Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах малолітньої [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Пацула В.О., звернувся до суду з позовом до Відділу ДВС у м. Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Івано Франківськ) про скасування арешту з всього рухомого та нерухомого майна померлої [PERSON] та припинення обтяження, зареєстрованого на підставі постанови АА №452632 від 17.10.2002 року, винесеної державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Демчуком М.А. номер запису про обтяження -5471950, реєстратор обтяження - Перша Тернопільська державна нотаріальна контора. В обґрунтування вимог посилається на те, що здійснюючи розшук спадкового майна, приватним нотаріусом при перевірці відомостей, зазначених у державних реєстрах було виявлено обтяження, накладене на нерухоме майно померлої [PERSON] , а саме на 1/3 частку квартири [ADDRESS] . Обтяження зареєстроване на підставі постанови АА №452632 від 17.10.2002 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виданої державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Демчук М.А. Арешт накладався при примусовому виконанні виконавчих листів Тернопільського міськрайонного суду від 05.08.2002 року про стягнення із [PERSON] судових витрат та конфіскацію всього особистого майна, належного [PERSON] в дохід держави. Відкритих виконавчих проваджень, в яких боржником є [PERSON] немає, виконавче провадження у якому була винесена постанова про накладення арешту знищено у зв`язку з закінченням терміну зберігання. Спадкоємець [PERSON] не може набути право власності на спадкове майно, оскільки на нього накладений арешт, в зв`язку з чим позивач просить суд скасувати арешт на все майно, в тому числі на частку в квартирі, що розташована за адресою [ADDRESS] , накладений постановою державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби від 17.10.2002 року серії АА №452632. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.07.2022 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Представником [PERSON] подано клопотання про розгляд справи у відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять позов задовольнити. Представник відповідача Відділу ДВС у м. Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Івано Франківськ) в судове засідання не з`явився, подано пояснення до позову, просять справу розглядати без участі представника. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши в судовому засіданні письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного: Відповідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. В свою чергу, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. (ч.1 ст.16 ЦК України.) Судом встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, у Реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявний арешт нерухомого майна, об`єкт обтяження 1/3 частки квартири [ADDRESS] , обтяження зареєстроване на підставі постанови АА №452632 від 17.10.2002 року Державної виконавчої служби. Безпосередньо арешт, на підставі Постанови ДВС, накладений 13.08.2007 р. реєстратором Першої Тернопільської державної нотаріальної контори, реєстраційний номер обтяження 5471950. Як вбачається із ухвали Тернопільського міськрайонного суду від 23 липня 2019 року в справі №607/854/18, [PERSON] було звільнено від відбування покарання, призначеного їй 18 липня 2002 року вироком Тернопільського міськрайонного суду у вигляді 5 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного їй майна у зв`язку із закінченням строків давності виконання даного обвинувального вироку. Встановлено, що згідно ст.49 КК України (в редакції 1961 року) обвинувальний вирок Тернопільського міського суду Тернопільської області від 18.07.2002року відносно неї не може бути виконано, у зв`язку із тим, що від часу його винесення минуло більше ніж 15 років і давність не була перервана вчиненням [PERSON] нового злочину, а тому [PERSON] слід звільнити від відбування основного покарання, призначеного їй 18.07.2022року за вироком Тернопільського міського суду Тернопільської області, згідно якого остання була засуджена за ч.2 ст.307 КК України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна у КВУ. Позивач [PERSON] , діючи в інтересах малолітньої дочки [PERSON] , звернувся до приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Фіголь Н.Б. із заявою про прийняття спадщини за померлою [PERSON] (бабуся [PERSON] ). Згідно довідки № 61/02-14, виданої приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Фіголь Н.Б., вбачається, що після смерті [PERSON] нею відкрита спадкова справа №5/2022. Із заявою про прийняття спадщини за законом звернувся [PERSON] , як законний представник його малолітньої дочки [PERSON] , котра є внучкою померлої. Крім того, із заявою про відмову від прийняття спадщини звернувся чоловік померлої - [PERSON] . [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 13 листопада 1996 року, яке видане згідно із розпорядженням керівника органу приватизації начальника Тернопільського міського бюро технічної інвентаризації від 04.11.1996 року № 16452. Вказана квартира за правом спільної сумісної власності належить [PERSON] та членам його сім`ї: [PERSON] , яка померла [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 15.11.2021 року та [PERSON] , яка померла [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 12.01.2022 року. Здійснюючи розшук спадкового майна, приватним нотаріусом при перевірці відомостей, зазначених у державних реєстрах було виявлено обтяження, накладене на нерухоме майно померлої [PERSON] , а саме на 1/3 частку квартири [ADDRESS] . Обтяження зареєстроване на підставі постанови АА №452632 від 17.10.2002 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виданої державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Демчук М.А. Зазначено, що арешт накладається при примусовому виконанні виконавчих листів Тернопільського міськрайонного суду від 05.08.2002 року про стягнення із [PERSON] судових витрат та конфіскацію всього особистого майна, належного [PERSON] в дохід держави. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Фіголь Н.Б. від 17.01.2023року №36/02-31 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частку квартири [ADDRESS] , що належала її матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Листом за вих. №45-ж/09 ДВС у м. Тернополі Південно- Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Івано Франківськ) повідомлено, що у відділу відсутні підстави для зняття виконавцем арешту з майна боржника (або його частини), оскільки вичерпний перелік таких підстав визначений у ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». У всіх інших випадках, прямо не передбачених у вказаній нормі, арешт може бути знятий лише за рішенням суду. При цьому зазначається, що у базі даних автоматизованої системи виконавчих проваджень, яка працює з 2009 року виконавчих проваджень, в яких боржником значилась би [PERSON] - не знайдено. А у відповідності до Наказу від 07.06.2017 року № 1829/5 Про затвердження правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватних виконавців строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить три роки і підлягають знищенню після закінчення такого строку їх зберігання. Статтею 55 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-ХІV (у редакції, що діяла на момент винесення постанови) передбачено, що арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а у разі потреби - в обмеженні права користування майном або його вилученні у боржника та передачі на зберігання іншим особам. Види, обсяги і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Порушення заборони державного виконавця розпоряджатися або користуватися майном, на яке накладено арешт, тягне за собою відповідальність зберігача майна, передбачену законом. Арешт застосовується: 1) для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації; 2) для виконання рішення про конфіскацію майна боржника; 3) при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб. Відповідно до ст.38 Закону України "Про виконавче провадження" №606-ХІV У разі закриття виконавчого провадження припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з закриттям виконавчого провадження. Закрите виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно до ч.2,5 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження" №1404 (в редакції, на момент звернення позивача до суду), у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Згідно з ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" №1404, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 12 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Пунктами 74, 75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868 визначено, що для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом. Відомості про обтяження об`єкта нерухомого майна були внесені Тернопільським міським відділом ДВС, як заборона, а отже вилучення запису повинно відбуватись за рішенням суду. Разом з тим, запис про обтяження на майно внесено 2007 році. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника був заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовувався для забезпечення реального виконання двох виконавчих листів №1-2, виданих 05.08.2002року Тернопільським міським судом. Згідно перевірки бази АСВП станом на 15.07.2022 виконавчі провадження про стягнення боргу із [PERSON] в користь фізичних осіб, юридичних осіб та держави на виконанні у Відділі державної виконавчої служби у м.Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), Тернопільському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, Першому відділі державної виконавчої служби, Другому відділі державної виконавчої служби не перебувають. Водночас, наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту на майно, за умови відсутності виконавчого провадження є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20, та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.10.2022року №203/3435/21 Стаття 41 Конституції України гарантує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.ч. 1,6 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. (ч.1. ст. 321 ЦК України). Відтак аналізуючи докази в їх сукупності суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню, оскільки наявність арешту на майно [PERSON] , за відсутності відкритих виконавчих проваджень, а отже і правових підстав для цього, порушує право спадкоємця [PERSON] , внаслідок чого вона не може набути право власності на спадкове майно та позбавлена змоги користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд. У зв`язку із задоволенням позову, з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved