Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-22 00:00:00

В листопаді 2021 року до суду надійшла позовна заява АТ «КБ «Приват Банк» до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця, у якій позивач прохав суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/п від 06.01.2012 року у розмірі 18 816 грн. 63 коп. та судові витрати по справі. В обґрунтування позову, позивач вказав на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 06.01.2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 27 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У зв`язку з тим, що [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, має заборгованість у сумі 18\~816 грн. 63 коп., з яких: 18 816 грн. 63 коп. заборгованість за тілом кредиту. Банком було встановлено, що [INFO] позичальник, [PERSON] , помер. Згідно ст. 1218, 1219 ЦК, у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням. Виходячи із ч. 3 ст. 1268, 1270 ЦК України, спадкоємець [PERSON] , який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] , яка була зареєстрована з позичальником за одною адресою. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Таким чином, відповідач прийняла спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідач не відмовилася від спадщини в передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. При цьому, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 25.03.2020 року до спадкоємця - відповідача, було направлено лист-претензію, згідно якої позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Спадкоємець зобов`язана задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, у зв`язку з чим, позивач вимушений звернутися до суду із зазначеною позовною заявою. Ухвалою суду від 29.11.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, справа розглянута без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 29.11.2021 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. Відповідач у встановлений судом строк не надала суду відзив на позовну заяву, у зв`язку чим, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 06.01.2012 року між Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг на отримання кредиту та платіжної кредитної картки «Універсальна», що підтверджується укладеною сторонами анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 06.01.2012 (а.с. 60). Зі змісту анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 06.01.2012 року вбачається, що [PERSON] підписав анкету-заяву та\~підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. (а.с. 60). Таким чином судом встановлено, що 06.01.2012 року між Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір. Правовідносини, щодо одержання кредитних коштів, які мали місце між банком та позичальником [PERSON] , врегульовуються таким чином. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Банк свої зобов`язання за вищевказаним договором виконав в повному обсязі, надавши\~ [PERSON] \~\~можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Позичальник [PERSON] скористався наданим кредитом, проте зобов`язання належним чином за договором не виконав, в результаті чого виникла заборгованість. Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем (а.с. 21), заборгованість\~ [PERSON] \~за спірним договором визначена позивачем на дату 30.09.2019 року в розмірі 18 816,63 грн., яка складається\~заборгованості за тілом кредиту. Частиною 1\~ст. 509 ЦК України,\~визначено, що зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно ч.1\~ст. 526 ЦК України,\~зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу. Частиною 1\~ст. 610 цього Кодексу,\~визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Виходячи з вимог частини другої статті\~1050\~та частини другої статті\~1054 ЦК України,\~наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати від боржника повернення всієї суми кредиту. При порушенні зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Разом з тим, на підтвердження отримання та користування кредитними коштами банком надано відомості щодо використання кредитних коштів, а саме виписку по рахунку з якої вбачаються операції за карткою, зокрема, зняття готівкових коштів, придбання товарів, поповнення карткового рахунку, відкритому на ім`я [PERSON] (а.с.22-58). [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] зареєстроване та видане Чечелівським районним у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 04.09.2019 року. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до\~ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі змісту ст.ст.\~608,\~1218,\~1219\~ЦК України вбачається, що у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки [PERSON] помер, то відповідати перед Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» на підставі ст.ст. 1281, 1282 ЦК України за борги\~спадкодавця має спадкоємець у межах\~вартості майна\~одержаного у спадщину. Аналогічні роз`яснення надані в абз. 2 пункту 32 Постанови Пленуму ВССУ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з\~урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. 25.03.2020 року позивач направив претензію кредитора до Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори та 23.04.2021 року отримана відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк» . 23.04.2021 року до спадкоємців позичальника було направлено лист-претензію, згідно з якою позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. З копії спадкової справи № 180/2020, заведеної 27.03.2020 року після смерті [PERSON] що надана 26.01.2023 року державним нотаріусом Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори, Хилько Л.А. на запит суду вбачається, що 04.01.2021 року надійшла заява [PERSON] про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Також з даної спадкової справи вбачається, що [PERSON] було роз`яснено ст. 1282 ЦК України, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Отже, судом встановлено, що відповідач [PERSON] у встановленому законом порядку та у встановлений статтею 1270 ЦК України строк прийняла спадщину після смерті позичальника [PERSON] . З матеріалів вказаної спадкової справи також вбачається, що [PERSON] не отримувалось свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. У частині 1 статті 1282 ЦК України закріплено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК України, є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора. Якщо спадкоємець прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця. До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 607/98/17 (провадження № 61-27515св18). Таким чином, оскільки судом було встановлено, що за померлим [PERSON] утворилася заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором від 06.01.2012 року у загальному розмірі 18\~816,63 грн, а спадщину після його смерті прийняла відповідачка [PERSON] , яка добровільно цю заборгованість не виплатила, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги повністю та стягнути з відповідача на користь позивача зазначену заборгованість, що складається з тіла кредиту. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~ судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 2 270 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved