Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] у сторін народився син [PERSON] , який на даний момент проживає разом з матір`ю. [INFO] [PERSON] виповнилося 18 років. На даний час він навчається у Тернопільському національному технічному університеті ім. І. Пулюя на другому курсі денної форми навчання факультету інженерії машин, споруд та технологій ФМТ. У відповідності до судового наказу від 06 серпня 2018 року відповідач сплачував аліменти позивачу на утримання сина [PERSON] до досягнення ним повноліття. З огляду на вказане, позивачка просила стягувати з [PERSON] кошти (аліменти) на утримання [PERSON] [INFO] , в користь [PERSON] в розмірі 1\\4 частки усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи із дня досягнення дитиною повноліття і до закінчення навчання або досягнення дитиною двадцяти трьохрічного віку. 20 січня 2023 року ухвалою судді відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивачки, адвокат Карпа М. М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позові, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, відзиву не подав. Згідно ч. 4 ст. 23 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивачки, ознайомившись із позовною заявою, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини справи. [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 06 жовтня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України. Судовим наказом Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 серпня 2018 року у справі № 607/8218/18 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON] , [INFO] у розмірі усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 травня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки № 164 [PERSON] дійсно є студентом другого курсу денної форми навчання, держбюджет, факультету інженерії машин, споруд та технологій ФМТ Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя. Закінчує навчання у червні 2025 року. За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Відповідно до\~ч.\~ч.\~2,\~8,\~9,\~10\~ст.\~7\~Сімейного кодексу\~України (далі\~ СК\~України)\~сімейні відносини\~можуть бути\~врегульовані за\~домовленістю (договором)\~між їх\~учасниками.\~Регулювання сімейних\~відносин має\~здійснюватися з\~максимально можливим\~урахуванням інтересів\~дитини.\~Сімейні відносини\~регулюються на\~засадах справедливості,\~добросовісності та\~розумності,\~відповідно до\~моральних засад\~суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). В силу ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Змістом ст. 199 СК України визначено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] є повнолітнім, однак не досягнув віку 23ох років, продовжує навчання на другому курсі денної форми навчання факультету інженерії машин, споруд та технологій ФМТ Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя, закінчує навчання у червні 2025 року і доказів отримання ним доходу суду не подано. Останній проживає з [PERSON] , яка забезпечує його всім необхідним. Суд вважає, що відповідач [PERSON] є працездатним, стан його здоров`я суд вважає задовільним, оскільки доказів про зворотне не надано та в судовому засіданні таких не здобуто. Тобто, за своїм станом здоров`я та матеріальним становищем відповідач може виконувати обов`язки щодо утримання сина, який досяг повноліття, продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Суд, визначаючи розмір аліментів на повнолітню дитину, які слід стягувати із відповідача, враховуючи встановлені вище обставини, а також обставини, зазначені у ст. 182 СК України, вважає, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу позивачу у частці від його заробітку доходу у розмірі 1/4 частини від його заробітку щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення даного позову до закінчення дитиною навчання, тобто до 30 червня 2025 року, але не більше, ніж досягнення дитиною 23 років. Щодо прохання позивачки стягувати аліменти не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, суд не вбачає підстав для його задоволення, адже СК України такого розміру при визначені розміру аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина не встановлено, а мінімальний розмір аліментів на підставі ст. 182 СК України має враховуватись судом при визначенні розміру аліментів на дитину (до 18 років). Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 29 березня 2018 (справа № 642/36/16ц, провадження № 616238св18). Вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів, починаючи з дня досягнення дитиною повноліття до задоволення також не підлягає, оскільки відповідно до змісту ч. 1 ст. 191 СК України, яка в силу ст. 201 СК України, застосовується до виниклих правовідносин, стягнення аліментів присуджується з моменту звернення особи до суду з позовом про стягнення аліментів, а не у зв`язку з настанням певної події (в даному випадку повноліття). Відтак, виходячи з рівності обов`язку батьків утримувати дитину, суд доходить до висновку, що позов слід задовольнити частково і стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, в розмірі частини від доходу [PERSON] щомісячно, починаючи з 19 січня 2023 року і до закінчення [PERSON] навчання на факультеті інженерії машин, споруд та технологій ФМТ Тернопільського національного технічного університету ім. І. Пулюя, а саме до 30 червня 2025 року, але не більше 23хрічного віку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial