Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором б/н від 06.09.2007 року, в обґрунтування якого зазначив, що чоловік відповідача - [PERSON] звернувся до AT КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 06.09.2007 року. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України і заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в AT КБ «Приватбанк». які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 13.04.2020 року. Представник позивача зазначає, що відповідно до положень ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Представник позивача вказує, що спадкоємцем до майна померлого позичальника в розумінні ст. 1270 ЦК України, який прожинав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є [PERSON] , і вказана обставина підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача, де в якості адреси зазначено: [ADDRESS] . На виконання вимог ч. 3 ст. 1281 ЦК України позивачем 19.08.2020 року була направлена претензія кредитора до Добропільської державної нотаріальної контори, та 01.09.2020 року отримано відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії AT КБ «Приватбанк». Таким чином, представник позивача вказує, що на його думку, відповідач прийняла спадщину після смерті померлого чоловіка, до якої входять, в тому числі кредитні зобов`язання померлого позичальника. 24.03.2021 року позивачем було направлено лист-претензію на адресу відповідача, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, проте ніяких дій відповідачем виконано не було, в зв`язку з чим представник позивача просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 06.09.2007 року в загальному розмірі 5901,49 грн., яка складається з: 5901,49 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 0.00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 5901,49 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту. Також представник позивача просив стягнути з відповідача на свою користь витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 01.09.2021 року за вказаним позовом було відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. В строк, встановлений судом, відзиву на позовну заяву до суду не надійшло. Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду цивільної справи повідомлялись належним чином, представник позивача в позовній заяві просив проводити розгляд справи без його участі. Від відповідача до суду надійшла заява, в якій вона просила провести розгляд справи без її участі, а також зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована па встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору» так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (ст. ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець мас право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилається на те, що Умови та Правила надання банківських послуг в Приватбанку є невід`ємною частиною спірного кредитного договору, укладеного на підставі анкети-заяви [PERSON] від 06.09.2007 року про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, розмішених на сайті: https: privatbank.ua. Як вбачається\~з\~матеріалів\~справи,\~на\~ім`я\~ [PERSON] \~\~було оформлено\~заяву\~позичальника\~№ SAMAAS0000015846689 (а.с.29). Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , старт карткового рахунку № [NUMBER] відбувся 06.09.2007 року та того ж дня позичальнику було встановлено кредитний ліміт в розмірі 21600,00 гри., 03.07.2008 року кредитний ліміт було зменшено до 2000,00 грн., 18.09.2008 року - збільшився до 5000,00 грн., 05.02.2010 року - до 7000,00 грн., 28.12.2012 року - до 8000.00 грн., 29.05.2017 року - до 14000.00 грн., 22.04.2020 року кредитний ліміт було зменшено до 0,00 грн. (а.с.28). Як зазначає позивач, відповідач [PERSON] зобов`язання за договором належним чином не виконував, внаслідок чого має заборгованість в розмірі 5901,49 грн., яка складається з: 5901,49 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 0.00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 5901,49 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту. Зазначена сума заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості за договором б/н від 06.09.2007 року, укладеного між [PERSON] та клієнтом - [PERSON] . Таким чином, з наведеного вбачається, що сума заборгованості, заявлена позивачем до стягнення, не перевищує розмір кредитного ліміту, встановленого позичальнику [PERSON] . Також з наданих до суду документів вбачається, що [PERSON] з 12.08.1988 року перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , 1953 р.н., про що свідчать відомості з копії паспорта [PERSON] (а.с.43). Зазначені відомості підтверджуються також інформацією, зазначеною в копії паспорта відповідача [PERSON] (а.с.45). Зазначені особи також зареєстровані разом за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 13 квітня 2020 року Виконавчим комітетом Білицької міської ради м. Добропілля Донецької області, відповідний актовий запис № 62 від 13.04.2020 року (а.с.46). З матеріалів справи вбачається, що представник позивача звертався до Добропільської державної нотаріальної контори із претензією кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України, в якій просив включити кредиторські вимоги АТ КБ «Приватбанк» в спадкову масу, про що зробити запис в книзі обліку спадкових справ, повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком у розмірі 5901,49 грн., повідомити банк про те, чи зверталися спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, а також відомості про спадкоємців. (а.с.48). Проте, в наданні інформації банку нотаріусом було відмовлено, з причини ненадання заявником Витягу зі Спадкового реєстру та запропоновано надати підтвердження оплати за його отримання (а.с.49). Як вбачається з матеріалів справи, після цього з боку банку не було будь-яких звернень до нотаріуса щодо оформлення в встановленому порядку своїх прав кредитора щодо майна померлого [PERSON] . Крім того, на виконання вимог ухвали суду від 03.11.2021 року, Добропільською державною нотаріальною конторою СМУМЮ (м. Харків) було повідомлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] не відкрита, на підтвердження чого надана інформаційна довідка зі Спадкового реєстру. Також з матеріалів справи вбачається, що в березні 2021 року на адресу відповідача [PERSON] було направлено лист-претензію з проханням провести оплати заборгованості [PERSON] , який помер [INFO] , за кредитним договором в сумі 5901,49 грн. (а.с.50). З роздруківки руху по рахунку, наданою до суду представником позивача, вбачається, що станом на 10.04.2020 року заборгованість [PERSON] по кредитному договору становила 13901грн.49 коп., і вже після його смерті на кредитну картку 17.04.2020 року відповідачем [PERSON] було внесено 8000 гривень , після чого заборгованість [PERSON] склала 5901грн.49 коп., яку позивач просив стягнути з відповідача(а.с. 15) Відповідач надала до суду заяву, в якій визнала в повному обсязі заявлені до неї позовні вимоги(а.с. 76) Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалаися між позивачем та відповідачем, суд виходить з наступного : Згідно зі\~ст.\~526\~ЦК\~України\~зобов`язання\~має\~виконуватися\~належним чином\~відповідно\~до\~умов договору\~\~та вимог\~цього\~Кодексу,\~інших\~актів\~цивільного законодавства,\~а\~за\~відсутності таких\~умов\~та\~вимог -\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися, внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст.\~1281\~ЦК\~України\~спадкоємці зобов`язані\~повідомити\~кредитора\~спадкодавця про\~\~відкриття \~спадщини якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно під настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги. Згідно ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі (ч. 2 ст. 1282 ЦК України). Отже, спадкоємці померлого позичальника, який не виконав умови договору позики, прийнявши спадщину, в силу ст.ст.1281,1282 ЦК України зобов`язані у межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора. Борги спадкодавця - це майнові зобов`язання, які прийняв на себе спадкодавець перед фізичними або юридичними особами - кредиторами, але смерть позбавила його можливості виконати їх. Обов`язок доказувати борги померлого покладається на самого кредитора. Кредитор, який звернувся до спадкоємців, зобов`язаний падати документи, що підтверджують його вимоги.Оскільки боржник помер, то відповідати перед кредитором на підставі ст.ст. 1281, 1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Відповідно до п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд приходить до висновку про обгрунтованість заявлених позовних вимог та можливість прийняття заяви відповідача про визнання позовних вимог. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати.Відповідно до\~ ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені судом в повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати, понесені позивачем щодо сплати судового збору в розмірі 2270грн.00 коп.В той же час, частиною першою статті 142 ЦПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.Таким чином, враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі до початку судового розгляду по суті, суд приходить до висновку, що 50 відсотків сплаченої суми підлягають поверненню позивачу з державного бюджету, інші 50 відсотків від сплаченої суми слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved