Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до відповідача Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про встановлення факту належності та визнання права власності за спадкове майно. В обгрунтовання позову зазначено, що [INFO] померла мати позивача, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 13 січня 2021 року. Після смерті матері відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. При зверненні до державного нотаріуса Букатич Евеліни Валеріївни з метою оформлення документів на спадщину за померлою мамою, позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину тільки на земельну ділянку. Відносно житлового будинку нотаріусом [PERSON] було роз`яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки право власності на житловий будинок не зареєстровано правовстановлюючий документ відсутній та рекомендовано звернутися до суду для вирішення цього питання. Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] побудований матір`ю позивача [PERSON] у 1973 році і належав до типу колгоспного двору. До складу колгоспного двору входили мати позивача - [PERSON] [INFO] - голова двору, та позивач, [PERSON] 1976 року народження, що підтверджується випискою погосподарської книги від 05.11.2021 року № 1768, виданою виконкомом Кілійської міської ради. Таким чином, вказаний будинок з господарським будівлями та спорудами, який має статус колишнього колгоспного двору, належав спомерлій [PERSON] та позивачу у рівних частках по 1/2 частці кожній. Відповідно до довідки Кілійського районного бюро технічної інвентаризації від 06.09.2017 року № 473 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано. Відсутність у позивача можливості оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку, стало підставою для звернення до суду з вимогою про захист невизнаних прав. У зв`язку з зазначеним позивач просить суд: - встановити належність 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , померлій [INFO] . - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , як за членом колишнього колгоспного двору. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області в підготовче судове засідання не з`явився, надав відзив в якому просив суд розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги визнав у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 200, 223, 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 04.03.1976 року Шевченківським сіль ЗАГС Кілійського району Одеської області встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 22 від 02.03.1976 року, /а. с. 7/. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого 27.10.1996 року Шевченківською сільською Радою народних депутатів Кілійського району Одеської області встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб 27.10.1996 року, про що було складено відповідний актовий запис № 31 від 27.10.1996 року. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище « [PERSON] », /а.с.8/. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 13.01.2021 року Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) встановлено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , актовий запис № 29 від 13.01.2021 року, /а. с. 6/. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 047927 видаого18.06.2004 року Кілійською районною державною адміністрацією встановлено, що [PERSON] на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Кілійського району Одеської області від 09.04.2004 року № 195 передано у приватну власність земельну ділянку площею 3,02 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Шевченківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на правор приватної влансоті на землю за № 6542, /а.с.45/. Відповідно до заповіту від 27.09.2011 року посвідченого секретарем виконавчого комітету Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області та зареєстрованого в реєстрі за № 129 встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за місцем проживання [ADDRESS] , діючи добровільно без будь-якого примусу, як фізичного так і морального, розуміючи значення своїх дій, на випадок своєї смерті зробила наступне заповідальне розпорядження: все своє майно, де б воно не знаходилось із чого б воно не складалося і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і що буде їй належати на момент смерті. Заповідала дочці [PERSON] , [INFO] , /а.с.41/. Згідно довідки № 926 від 25.05.2021 року виданої Виконавчим комітетом Кілійської міської ради встановлено, що [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] із 1976 року до дня смерті. На день її смерті за вищевказаною адресою була зареєстрована одна спадкодавець [PERSON] 1948 року народження. За відомостями Шевченківського старостинського округу № 1 виконавчого комітету Кілілійської міської ради Одеської області від імені [PERSON] складено заповіт на ім`я [PERSON] , посвідчений секретарем виконавчого комітету Шевченківської сільської ради Заткальницькою М.П., 27.09.2011 року за реєстром № 129. Текст заповіту не змінювався та не відмінявся, /ас. 40/. Згідно заяви № 468 від 10.07.2021 року поданої [PERSON] до Ренійської районної державної нотаріальної контори встановлено, що заявник приймає спадщину, яка залишилась після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Внаслідок чого, була заведена спадкова справа № 236к/2021, /а.с.37/. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.10.2021 року посвідченого державним нотаріусом Ренійської районної державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1268 встановлено, що на підставі заповіту посвідченого секретарем виконкому Шевченківської сільської ради Кілійського району 27.09.2011 року за реєстром № 129, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , 1948 року народження, яка померла [INFO] є її дочка - [PERSON] , 1976 року народження. Спадщина на яку видане це свідоцтво, складається з: - земельної ділянки розміром 3,0200 га, розташованої на території Шевченківської сільської ради Ізмаїльський район (колишній Кілійський район), Одеська область, кадастровий номер 5122385900:01:001:0360, яка знаходиться у приватній власності померлої на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія ІІ-ОД № 047927 виданого Кілійською райдержадміністрацією 18 червня 2004 року . Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 6542. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, /а.с.47/. Згідно виписки з по господарської книги № 1768 від 05.11.2021 року виданої старостою виконавчого комітету Кілійської міської ради старостинського округ № 1 села Шевченкове Ізмаїльського району Одеської області встановлено, що двір в [ADDRESS] ) станом на 16 квітня 1991 року відносився до складу колгоспних дворів. До складу колгоспного двору входили: [PERSON] , 1948 року народження - голова двору та [PERSON] , 1976 року народження -донька. Згідно даних по господарської книги № 3 за 1991-1995 роки, особовий рахунок № [NUMBER] , /а.с. 12/. Згідно довідки за вих. № 473 від 06.09.2017 року, виданої Комунальним підприємством Кілійської районної ради «Районне бюро технічної інвентаризації» встановлено, що по даним реєстрації на паперових носіях КП «РБТІ» станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] - не зареєстровано, /а. с. 11/. Згідно технічного паспорта, складеного 30.06.2017 року Комунальним підприємством Кілійської районної ради «Районне бюро технічної інвентаризації», встановлено, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , в цілому складається з: літ. «А» - житловий будинок (загальною площею 90,8 кв.м., житловою площею 44,7 кв.м.), літ. «Б» - кладова, літ. «В» - гараж, літ. «Г» - гараж, літ. «Д» - літня кухня, літ. «Е» - літня кухня, літ. «Ж» - навіс, літ. «З» - навіс, літ. «И» - сарай, літ. «К» - сарай, літ. «Л» - сарай, літ. «М» - убиральня, № 1-4, І - надвірні споруди, /а. с. 9-10/. Відповідно до Інформаційної довідки № 70473890 від 31.10.2022 року складеної Ренійською державною нотаріальною конторою встановлено, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] Ренійською районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 236к/2021 року за номером у Спадковому реєстрі № 67957999, /а.с.49/. Відповідно до Інформаційної довідки № 70473905 від 31.10.2022 року складеної Ренійською державною нотаріальною конторою встановлено, що заповіт за номером в реєстрі нотаріальних дій №129 та номером у Спадковому реєстрі № 52382062, заповідачем якого є [PERSON] , яка померла [INFO] - чинний, /а.с.50/. При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. У відповідності до п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року № 435-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, даний Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР (в ред. 1963 року, що діяла до 15.04.1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної власності. Відповідно до ч. 1-2 ст. 123 ЦК УРСР доля члена колгоспного двору в майні двору визначається при виході його зі складу двору без утворення нового двору (виділ). Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток всіх членів двору включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону Української РСР «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Норма, що передбачала можливість членів сім`ї та інших осіб, які спільно ведуть трудове господарство, мати у власності, зокрема, жилі будинки і господарські споруди, також містилася у ст. 8 Закону СРСР «Про власність в СРСР» 1990 року. Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 № 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги позивача, щодо встановлення факту належності 1/2 частини житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] - [PERSON] , яка померла [INFO] , як члену колгоспного двору. Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до п.п 4.20 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину у нотаріуса, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов - задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved