Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

Заявники звернулись до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із спільною заявою, в якій просять розірвати шлюб, укладений 15.07.2010 між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований Виконкомом Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис №20. Свої вимоги заявники мотивують наступним. 15.07.2010 Виконкомом Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що в складено відповідний актовий запис №20 було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . У шлюбі народився син - [PERSON] , [INFO] . Заявники вважають, що спільне життя у них не склалося, у заявників зовсім протилежні погляди на сімейне життя. На даний момент шлюб між ними є лише формальним, фактичні шлюбні відносини є припиненими, спільне господарство не ведеться. Зазначають, що між ними було досягнуто згоди щодо визначення місця проживання, участі у вихованні та утриманні дитини, що підтверджується нотаріально посвідченим договором від 16.01.2023, згідно умов якого малолітня дитина [PERSON] буде проживати разом з матір`ю за адресою її фактичного місця проживання. При цьому, батько має право бачитись з дитиною і брати участь у вихованні та розвитку сина у порядку, встановленому договором. Також між заявниками у вказаному договорі визначено питання сплати аліментів. Ухвалою суду від 19.01.2023 відкрито провадження у справі та постановлено призначити справу до розгляду в порядку окремого провадження. В судове засідання з`явилась заявник [PERSON] , заяву підтримала, просила задовольнити з підстав викладених у ній. В судове засідання з`явився заявник [PERSON] , який заяву підтримав, просив таку задовольнити. Заслухавши пояснення заявників, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, 15.07.2015 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Виконкомом Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис №20. Прізвище чоловіка після шлюбу - [PERSON] , прізвище дружини після шлюбу - [PERSON] . У шлюбі народилась дитина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого громадським самоврядуванням м. Кішварда від 15.10.2014. Спору щодо утримання, визначення місця проживання дитини, майна у заявників немає. Заявниками було досягнуто згоди щодо визначення місця проживання дитини, участі у вихованні та утриманні дитини, що підтверджується нотаріально посвідченим договором від 16.01.2023, згідно умов якого малолітня дитина [PERSON] буде проживати разом з матір`ю за адресою її фактичного місця проживання. При цьому, батько має право бачитись з дитиною і брати участь у вихованні та розвитку сина у порядку, встановленому договором. Також між заявниками у вказаному договорі визначено питання сплати аліментів. Як встановлено судом з матеріалів справи, шлюбні відносини подружжя фактично припинені, спільне господарство не ведеться. З вище зазначених підстав, позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу не є можливим, тому просить розірвати їхній шлюб. Відповідно до положень ст. ст. 24, 56 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 № 11, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як вбачається із ч. 3 ст.293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Таким чином, враховуючи наведене та з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам заявників, а отже, укладений між [PERSON] та [PERSON] шлюб підлягає розірванню. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved