Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказує, що 06 серпня 2011 року між сторонами у справі зареєстровано шлюб, від якого мають малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Однак, у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя та ведення спільного господарства, відсутністю взаєморозуміння шлюбні відносини з відповідачем фактично припинено, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] , залишити відповідачу після розірвання шлюбу прізвище " [PERSON] ", понесені ним судові витрати у справі у вигляді сплаченого судового збору за подання позову до суду з відповідачки не стягувати та залишити на його рахунок. Відповідно до ухвали судді Диканського районного суду Полтавської області від 24.10.2022 вказаний позов прийнято до провадження і справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. У наданий в ухвалі час, від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 22.11.2022 задоволено клопотання відповідача [PERSON] та надано сторонам у справі строк для примирення 2 місяці і зупинено провадження у справі до закінчення наданого строку для примирення. Ухвалою суду від 25.01.2023 у справі поновлено провадження та призначено справу до судового розгляду. Враховуючи те, що сторонам надавався час для примирення, але до цього часу відповідач будь-яких заперечень чи клопотань щодо розірвання шлюбу не подала, тому з метою захисту прав та інтересів позивача та недопущення затягування строків розгляду справи, суд вважає за необхідне розглянути справу по суті. З огляду на те, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без проведення судового засідання, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони по справі 06 серпня 2011 року зареєстрували шлюб у Феськівській сільській раді Золочівського району Харківської області, актовий запис № 07, що підтверджується свідоцтвом про шлюб /а.с. 7/. Від вказаного шлюбу сторони мають малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями свідоцтв про народження дітей /а.с. 5, 6/. Судом встановлено, що подружнє життя сторін не склалося через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. Шлюбні стосунки між подружжям фактично припинені, відновлювати їх позивач та відповідач наміру і бажання не мають, що підтверджується доводами позовної заяви та відсутністю заперечень відповідача проти розірвання шлюбу після надання сторонам у справі строку для примиренння. Спільне господарство сторони не ведуть. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. При цьому, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що прямо вказано в ст. 24 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлені судом обставини свідчать, що подальше спільне життя подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам кожного з них, а також інтересам їхніх малолітніх дітей, які повинні виховуватись в атмосфері доброзичливості, комфорту та любові, а тому, відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вирішення судом питання про прізвище, яке бажає мати той з подружжя, який змінював його під час державної реєстрації шлюбу, залежить від зазначення відповідних вимог у поданих до суду заяві або позові. Враховуючи, що позивач у позовній заяві прохав залишити прізвище відповідача після розірвання шлюбу без змін, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити відповідачу прізвище [PERSON] . Судові витрати у справі залишити за позивачем згідно заявленого ним у позові клопотання про це. На підставі викладеного,

Outcome: approved