Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

04.01.2023 року позивачка звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що з 08.06.2017 року вона та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі, за час якого у них народилося двоє спільних дітей донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Вказує, що вона є особою з інвалідністю ІІ групи та має численні захворювання, які вимагають постійних матеріальних затрат на її лікування, обстеження, оздоровлення, а також інших медичних процедур. Натомість відповідач, попри наявну у нього матеріальну можливість, ухиляється від надання фінансової допомоги на її утримання. Так, у 2022 році сукупний дохід [PERSON] склав 671969,57 грн. Просить суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача на свою користь аліменти на своє утримання в розмірі 6000 грн. щомісячно та до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. До початку судового засідання представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, щодо постановлення заочного рішення не заперечує (а.с. 37). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце слухання справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву від нього на адресу суду не надходили. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що з 08.06.2017 року відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 8). За час шлюбу у сторін народилося двоє спільних дітей донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджуються відповідними свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с. 9-10). Як вбачається із будинкової книги серії [NUMBER] для прописки (реєстрації) громадян, які проживають у кв. [ADDRESS] , за вказаною адресою зареєстроване місце проживання позивачки [PERSON] , відповідача [PERSON] та малолітніх дітей (а.с. 11-13). Судом також встановлено, що позивачка є особою з інвалідністю 2 групи, що підтверджується пенсійним посвідченням серії [NUMBER] від 12.10.2022 року (а.с. 6). Крім того, як вбачається із епікризу № 1568 від 10.03.2022 року, № 6754 від 27.09.2022 року та № 7632 від 01.12.2022 року, наявні у [PERSON] захворювання вимагають постійних матеріальних затрат на її лікування, обстеження, оздоровлення, а також інших медичних процедур (а.с. 14-17). Доказів іншого відповідачем суду надано не було. У своєму позові, позивач [PERSON] ставить питання про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на своє утримання. Відповідно до ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Положенням ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, якщо чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аналіз даних положень сімейного законодавства дає підстави вважати, що сімейним законодавством України передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині матері незалежно від цієї обставини. При цьому, головною умовою присудження аліментів, згідно приписів ст. 84 СК України, є наявність у чоловіка можливості надавати матеріальну допомогу дружині, яка проживає із дитиною до досягнення нею трирічного віку. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] є здоровим, працездатним, на обліку у лікарів не перебуває, інших утриманців, окрім двох спільних із позивачкою дітей, у нього немає. Із довідки № 14 від 02.01.2023 року слідує, що відповідач працює на посаді начальника відділення піротехнічних робіт АРЗ СП ГУ ДСНС України у Волинській області, розмір його загального заробітку за 2022 рік склав 671969,57 грн. (а.с. 18). Проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягувати аліменти на її утримання в розмірі 6000 грн. щомісяця, та до досягнення їх спільним малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Вказаний розмір аліментів суд вважає обґрунтованим, розумним та справедливим. Згідно ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. З даною позовною заявою позивач [PERSON] звернулася 04.01.2023 року, отже саме з зазначеної дати аліменти мають стягуватися з відповідача на її користь. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України визначено, судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому з відповідача слід також стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп. На підставі ст.ст. 180, 181, 184 СК України,

Outcome: approved