного реєстратора з такою вимогою, а у разі відмови уповноваженої посадової особи у вчиненні відповідних реєстраційних дій, заявник має право оскаржити таке рішення у встановленому законом порядку. Поряд з цим, підстави припинення іпотеки визначені у\~статті 17 Закону України «Про іпотеку». Якщо відсутні підстави для припинення іпотеки передбачені у\~статті 17 Закону України «Про іпотеку», то іпотека є дійсною навіть за відсутності запису про іпотеку у відповідних реєстрах та для нового власника майна у порядку\~статті 23 Закону України «Про іпотеку», і не є підставою вважати, що іпотечний договір припинився чи кредитор не може задовольнити свої вимоги за рахунок іпотечного майна. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що АТ «Райфайзен Банк Аваль», обрало неналежний спосіб захисту свого права, звернувшись до суду з позовними вимогами про відновлення за собою запису у Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо обтяження житлового будинку та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Поряд із цим постановою Вінницького апеляційного суду 10.06.2021 у справі №128/3267/19 було встановлено наступне. Відповідно до інформації, яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна щодо об`єкта нерухового майна, сформованого 23 жовтня 2019 року, убачається, що власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки, площею: 0,2283 га. на якій розташований вищезазначений житловий будинок, є [PERSON] .. На даних об`єктах нерухомості наявні обтяження\~арешт, накладений Вінницьким РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області. 10 квітня 2020 року було проведено електронні торги, які оформлені протоколом за №474000 «Проведення електронних торгів», де [PERSON] було визнано переможцем в придбанні будинковолодіння з господарськими будівлями, загальною площею 229,40 кв.м., та земельної ділянки площею 0,2283 га, кадастровий номер 0520680203:03:001:0053 за адресою: [ADDRESS] , сума, яку необхідно перерахувати на рахунок продавця\~1 586 955,52 грн.. Відповідно до платіжного доручення №412338 від 17 квітня 2020 року [PERSON] сплачено на рахунок Вінницького РВ ДВС 1586955,52 грн. за придбання вищевказаного нерухомого майна. 22 квітня 2020 року начальником Вінницького районного відділу ДВС затверджено акт про проведенні електронні торги, з якого убачається, що в ході здійснення виконавчих дій по виконанню виконавчих листів по справах: № 2-70/10, виданого 15 червня 2010 року Вінницьким районним судом Вінницької області; № 2-1420/11, виданого 15 червня 2010 року Вінницьким районним судом Вінницької області та № 128/3250, виданого 25 квітня 2017 року Печерським районним судом м. Києва, в яких стягувачами значяться АТ « Універсал Банк» та ПАТ « Сведбанк»,- проведено опис та арешт майна, яке належить на праві власності [PERSON] , в тому числі і вищезазначене нерухоме майно. Електронні торги проводилися ДП «Сетам» на сайті даного підприємства: боржник [PERSON] , стягувач: АТ «Універсал Банк». На підставі акту державного виконавця про передачу майна стягувачу від 22 квітня 2020 року, приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Марунько О.Г. видано [PERSON] свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею: 229,4 кв. м., житловою - 156,1 кв. м. та земельної ділянки, площею: 0,2283 га., кадастровий номер: 0520680203:03:001:0053, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, які розташовані за адресою [ADDRESS] , зареєстроване в реєстрі за номером 537. З витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, які сформовані 23 квітня 2020 року убачається, що власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки, площею: 0,2283 га, кадастровий номер: 0520680203:03:001:0053 є [PERSON] .. 29 квітня 2020 року [PERSON] звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом до Вінницького районного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), ДП «Сетам» про визнання недійсними електронних торгів, протоколу електронних торгів, акту про проведенні електронні торги, свідоцтва про придбання нерухомого майна з електронних торгів, скасування записів про проведення державної реєстрації права власності, стягнення коштів, за участі третіх осіб: АТ «Універсал Банк»,\~\~ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , АТ «Райффайзен Банк Аваль», Приватний нотаріус Вінницького районного нотаріального округу Надольська Т.П.. Враховуючи постанову Вінницького апеляційного суду від 10.06.2021 у справі №128/3267/19, АТ «Райффайзен Банк» 24.09.2021 звернулося до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, іпотеки на житловий будинок та земельну ділянку по [ADDRESS] . Рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №60578960 від 24.09.2021 (а.с. 6) відмовлено у державній реєстрації обтяження, іпотеки за номером 1338920 на житловий будинок, що розташований: [ADDRESS] , за заявою представника АТ «Райффайзен Банк» Майтапової В.Ю., оскільки подані документи на дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Рішення відповідача державного реєстратора Янович І.Я. обгрунтоване тим, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно іпотека на об`єкт нерухомого майна, щодо якого подано заяву припинена. Відповідно до поданих заявником документів, відомості про відновлення відомостей у Державному реєстрі прав щодо іпотеки на житловий будинок, що розташований: [ADDRESS] , відсутні. Окрім того, номер запису про обтяження (іпотеку) 1338920, який зазначено в заяві, в Державному реєстрі прав відсутній. Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає прийняті судом до уваги докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Вказаний спір регулюється положеннями\~Конституції України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин. Відповідно до частини першої\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 15 ЦК України\~передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Отже, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в\~статті 16 ЦК України. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 8 ст. 18 вказаного Закону Державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та\~порядок державної реєстрації прав\~визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державні реєстратори\~зобов`язані надавати\~до відома\~заявників інформацію\~про перелік\~документів,\~необхідних для\~державної реєстрації\~прав. Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно з пунктом 9, 10 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав. Пунктом 12 Порядку № 1127 встановлено, що розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав. \~ \~ \~ \~Державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав, похідних від права власності, здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. 4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом; 7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує реєстраційні справи у паперовій формі; 9-1) надає в установленому порядку та у випадках, передбачених\~Законом України\~"Про виконавче провадження", інформацію органу державної виконавчої служби або приватному виконавцю; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом (ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). \~ \~ \~ \~Частиною третьою статті 31-2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що під час проведення державної реєстрації права власності у результаті видачі нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) або свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, що реалізовувалося, у тому числі як предмет іпотеки, нотаріус одночасно проводить також державну реєстрацію припинення іпотеки щодо такого майна. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. \~ \~ \~ \~Після продажу предмета іпотеки на електронному аукціоні або продажу предмета іпотеки відповідно до\~статті 38\~цього Закону припиняються будь-які права та вимоги інших осіб на нерухоме майно, що було предметом іпотеки, які виникли після державної реєстрації іпотеки за іпотечним договором, згідно з яким було звернене стягнення на предмет іпотеки. Це правило не застосовується у разі придбання предмета іпотеки іпотекодавцем. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставами для відмови в державній реєстрації прав є: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого\~частиною третьою\~статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) документи подано до неналежного суб`єкта державної реєстрації прав, нотаріуса; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, у тому числі за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці; 13) відсутність згоди заставодержателя (іпотекодержателя) на дострокове припинення дії договору емфітевзису, суперфіцію щодо державної реєстрації припинення таких прав, що перебувають у заставі (іпотеці). \~ \~ \~ \~За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. \~ \~ \~ \~Отже, як зазначено в рішенні відповідача про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно іпотека на об`єкт нерухомого майна щодо якого подано заяву припинена; відсутні відомості про відновлення відомостей у Державному реєстрі прав щодо іпотеки на житловий будинок по [ADDRESS] ; відсутній номер запису про обтяження (іпотеку) 1338920, який зазначено заявником в заяві в Державному реєстрі прав, тобто, подані для проведення державної реєстрації документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Окрім того, як встановлено постановою Вінницького апеляційного суду від 10.06.2021 у справі №128/3267/19, що була також подана позивачем відповідачу для державної реєстрації прав та їх обтяжень, за результатами проведених електронних торгів, які здійснювало ДП «Сетам», змінився власник спірного майна, яким став [PERSON] , і право власності якого зареєстровано 23.04.2020, номер запису: 36326048, 36326031. Отже, державний реєстратор при винесенні оскаржуваного рішення діяла на підставі та в межах повноважень, передбачених законодавством. Рішення №60578960 від 24.09.2021 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень є законним обґрунтованим та правомірним, а тому позов АТ «Райффайзен Банк» в цій частині задоволенню не підлягає. Щодо вимог позивача про зобов`язання державного реєстратора провести державну реєстрацію обтяження іпотекою, суд приходить до наступного. Так, зазначена позовна вимога про зобов`язання вчинити реєстраційну дію не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки реєстраційні дії здійснює державний реєстратор за результатом розгляду заяви у сфері державної реєстрації прав. Крім цього, така вимога являється втручанням в діяльність суб`єкта владних повноважень. Частиною 3\~ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~передбачено, що державний реєстратор, зокрема: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. Згідно зі\~ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом. Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що орган державної реєстрації прав має виключну компетенцію в питаннях встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами. До виключної компетенції цього органу належить і прийняття рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень чи відмову у реєстрації за наявності до того передбачених законом підстав, а тому суд не вправі втручатися у діяльність органу державної реєстрації прав, зобов`язуючи його приймати такі рішення. Така правова позиція була висловлена у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 року у справі № 819/1849/13-а. Таким чином, в даному випадку мова йде про дискреційні повноваження як законодавчо встановлену компетенцію владних суб`єктів, що визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. Під дискреційними повноваженнями, як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Всі реєстраційні дії, рішення та записи, які здійснюються чи приймаються державним реєстратором, по суті носять технічний характер, направлений на виконання встановленого Законом та іншими нормативно-правовими актами порядку здійснення такої державної реєстрації, проте, не носять самостійного правовстановлюючого характеру та здійснюються на підставі саме наданих державному реєстратору відповідних правовстановлюючих документів. Відповідно до наукового висновку Верховного Суду щодо меж дискреційного повноваження суб' єкта владних повноважень та судового контролю за його реалізацією від 13 квітня 2018 року: дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи без діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким; дискреційне повноваження надається у спосіб його закріплення в оціночному понятті, відносно-визначеній нормі, альтернативній нормі, нормі із невизначеною гіпотезою. Для позначення дискреційного повноваження законодавець використовує, зокрема, терміни може, має право, за власної ініціативи, дбає, забезпечує, веде діяльність, встановлює, визначає, на свій розсуд. Однак наявність такого терміну у законі не свідчить автоматично про наявність у суб`єкта владних повноважень дискреційного повноваження; подібний термін є приводом для докладного аналізу закону на предмет того, що відповідне повноваження є дійсно дискреційним; при реалізації дискреційного повноваження суб`єкт владних повноважень зобов`язаний поважати основоположні права особи, додержуватися: конституційних принципів; принципів реалізації відповідної владної управлінської функції; принципів здійснення дискреційних повноважень; змісту публічного інтересу; положень власної компетенції; вказівок, викладених у інтерпретаційних актах; фахових правил, закріплених у нормативних актах; адміністративної практики; судової практики; процедурних вимог. При цьому, суд не наділений повноваженнями щодо зобов`язання державного реєстратора здійснити державну реєстрацію права за обставин, коли достеменно не встановлено, що всі подані документи належним чином оформлені, а всі етапи їх перевірки - завершені. З огляду на викладені обставини, суд не вправі своїм рішенням втручатися у дискреційні повноваження відповідача та визначати, який саме зміст управлінського рішення слід приймати за результатом розгляду наданих для реєстрації документів. За таких обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги є недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed