Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

Позивач - орган опіки та піклування Великокучурівської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області звернувся до суду з позовом про відібрання дітей у [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, та стягнення з неї аліментів на утримання дітей посилаючись на те, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] - [INFO] від 28 листопада 2013 року серії [NUMBER] та [PERSON] - [INFO] від 13 квітня 2018 року серії [NUMBER] батьками дітей є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до повних витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження дитини [PERSON] - 2013 року народження, від 11.07.2016 року №00016856618, та дитини [PERSON] - 2015 року народження, від 11.07.2016 року № 00016856584 державна реєстрація проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] від 02.04.2019 року серії [NUMBER] батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] . Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження дитини [PERSON] , 2019 року народження, від 26.09.2019 року №00024067415, державна реєстрація проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Рішенням виконавчого комітету Великокучурівської сільської ради №214 від 06.12.2022 року встановлено необхідність негайного відібрання дітей [PERSON] , 2013 року народження, [PERSON] , 2015 року народження, [PERSON] , 2019 року народження у матері [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав. Вищезазначені діти знаходяться на обліку, як такі що перебувають у складних життєвих обставинах та діти, які залишені без батьківського піклування з причин неналежного виконання батьківських обов`язків їх матір`ю. Враховуючи, що внаслідок неналежного виконання батьківських обов`язків відповідачем, а саме відсутність елементарної турботи щодо своїх дітей, яке повинно проявлятися у забезпеченні належних умов проживання, медичного нагляду позивач просив суд ухвалити рішення, яким відібрати дітей [PERSON] -\~ [INFO] ,\~ [PERSON] -\~ [INFO] ,\~ [PERSON] -\~ [INFO] у матері [PERSON] ,\~ [INFO] без позбавлення її батьківських прав. Стягувати із [PERSON] на користь закладів, установ, опікунів або інших фізичних чи юридичних осіб, де перебуватимуть діти аліменти на їх утримання з усіх видів доходів в розмірі частки всіх її\~доходів,\~але не\~менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісяця, з дня подання позову і до досягнення дітьми повнолітня, шляхом перерахування коштів на особистий рахунок дітей, відкритий в АТ «Державний ощадний банк України». В судове засідання представник позивача не з`явився, однак надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи належним чином була повідомлена рекомендованим повідомленням. Суд, знаходить можливим розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наданих документів та ухвалити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, та дослідивши письмові докази, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтв про народження [PERSON] , [INFO] від 28 листопада 2013 року серії [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] від 13 квітня 2018 року серії [NUMBER] батьками дітей є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до повних витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження дитини [PERSON] , 2013 року народження, від 11.07.2016 року №00016856618, та дитини [PERSON] , 2015 року народження, від 11.07.2016 року № 00016856584 державна реєстрація проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] від 02.04.2019 року серії [NUMBER] батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] . Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження дитини [PERSON] , 2019 року народження, від 26.09.2019 року №00024067415, державна реєстрація проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується копіями свідоцтв про народження та витягами з Державного реєстру актів цивільного стану. (а.с. 18-26) Згідно з акту обстеження сім`ї від 01.12.2022 року №183 складеного працівниками Великокучурівської сільської ради вбачається, що діти були залишені без батьківського піклування та протягом тривалого часу знаходились одні. Місцезнаходження матері [PERSON] невідоме. Рішенням виконавчого комітету Великокучурівської сільської ради №214 від 06.12.2022 року встановлено необхідність негайного відібрання дітей [PERSON] , 2013 року народження, [PERSON] , 2015 року народження, [PERSON] , 2019 року народження у матері [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав. Відповідно до ч. 1ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною 4 ст.155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ч.1 ст.170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або органу опіки та піклування. При ухваленні цього вказаного рішення суд враховує положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. З огляду на викладене, суд зазначає, що підставою відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та тимчасове влаштування дітей до державного закладу на повне державне забезпечення є виникнення в сім`ї відповідача небезпечної для дітей обстановки: їх життя, здоров`я і морального виховання, на теперішній час матір дітей не виправила свою поведінку, характеризується негативно, не виявляє турботу про дітей, а тому суд приходить до висновку, що у [PERSON] байдуже ставлення до батьківських обов`язків відносно своїх дітей. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] будучи матір`ю ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, та байдуже відноситься до їх здоров`я. На підставі наведеного, суд вважає за необхідне відібрати [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] у матері [PERSON] , [INFO] без позбавлення батьківських прав та тимчасове влаштування дітей до державного закладу на повне державне забезпечення. Разом з тим, як встановлено частиною 4 статті 170 СК України та частиною 4 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», відібрання дітей у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє від обов`язку щодо утримання дітей; при задоволенні позову про відібрання дітей від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дітей. В силу частини 1 статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення їх повноліття. Згідно з частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 2 статті 184 СК України гарантовано, що розмір аліментів, стягнутих на дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 191 СК України суд ухвалює про присудження аліментів від дня пред`явлення позову. Суд вважає, що з відповідача [PERSON] підлягають стягненню аліменти на дітей до досягнення ними повноліття. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір.

Outcome: approved