Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що між сторонами 13 липня 2013 року зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції. У шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , діти проживають із позивачкою. З березня 2022 року сторони проживають окремо, між ними відсутні будь-які ознаки сім`ї, спільний бюджет, кожен має своє особисте життя, почуття любові та поваги втрачено, шлюб носить формальний характер. Примирення категорично заперечує. Ухвалою судді від 30 січня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, її представник, адвокат Повстюк О. А. подала суду заяву, у якій просила розглядати справу за її та позивачки відсутності, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Щодо винесення заочного рішення не заперечили. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, відзиву не подав. Згідно ч. 4 ст. 23 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. У зв`язку з неявкою учасників справи, з підстав, передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ознайомившись із позовною заявою, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини справи. 13 липня 2013 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис № 995, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 17 січня 2023 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. У шлюбі народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане повторно 17 січня 2023 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції; [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане повторно 17 січня 2023 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. У судовому засіданні встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, вони проживають окремо, тривалий час не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1073,60 грн сплаченого судового збору.

Outcome: approved