Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-01 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне. [PERSON] звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала заяву № б/н від 03.10.2013 року, чим підтвердила, що зазначена заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і правилами, а також Тарифами банку складають договір про надання банківських послуг, з якими він ознайомлений і згоден, що засвідчив своїм підписом. Ознайомившись з Умовами та правилами, [PERSON] отримала кредитну картку, а також кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Внаслідок порушення нею зобов`язань за кредитним договором, станом на 28.11.2019 року виникла прострочена заборгованість в загальному розмірі у розмірі 90688, 34 грн. З урахуванням викладеного позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 03.10.2013 року у розмірі 90688,34 грн., а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат у розмірі 2102 грн 00 коп. Відзив на позовну заяву не надходив. Процесуальні дії у справі 24.01.2020 року ухвалою суду позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28.04.2020 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» заборгованість за договором б/н укладеним 03.10.2013 року в розмірі 90688,34 грн. та судовий збір у розмірі 2102,00 грн. Із зазначеним заочним рішенням відповідач не погодилась та подала до суду заяву про перегляд заочного рішення. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02.06.2020 року заяву відповідача про перегляд заочного рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28.04.2020 року\~задоволено повністю. Заочне рішення суду від\~28.04.2020 року про стягнення боргу\~\~\~скасовано, справу призначено до судового розгляду у порядку спрощеного провадження на 16.09.2021 року. Представник позивача, повідомлений своєчасно та належним чином, у судове засідання не прибув, до суду надано заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Ухвалою суду від 16.09.2021 року визнано явку позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»\~\~в судове засідання, призначене на\~ 11.11.2021\~року, \~обов`язковою\~для надання особистих пояснень суду. Представник позивача, повідомлена своєчасно та належним чином, у судове засідання не прибула, до суду надала заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. 31 жовтня 2021 року на підставі розпорядження керівника апарату № 397-к призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи, у зв`язку із чим відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 жовтня 2021 року справа передана у провадження судді Дмитрієвої М.М. Відповідно до ч. ч. 11, 12\~ст. 33 ЦПК України\~справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута цим же суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, що унеможливлюють участь судді у розгляді справи, та інших випадків, передбачених цим Кодексом. У разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Одночасно із наданням позову позивачем до суду надано клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 16.09.2021 року цивільну справу прийнято до свого провадження, клопотання позивача про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження задоволене, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання по справі\~на 23 лютого 2022 року. Представник відповідача Трачук Н.І., яка діє на підставі ордеру, надала суду заяву про проведення судового засідання без її та відповідачки участі, просила визнати явку представника позивача обов`язковою, витребувати від позивача розрахунок суму боргу з 03 жовтня 2013 року, докази видачі карток [PERSON] після 03 жовтня 2013 року та оригінал анкети-заяви, для огляду в судовому засіданні. Ухвалою суду від 16.08.2022 року постановлено відкласти судове засідання на 20 жовтня 2022 року на 09 годину 30 хвилин, визнати явку представника\~позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»\~обов`язковою, клопотання представника відповідача, адвоката Трачук Н.І. задоволено, витребувано у Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» оригінал анкети -\~заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 03 жовтня 2013 року, в якій зазначені відомості щодо [PERSON] , копія якої надана АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та розрахунок суму боргу\~ [PERSON] з 03 жовтня 2013 року; і докази, на підтвердження видачі карток [PERSON] після 03 жовтня 2013 року в строк до 15 вересня 2022 року. Ухвалою суду від 12.01.2023 року повторно постановлено відкласти судове засідання на 02 березня 2023 року, повторно визнано явку представника\~позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»\~обов`язковою\~у судове засідання на 02 березня 2023 року, повторно витребувано у Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» вказані документи в строк до 01 березня 2023 року. Представник позивача, повідомлений своєчасно та належним чином, у судове засідання 02.03.2023 року не прибув, витребувані ухвалою суду документи не надано, заяв, клопотань до суду не надходило. Відповідач, повідомлена своєчасно та належним чином, до суду не з`явилися. Представник відповідача до суду надав заяву про розгляд справи без участі відповідача. На підставі положень частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Встановлені судом фактичні обставини у справі. 03.10.2013 року [PERSON] уклала договір про надання банківських послуг шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, за умовами якого отримала кредит у розмірі 29000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» є правонаступником прав та обов`язків Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», у зв`язку із чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року змінено найменування позивача з ЗАТ КБ «Приватбанк» на ПАТ КБ «Приватбанк». У свою чергу, Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» є правонаступником прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», у зв`язку із чим на підставі рішення Єдиного акціонера банку від 21 травня 2018 року змінено найменування позивача з ПАТ КБ «Приватбанк» на АТ КБ «Приватбанк». Згідно з розрахунком заборгованості за договором б/н від 03.10.2013 року прострочена заборгованість станом на 28.11.2019 року становить 90688 грн. 34 коп., з яких 58\~745 грн. 23 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 58745 грн. 23 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, заборгованість за поточним тілом кредит, розмір, якої становить 0 грн 0 коп, заборгованість за відсотками, нарахованими за прострочений кредит, згідно ст. 625 ЦК України, 19172 грн. 22 коп. нарахована пеня (без зазначення періоду), комісії - 0 грн 0 коп, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 4292 грн. 68 коп. штраф (процентна складова). Позивач застосовує поняття «прострочене тіло кредиту» та «прострочені відсотки», які в Умовах та правилах надання банківських послуг відсутні. У свою чергу, АТ КБ «Приватбанк» не доведено факт заборгованості «за простроченим тілом кредиту» у розмірі 17475,47 грн., оскільки не надано розрахунків відповідної заборгованості, так само як і не відмежовано різницю між заборгованістю за тілом кредиту та заборгованістю за простроченим тілом кредиту. Також позивачем не надано жодних пояснень щодо того, яким чином була нарахована заборгованість за відсотками на прострочений кредит, враховуючи вимоги статті 625 ЦПК України. Позиція суду та нормативно\~правове обґрунтування Відповідно до ч. 2\~ст.\~124\~Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною,\~Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до\~ст. 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до\~ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Звертаючись до суду з цим позовом, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на підтвердження своїх позовних вимог надало суду анкету-заяву відповідача про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 03.10.2013 року, в якій зазначено особисту інформацію відповідача, а саме: прізвище, ім`я по-батькові, серію та номер паспорта, сімейний стан, освіту, адресу проживання, адресу реєстрації, номери засобів зв`язку, інформацію про місце роботи тощо. Втім заява не містить відомостей ані про розмір кредитного ліміту, ані про те, що відповідач не лише ознайомилася зі змістом, а й отримала ці умови та правила, з якими вона погодилася, про що має бути її підпис в цьому документі. За відсутності у сторони цих стандартних умов та правил банку, які є невід`ємною частиною договору, оскільки містять його істотні умови, які в анкеті-заяві не викладені, сторона не має можливості свідомо здійснити своє волевиявлення при укладенні договору та дотримуватися його умов, тобто, визначити свою поведінку за цими правилами, що є необхідною умовою для вільного волевиявлення особи при укладенні правочину, передбаченого частиною третьою\~статті 203 ЦК України. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтями 626, 628 ЦК України регламентовано, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Стаття 526 ЦК України зазначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1055 ЦК України встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно із частиною першою статті 63 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Статтею 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання та його умови розроблює підприємець (у даному випадку ПАТ КБ "Приватбанк"). Враховуючи той факт, що умови договорів приєднання розробляються банком, вони мають бути доступні та зрозумілі усім споживачам (клієнтам), а також доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на момент укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Враховуючи положення статей 633-634 ЦК України, другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1056-1 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Аналіз вищезазначених положень законодавства дозволяє дійти наступного висновку. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначені актами діючого законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначені сторонами безпосередньо у договорі). АТ КБ «Приватбанк», пред`являючи вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором просив, окрім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути заборгованість за нарахованими відсотками. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку. В матеріалах справи є наданий позивачем на підтвердження позову витяг з умов укладеного договору кредиту кредитування і правила надання банківських послуг. Однак, всупереч положень ч. 4\~ст. 11 Закону України "Про права споживачів"\~про те, що договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві, що покладає на кредитора обов`язок доведення цього факту, - банк не надав письмових доказів про те, що при укладенні договору шляхом подання заяви відповідач отримав вказані умови і правила надання банківських послуг, з якими він ознайомився при укладенні договору. За відсутності таких доказів, в контексті вимог закону про письмову форму договору, суд вважає не доведеним факт укладення договору саме на цих умовах. Окрім того, суд виходить з того, що роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Надані позивачем в якості доказів анкета-заява позичальника та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт не можуть свідчити про дотримання прав споживача послуг. Зазначені документи не мають між собою жодного зв`язку, оскільки у кожному з них відсутні застереження про їх поєднання взаємними договірними умовами. Крім того, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт не містить інформації про порядок нарахування та списання процентів та штрафу. Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку розміщені на сайті за посиланням http://privatbank.ua.terms/, які містяться в матеріалах судової справи, не містять підпису відповідача чи будь-якої іншої позначки, яка б свідчила про ознайомлення останнього зі змістом даного документу. А тому, зазначений Витяг не можна вважати частиною кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви. Суд доходить висновку про відсутність підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафу) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Твердження позивача щодо доведеності факту укладення кредитного договору у відповідності до вимог законодавства шляхом приєднання до матеріалів судової справи роздруківки Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у редакції, яка діяла на момент укладання договору, відхиляються судом. \~Також, суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої\~статті 634 ЦК України\~за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин (04.09.2014 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (28 січня 2021 року), тобто, кредитор міг додати до позовної заяви Умови та Правила надання банківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг щодо сплати у заявленому до стягнення розмірі комісії та неустойки (пені та штрафів) за порушення виконання основного зобов`язання, суд дійшов висновку, що надані банком Умови та правила надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. \~\~З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, що містяться в матеріалах даної справи, які не визнаються відповідачем та не містять його особистого підпису, не можуть розцінюватись як частина кредитного договору, укладеного між сторонами 03.10.2013 року шляхом підписання Анкети-заяви, яка до того ж не містить інформації про розмір отриманого кредиту(сума отриманого ліміту, передбачена умовами Анкети-заяви не заповнена, а значить не погоджена сторонами). Наведена вище правова позиція узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17, та враховується судом при розгляді цієї справи. За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату пені, комісії та штрафу за прострочення виконання основного зобов`язання в Умовах та правилах надання банківських послуг в ПриватБанку, що містяться в матеріалах даної справи. \~На підтвердження вимог про стягнення заборгованості за договором № б/н від 03.10.2013 року банком надано розрахунок заборгованості за період з 15.06.2016 року по 31.09.2019 року, з якого слідує, що загальний залишок заборгованості за кредитом станом на 28.11.2019 року становить 90688 грн. 34 коп., з яких 58\~745 грн. 23 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 58\~745 грн. 23 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, заборгованість за поточним тілом кредит, розмір якої становить 0 грн. 0 коп., заборгованість за відсотками, нарахованими за прострочений кредит, згідно ст. 625 ЦК України, 19\~172 грн. 22 коп. нарахована пеня (без зазначення періоду), комісії - 0 грн. 0 коп., 500 грн. штраф (фіксована частина), 4292 грн. 68 коп. штраф (процентна складова). Будь яких інших доказів, а саме, розрахунку суму боргу\~ [PERSON] з 03 жовтня 2013 року по 15 червня 2016 року, докази, на підтвердження видачі карток [PERSON] після 03 жовтня 2013 року, позивачем до суду не надано, незважаючи на неодноразове витребування судом цих доказів. Окрім того, із доданого в матеріалів справи розрахунку суми боргу не можливо визначити, який саме розмір та порядок нарахування пені встановлений сторонами та, як наслідок, перевірити законність та обґрунтованість нарахованої позивачем до стягнення з відповідача пені у цій справі. У відповідності до\~статті 536 ЦК України, проценти є платою за користування чужими коштами. Згідно до Умов та правил надання банківських послуг, проценти нараховуються на суму залишку заборгованості за кредитом, однак, згідно до позову, залишку заборгованості за тілом кредиту у відповідача немає, відповідно, немає і заборгованості за нарахованими відсотками. \~Поняття «Прострочене тіло кредиту» у Умовах та правилах надання банківських послуг відсутнє. Таким чином, не є зрозумілим та не з`ясовується з наданих позивачем розрахунків заборгованості, яким чином було вираховано заборгованість за простроченим тілом кредиту і чим саме вона відрізняється від заборгованості за тілом кредиту, яка дорівнює 0,00 гривень. Слід зазначити, що на підтвердження своїх позовних вимог Банком надано розрахунок заборгованості відповідача, який підписаний представником Банку, однак не завірений належним чином печаткою юридичної особи. Враховуючи наведене, суд не може вважати письмовий доказ - розрахунок заборгованості - наданий позивачем, допустимим доказом обставин, викладених Банком у позовній заяві, а тому не має змоги зробити висновок про обгрунтованість доводів позивача, викладених у позові щодо розміру заборгованості відповідача. Крім того, наданий розрахунок заборгованості позичальника є аналітичним документом банку, оскільки складений ним самостійно, тобто не особою, яка має спеціальні знання в цій сфері, складений в односторонньому порядку і не погоджений з відповідачем, а тому не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу. Долучені позивачем Виписка по картковому рахунку, витяг з Умов та правил надання банківських послуг в редакції, яка діяла на момент укладення кредитного договору; Внутрішньобанківський наказ про затвердження Умов та правил надання банківських послуг; Довідка про зміну умов кредитування суд не приймає, з огляду на те, що позивачем зазначені докази подані з порушенням вимог ч.ч. 2, 4\~ст. 83 ЦПК України, п.3 ч.1\~ст. 183 ЦПК України. Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 183 ЦПК України, будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: 3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі. Відповідно до ч. 2\~ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. \~Відповідно до ч. 4\~ст 83 ЦПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що позивачем не надано належного обґрунтування заявлених позовних вимог, а через не подання позивачем допустимих доказів та невизначеність наданими позивачем матеріалами, у суду відсутня можливість зробити відповідні розрахунки та вірно встановити дійсний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за вказаним кредитним договором б/н від 04.09.2014 року. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову та вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог відмовити. \~Крім того, у відповідності до\~ст. 141 ЦПК України, стягненню на користь позивача з відповідача не підлягають судові витрати по оплаті судового збору, оскільки у задоволенні позовних вимог повністю відмовлено. \~\~Пункт перший\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Частиною 1 статті 81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак, позивач вказаного обов`язку не виконав. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з недоведеністю. Розподіл судових витрат. Оскільки, суд відмовив у задоволенні позову, тому, у відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Outcome: dismissed