Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свою заяву [PERSON] обґрунтовує тим, що 12.11.2001р. уклав шлюб з відповідачкою, який зареєстровано у виконавчому комітеті Липнягівської сільської ради Семенівського району Полтавської області за актовим записом № 3. Від даного шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Поступово стосунки між сторонами погіршувались, зникло взаєморозуміння, повага та почуття любові. Вказує, що з липня 2022р. позивач не підтримує стосунки з відповідачем, сторони спільного господарства не ведуть, кожен живе своїм життям та інтересами. Фактично сім?я припинила своє існування, збереження шлюбу неможливе, перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача. Спору щодо поділу майна та щодо проживання дітей немає. Сім`я розпалась остаточно і відновлена бути не може. За таких умов просить шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 27 січня 2023 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] скористалась своїм правом та скерувала до суду відзив на позовну заяву про розірвання шлюбу, у якому проти задоволення позовних вимог заперечувала. Вказала, що позивач перебуває на військовій службі, його твердження про не підтримання стосунків з липня 2022 року не відповідає дійсності, оскільки той проводив відпустку у вересні 2022 року у колі сім?ї. Зазначає, що військова служба є важким етапом в житті особи. Посилаючись на п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України просила зупинити розгляд вказаної цивільної справи до припинення перебування позивача у складі ЗСУ. Сторона позивача [PERSON] надала відповідь на відзив, у якій вказано, що позивач дійсно перебував у складі ЗС України, однак на даний час звільнився у зв`язку з необхідністю догляду за матір`ю, відтак підстав зупинення провадження немає. Окрім того, твердження про перебування позивача у колі сім?ї протягом усієї відпустки у вересні 2022 року не відповідає дійсності, оскільки позивач лише відвідував дітей та не має хороших стосунків з відповідачем, а перебування позивача у складі ЗСУ не впливає на його волевиявлення розірвати шлюб. Відтак сторона позивача заперечує проти задоволення клопотання про зупинення справи та просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 17 лютого 2023 року у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про зупинення розгляду справи відмовлено та призначено наступне судове засідання. Від відповідача заперечення на відповідь на відзив не надходило. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити рішення. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено,\~щозгідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого повторного 12.01.2023р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у 12.11.2001р. у виконавчому комітеті Липнягівської сільської ради Семенівського району Полтавської області, про що 12.11.2001р. складено відповідний актовий запис № 03, після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] . За приписами ч. 3 ст.\~56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З?ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують, проживають окремо, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Незважаючи на заперечення відповідача, викладені у відзиві, відповідач в цілому не заперечує факту припинення подружніх відносин з позивачем та наявність суперечностей у сімейних відносинах. При цьому сторона позивача після отримання відзиву відповідача на задоволенні позовних вимог та розірванні шлюбу наполягає. Відповідно до ч. 1 ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Отже, враховуючи викладене, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. На підставі ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування його витрат по сплаті судового збору 1073,60 грн.

Outcome: approved