Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

У січні 2023 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - АТ «Кривбасзалізрудком») про стягнення моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що її батько [PERSON] працював на підприємстві відповідача. 22 серпня 2007 року приблизно о 18-30 годині під час виконання трудових обов`язків на підземних роботах у [PERSON] сталося раптове погіршення здоров`я внаслідок гострої серцево-судинної недостатності. В Акті про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом №17 від 26.08.2007 року зазначено, що раптове погіршення стану здоров`я [PERSON] сталося внаслідок гострої серцево-судинної недостатності під час перебування на підземних роботах та внаслідок впливу на нього шкідливих виробничих факторів. Довідкою кардіологічного МСЕК серії 12 ААА №001266 від 07.04.2016 року [PERSON] встановлено 60% втрати працездатності та третю групу інвалідності безстроково, причина інвалідності - трудове каліцтво. [INFO] [PERSON] помер. Довідкою МСЕК про причинний зв`язок смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом серії [NUMBER] від 25.08.2022 року, причинний зв`язок смерті з трудовим каліцтвом від 22.08.2007 року, яка настала [INFO] , встановлено. Позивач зазначає, що у зв`язку із втратою батька [PERSON] вона зазнає душевного болю й відчуває сильний емоційний стрес, чим їй завдано моральну шкоду, яку просить стягнути з АТ «Кривбасзалізрудком» в розмірі 450 000,00 грн. 30 січня 2023 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи. Позивач у судове засідання не з`явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач скористався правом надання відзиву та подав його до суду 20 лютого 2023 року, у якому зазначив, що у нещасному випадку, який стався з [PERSON] , відсутні обов`язкові складові цивільно-правової відповідальності, а саме: відсутня протиправна поведінка відповідача, відсутня вина відповідача, а отже відсутній причинно-наслідковий зв`язок між протиправним діянням та заподіяною шкодою. Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] народилась [PERSON] та її батьком у свідоцтві про народження зазначено [PERSON] . (а.с. 9) 22 серпня 2007 року під час виконання трудових обов`язків з заступником начальника дільниці №8 [PERSON] на ВАТ «Кривбасзалізрудком» стався нещасний випадок на виробництві, а саме [PERSON] близько 18-30 години після доставки матеріалів на гор. 1190 м. разом з машиністом електровозу дільниці №8 [PERSON] переїхали на гор. 1115 м. по стволу ш. «Сліпа-Октябрська» і направились на орт-заїзд 136 осі гор.1115 м., де у [PERSON] сталось раптове погіршення стану здоров`я, внаслідок гострої серцево-судинної недостатності під час перебування на підземних роботах. Доставивши спецвагон з металобрухтом з орт-заїзду 136 осі гор.1115 м. до стволу ш. «Октябрська» гор. 1115 м. о 19-50 годині [PERSON] разом з машиністом електровозу [PERSON] виїхали на поверхню. О 20-00 годині [PERSON] звернувся в поверховий медпункт. Після надання першої медичної допомоги останній був доставлений машиною швидкої допомоги у приймальне відділення КЗ «Міська лікарня №9», де був госпіталізований в кардіологічне відділення з діагнозом: ішемічна хвороба серця, гострий задньодіафрагмальний інфаркт міокарда. Причинами нещасного випадку, згідно п.7 Акту № 17 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 26.08.2007 року за формою Н-1, зазначено: раптове погіршення стану здоров`я у [PERSON] сталось внаслідок гострої серцево-судинної недостатності під час перебування на підземних роботах та впливу на нього шкідливих виробничих факторів. (а.с. 6-7) Довідкою кардіологічного МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №001266 від 07.04.2016 року та довідкою до акту огляду медико-соціальною комісією серії 12 ААА №492109 від 07.04.2016 року, [PERSON] встановлено 60% втрати працездатності та третю групу інвалідності безстроково, причина інвалідності - трудове каліцтво. Визначено потребу у нагляду у сімейного лікаря, забезпеченні лікарськими засобами, ВМП, санаторно-курортному лікуванні. Протипоказано важку працю та шкідливі умови праці. (а.с. 16-17) [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . (а.с. 8) Довідкою МСЕК про причинний зв`язок смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом серії [NUMBER] від 25.08.2022 року, причинний зв`язок смерті з трудовим каліцтвом від 22.08.2007 року, яка настала [INFO] , встановлено. (а.с. 10) Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини - є головним обов`язком держави. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці» (далі - Закон), роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Приписами ст. 4 Закону встановлено: державна політика в області охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань. Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. За правилами ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Частиною 2 ст. 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Позивач ставить питання про відшкодування моральної шкоди, заподіяної їй смертю батька, тому право на відшкодування зазначеної шкоди виникло у позивача на підставі ч. 2 ст. 1168 ЦК України, яка передбачає відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи яка є членом її сім`ї. Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 (справа про страхові виплати) визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Приписами частини 3 статті 23 ЦК України закріплено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або у інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної(немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. На думку суду відповідач АТ «Кривбасзалізрудком» є особою, що несе відповідальність з відшкодування моральної шкоди дочці померлого, оскільки у зв`язку зі смертю [PERSON] за наслідками нещасного випадку при виконанні трудових обов`язків на підприємстві відповідача, позивачка переносить моральні страждання. Смерть батька призвела до істотних вимушених змін у її житті, таких як втрата турботи, моральної та матеріальної підтримки близької людини. Перенесення позивакою психоемоційного стресу і усвідомлення безповоротності втрати неодмінно завдало їй душевного болю. Встановити ціну людського життя, повернути близьку людину неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Свої моральні страждання, пов`язані зі смертю, батька позивач оцінює у 450000,00 грн., водночас суд вважає, що така сума належним чином не вмотивована, є завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві шкоди. Разом з тим, розмір моральної шкоди визначається судом з урахуванням роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачам моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у їх життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Так, дочка втратила батька, який займав важливе місце в родині. Його смерть спричинила психологічну травму позивачці. Смерть батька однозначно спричинила втрату важливого життєвого зв`язку, який поновлений бути не може та відповідно завдає довготривалих та глибоких душевних страждань. Отже, позивачці завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях у зв`язку із втратою близької людини, було порушено її нормальний спосіб життя, що потребував докладання додаткових зусиль для організації життя і побуту. Враховуючи наведене, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши та оцінивши всі надані до суду докази у сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, а також враховуючи ступінь вини відповідача у смерті батька позивача, беручи до уваги характер і тривалість моральних страждань позивачки, незворотність негативних наслідків, спричинених загибеллю рідної та близької людини, характер немайнових втрат та, беручи до уваги той факт, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, який має позивач внаслідок загибелі батька, суд вважає, що справедливою компенсацією перенесених позивачем моральних страждань, пов`язаних із втратою близької людини та зміною звичного ритму життя, буде стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 200 000 гривень, тим самим задовольняючи позов частково. Вказаний розмір відшкодування моральної шкоди достатнім, справедливим та співмірним, а також таким, що не призведе до збагачення позивача та не поставить відповідача у скрутне матеріальне становище. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.2 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», суд стягує з відповідача АТ «Кривбасзалізрудком» на користь держави судовий збір у розмірі 2000,00 гривень.

Outcome: partial