Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району 25.11.2022 звернувся до суду в інтересах неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, стверджуючи, що на профілактичному обліку у відділі по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради перебуває неповнолітній [PERSON] , [INFO] , як такий, що опинився у складних життєвих обставинах, через ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків. Дитина проживала разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відомості про батька дитини внесені зі слів матері відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України. 19.01.2022 та 27.01.2022 до відділу по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради надійшли лист та подання Запорізької гімназії № 94 про дитину. Згідно з вказаними документами, дитина з 15.11.2021 по 24.12.2021 була відсутня на заняттях, [PERSON] мав позитивну пробу Манту, тому лікар направив його до фтизіатра на консультацію. Фтизіатр направив дитину на флюорографію, яку мати так і не зробила. Матір не контролює відвідання сином школи, зв`язок із класним керівником епізодичний. Крім того, за інформацією сусідки з кв. [ADDRESS] , виникла підозра, що дитина допомагає батькам розповсюджувати наркотичні речовини, вдома збирають особи, які ведуть асоціальний спосіб життя, про що вона повідомила відповідним органам. 21.02.2022 відділом по району здійснений вихід за вказаною адресою, проте доступу до житла не надали. 24.01.2022 відбувся повторний вихід за адресою спільно зі співробітниками відділу поліції № 1. Під час виходу встановлено, що в квартирі не підтримується порядок, безлад, неприємний запах. Матері [PERSON] вдома не було, окрім того, дитина кашляла, тому було прийнято рішення про доставку [PERSON] до відділу поліції № 1, після чого з`явилась мати та написала заяву про тимчасове влаштування сина до державного закладу на час вирішення нею побутових проблем. Також того дня дитина була доставлена до КНП «Міська дитяча лікарня №1» для медичного огляду та лікування у разі потреби. В подальшому за клопотанням служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради [PERSON] був переданий до Православного будинку дитини «Надія», де перебуває до тепер (в зв`язку з воєнними діями, будинок дитини разом із вихованцями в березні 2022 був евакуйований до безпечного місця). 31.01.2022 відбувся ще один вихід за адресою. Під час виходу встановлено, що в кімнаті нагромаджені речі, квартира потребує ремонту, унітаз несправний, загалом квартира в стані безлад, порушений повітряний режим (сперта повітря). Дитяче місце для сну невпорядковане. Відповідно до акту оцінки рівня безпеки дитини від 24.01.2022, рівень безпеки дитини небезпечний, необхідні негайні дії, зокрема проведення оцінювання потреб дитини та її сім`ї. Згідно з оцінкою потреб, складеною Запорізьким міським центром соціальних служб 31.01.2021, в родині [PERSON] наявні складні життєві обставини. Згідно з листом Запорізької гімназії № 94 від 12.09.2022 № 01-23/161, в 2021-2022 навчальному році мати дитини не контролювала сином навчальних занять, зв`язок із класним керівником був епізодичним, мати не з`являлась у школі за власним бажанням. [PERSON] завжди мав охайний вигляд, приходив іноді в брудному одязі, не завжди був забезпечений всім необхідним шкільним приладдям та речами, які необхідні для навчання. Відсутній постійний контроль з боку матері за успішністю дитини в школі, тому виникали труднощі у навчанні. До школи [PERSON] приходив із запізненням. З 10.01.2022 по 21.01.2022 [PERSON] був відсутній на заняттях, зі слів матері-дитина хворіла, йому зробили планову пробу Манту, яка виявилась позитивною та переходила в режим норми. В зв`язку із цим, медсестра направила дитину до фтизіатра на консультацію. Фтизіатр направив дитину на флюорографію, проте мати її так і не зробила, без чого неможливо виписати дитину у дитячий колектив. Згідно з листом Запорізької гімназії № 94 від 18.01.2022, 18.01.2022 о 14:30 до директора навчального закладу з`явилась мешканка будинку [ADDRESS] [PERSON] та повідомила, що [PERSON] , який з батьками проживає у під`їзді, не відвідує школу, оскільки допомагає батькам розповсюджувати наркотичні речовини. Також вона була свідком, як хлопчик передавав якісь малі пакуночки стороннім особам, оскільки це відбувалось перед вхідними дверями у під`їзд. Зі слів [PERSON] , вона неодноразово зверталась з цього приводу до органів поліції, проте нічого не змінилось. Відповідно до подання Запорізької гімназії № 94 від 24.01.2022 № 01-23/25 та характеристики малолітнього [PERSON] від 24.01.2022, батьки [PERSON] не контролюють сином школи, не з`являються у школі, не приділяють увагу вихованню та навчанню сина, батьківськи збори не відвідують. Мати не забезпечує хлопчика належно до потреб. На заняттях образотворчого мистецтва та трудового навчання відсутнє необхідне приладдя, забуває зошити, немає постійного контролю за успішністю дитини у школі, тому виникають труднощі у навчанні. Згідно з постановами Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.04.2022 (справа № 335/1252/22) та 28.04.2022 (справа № 335/1665/22) [PERSON] визнана винною у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 184 КУпАП. В православному будинку «Надія» з [PERSON] проведено бесіду, в ході якої він заперечував проти позбавлення матері батьківських прав. В вересні 2022 [PERSON] отримала консультацію щодо порядку повернення дитини в родину та переліку необхідних для цього документів, проте із такою заявою вона так і не зверталась. Питання доцільності або недоцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації міської ради 20.10.2022. За підсумками засідання, враховуючи наявні документи по справі, відсутність позитивних змін у ставленні [PERSON] до виконання батьківських обов`язків, її систематичне та свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків, комісія дійшла висновку про наявність підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України та направлення до суду матеріалів та позову про позбавлення її батьківських прав по відношенню до малолітнього [PERSON] . Позивач наголошує, що [PERSON] веде асоціальний спосіб життя, який створює загрозу життю та здоров`ю малолітнього [PERSON] , ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, дитина не навчається, пропускає заняття без поважних причин, чим порушується її право на здобуття повної загальної середньої освіти. Все вищевказане відповідає поняттю «ухилення від виконання батьківських обов`язків», викладеним у п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав». Тому враховуючи вищевикладене, посилаючись на вимоги ст. ст. 1165, 166, 180 Сімейного кодексу України, з метою захисту прав малолітнього [PERSON] , позивач просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав по відношенню до сина. Стягнути з [PERSON] на користь особи або установи, яка буде здійснювати опіку над вказаною дитиною, аліменти на її утримання у розмірі частини всіх сукупних доходів, але не менше, ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2022 позов прийнято до провадження і справу призначено до підготовчого судового засідання за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 16.01.2023 підготовче судове засідання закрите і справу призначено до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача позов підтримує з підстав, що викладені в ньому, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, в порядку п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, про що свідчить поштовий конверт, який повернувся на адресу суду із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». Окрім того, суд сповіщав відповідача шляхом спрямування на її телефон смс-повідомлення, що підтверджується довідками про доставку смс-повідомлення Про причину своєї неявки відповідач не повідомила, відзив на позов не надала. Будь-яких заяв, клопотань за позовом до суду не направила. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З урахуванням завдань цивільного судочинства та розумних строків розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність відповідача. За наявності підстав, передбачених ст. 280 ЦПК України за відсутності заперечень представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Судом встановлено, [INFO] у м. Запоріжжі народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 03.06.2014 Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 610, серія [NUMBER] . Згідно вказаного свідоцтва про народження, [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дитини [PERSON] внесені зі слів матері відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України. Дитина проживала разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Разом з цим, 19.01.2022 та 27.01.2022 до відділу по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради надійшли лист та подання Запорізької гімназії № 94 про дитину. Згідно з вказаними документами, дитина з 15.11.2021 по 24.12.2021 була відсутня на заняттях, [PERSON] мав позитивну пробу Манту, тому лікар направив його до фтизіатра на консультацію. Фтизіатр направив дитину на флюорографію, яку мати так і не зробила. Матір не контролює відвідання сином школи, зв`язок із класним керівником епізодичний. Крім того, за інформацією сусідки з кв. 80 , виникла підозра, що дитина допомагає батькам розповсюджувати наркотичні речовини, вдома збирають особи, які ведуть асоціальний спосіб життя. 21.02.2022 відділом по району здійснений вихід за вказаною адресою, проте доступу до житла не надали. 24.01.2022 відбувся повторний вихід за адресою спільно зі співробітниками відділу поліції № 1. Під час виходу встановлено, що в квартирі не підтримується порядок, безлад, неприємний запах. Матері [PERSON] вдома не було, окрім того, дитина кашляла, тому було прийнято рішення про доставку [PERSON] до відділу поліції № 1, після чого з`явилась мати та написала заяву про тимчасове влаштування сина до державного закладу на час вирішення нею побутових проблем. Також того дня дитина була доставлена до КНП «Міська дитяча лікарня №1» для медичного огляду та лікування у разі потреби. В подальшому за клопотанням служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради [PERSON] був переданий до Православного будинку дитини «Надія», де перебуває до тепер (в зв`язку з воєнними діями, будинок дитини разом із вихованцями в березні 2022 був евакуйований до безпечного місця). 31.01.2022 відбувся ще один вихід за адресою. Під час виходу встановлено, що в кімнаті нагромаджені речі, квартира потребує ремонту, унітаз несправний, загалом квартира в стані безлад, порушений повітряний режим (сперта повітря). Дитяче місце для сну невпорядковане. Відповідно до акту оцінки рівня безпеки дитини від 24.01.2022, рівень безпеки дитини-небезпечно, необхідні негайні дії, зокрема проведення оцінювання потреб дитини та її сім`ї. Згідно з оцінкою потреб, складеною Запорізьким міським центром соціальних служб 31.01.2021, в родині [PERSON] наявні складні життєві обставини. Згідно з листом Запорізької гімназії № 94 від 12.09.2022 № 01-23/161, в 2021-2022 навчальному році мати дитини не контролювала сином навчальних занять, зв`язок із класним керівником був епізодичним, мати не з`являлась у школі за власним бажанням. [PERSON] завжди мав охайний вигляд, приходив іноді в брудному одязі, не завжди був забезпечений всім необхідним шкільним приладдям та речами, які необхідні для навчання. Відсутній постійний контроль з боку матері за успішністю дитини в школі, тому виникали труднощі у навчанні. До школи [PERSON] приходив із запізненням. З 10.01.2022 по 21.01.2022 [PERSON] був відсутній на заняттях, зі слів матері-дитина хворіла, йому зробили планову пробу Манту, яка виявилась позитивною та переходила в режим норми. В зв`язку із цим, медсестра направила дитину до фтизіатра на консультацію. Фтизіатр направив дитину на флюорографію, проте мати її так і не зробила, без чого неможливо виписати дитину у дитячий колектив. Згідно з листом Запорізької гімназії № 94 від 18.01.2022, 18.01.2022 о 14:30 до директора навчального закладу з`явилась мешканка будинку [ADDRESS] [PERSON] та повідомила, що [PERSON] , який з батьками проживає у під`їзді, не відвідує школу, оскільки допомагає батькам розповсюджувати наркотичні речовини. Також вона була свідком, як хлопчик передавав якісь малі пакуночки стороннім особам, оскільки це відбувалось перед вхідними дверями у під`їзд. Зі слів [PERSON] , вона неодноразово зверталась з цього приводу до органів поліції, проте нічого не змінилось. Відповідно до подання Запорізької гімназії № 94 від 24.01.2022 № 01-23/25 та характеристики малолітнього [PERSON] від 24.01.2022, батьки [PERSON] не контролюють сином школи, не з`являються у школі, не приділяють увагу вихованню та навчанню сина, батьківськи збори не відвідують. Мати не забезпечує хлопчика належно до потреб. На заняттях образотворчого мистецтва та трудового навчання відсутнє необхідне приладдя, забуває зошити, немає постійного контролю за успішністю дитини у школі, тому виникають труднощі у навчанні. Згідно з постановами Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.04.2022 (справа № 335/1252/22) та 28.04.2022 (справа № 335/1665/22) [PERSON] було визнано винною у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 184 КУпАП. Згідно матеріалів позовної заяви, в православному будинку «Надія» з [PERSON] було проведено бесіду, в ході якої він заперечував проти позбавлення матері батьківських прав. В вересні 2022 [PERSON] отримала консультацію щодо порядку повернення дитини в родину та переліку необхідних для цього документів, проте із такою заявою вона так і не зверталась. Питання доцільності або недоцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації міської ради 20.10.2022. За підсумками засідання, враховуючи наявні документи по справі, відсутність позитивних змін у ставленні [PERSON] до виконання батьківських обов`язків, її систематичне та свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків, комісія дійшла висновку про наявність підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України та направлення до суду матеріалів та позову про позбавлення її батьківських прав по відношенню до малолітнього [PERSON] , що підтверджується висновком від 22.11.2022 № 01-10/1623. Суд погоджується з зазначеним висновком, оскільки він є обґрунтованим та відповідає інтересам неповнолітньої дитини, вважає переконливими аргументи, наведені позивачем щодо наявності підстав для задоволення позову в частині позбавлення батьківських прав відносно [PERSON] . В ході судового розгляду знайшов підтвердження факт неналежного виконання відповідачем батьківських обов`язків, при цьому, така поведінка [PERSON] є винною та свідомою. Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20.11.1989, яка набрала чинності для України 27.09.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991, зазначає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Із змісту ч.ч. 1-3 статті 150 СК України слідує, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про стан її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частиною 1 ст. 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, правом на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно роз`яснень у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 № 3, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У рішенні Європейського суду від 18.12.2008 по справі «Савіни проти України» зазначається, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд акцентував увагу, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Оцінивши докази у їх сукупності, судом беззаперечно встановлені обставини, які свідчать про самоусунення відповідачем від виконання батьківських обов`язків та відсутність інтересу до життя та майбутнього сина. Таким чином, провівши ретельний аналіз обставин справи, суд приходить до висновку, що застосування до відповідача крайніх заходів у виді позбавлення її батьківських прав в даному випадку є доречними і достатніми з урахуванням обсягу наявних доказів, що відповідатиме інтересам дитини та узгоджується з правовими висновками Європейського суду з прав людини, викладеними в п. 48 рішення від 18.12.2008 № 39948/06 у справі «Савіни проти України» та в п. 65 рішення № 46544/99 у справі «Кутцнер проти Німеччини». За викладеного, суд вважає, що позовні вимоги у частині позбавлення батьківських прав є законними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, у зв`язку з чим, з метою захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Поміж іншим, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на передбачене ст. 169 СК України право на поновлення батьківських прав в судовому порядку після зміни її поведінки як особи, позбавленої батьківських прав, обставин, що були підставою для її позбавлення батьківських прав з переосмисленням його ставлення до дитини. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на утримання дитини, суд виходить з наступного. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини; при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У позові позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини на особу або установу, на утриманні якої буде знаходитись дитина. Як встановлено судом, станом на час розгляду справи, опіка над дитиною не встановлена і опікуна не призначено. Разом з тим, визначення конкретної особи на користь якої можливе стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини або установи, є визначальним та залежить від встановлення над дитиною опіки. Отже, на даний час опіка над дитиною не встановлена і опікуна не призначено. Представник позивача просить про стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини на особу або установу, в якій буде перебувати дитина. В той же час визначення конкретної особи на користь якої можливе стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини або установи, є визначальним та залежить від встановлення над дитиною опіки. Чинним законодавством визначено порядок встановлення опіки над малолітніми дітьми, які позбавлена батьківського піклування, та регламентовано права та обов`язки опікуна. При цьому, суд враховує, що цивільно-процесуальним кодексом України не передбачено ухвалення рішення на майбутнє, тому за відсутності визначеної в установленому законодавством порядку конкретної особи та/або відповідного органу, під опіку якого буде передана неповнолітня дитина, унеможливлює виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] або зробить неможливим його виконання в цій частині. За таких обставин, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , на користь особи або установи, на утриманні якої буде знаходитись дитина, у зв`язку із чим позов в цій частині задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Outcome: partial