Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

12.01.2023 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що з 2008 року перебувала у шлюбі із відповідачем, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.02.2018 року розірвано. Від шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] , на якого з відповідача стягуються аліменти у розмірі 1500 грн. На даний час, просить суд змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судове засідання позивачка не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином. До початку судового засідання відповідач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов не визнає. \~ \~ \~ \~\~Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.12.2018 року в цивільній справі № 161/17276/18 було вирішено стягувати з [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] \~аліменти на\~утримання неповнолітнього\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] \~в твердій\~грошовій сумі,\~в розмірі\~1500\~грн.\~щомісячно,\~починаючи з\~дня звернення\~до суду\~та до\~досягнення дитиною\~повноліття. Відповідно до частин 1,2 статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України\~№ 789-ХІІ\~від 27лютого\~1991 року та набула чинності в Україні з 27 вересня 1991року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.\~\~Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. \~ \~ \~ \~Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина\~має право\~на рівень\~життя,\~достатній для\~її фізичного,\~інтелектуального,\~морального,\~культурного,\~духовного і\~соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Як передбачено статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України). Частиною 3\~статті 181 СК України\~передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує: 1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4)\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частини 1, 2\~статті 182 СК України). Згідно з частиною 1\~статті 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до частини 1\~статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У пункті 23 своєї\~постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що відповідно до\~статті 192 СК України\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Отже, за змістом статей\~181,\~192 СК України\~розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому у зв`язку із значним покращенням матеріального стану платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального стану платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Такий висновок зроблено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13. Статтею 192 СК України\~передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку про те, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів - і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Відповідно до частини 3\~статті 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною 1\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини 1 та 2\~статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини 2\~статті 78ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі\~статтею 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи,які входять о предмета доказування.\~\~Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1\~статті 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Звертаючись до суду із зазначеними позовними вимогами, [PERSON] , всупереч вищезазначених правових норм будь-яких доказів щодо покращення матеріального стану відповідача і щодо погіршення матеріального стану позивачки суду не надала. Суд також звертає увагу на те, що у матеріалах справи відсутні докази, того що відповідач офіційно працевлаштований. Разом з тим, як вбачається із відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 04.02.2023 року [PERSON] за період з 1 кварталу 2022 року по 1 квартал 2023 року не отримував будь-якого доходу. Враховуючи наведене, суд вважає необґрунтованими позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на малолітню дитину, а тому в їх задоволенні відмовляє у повному обсязі.

Outcome: dismissed