Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

Позивач Орган опіки та піклування Подільської міської ради Подільського району Одеської області 06 травня 2022 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] , та просить позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] на користь особи чи закладу на утриманні яких буде перебувати [PERSON] , [INFO] , аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого законом на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду та до повноліття донькою [PERSON] , тобто до [INFO] ; зобов`язати Подільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести в актовий запис про народження [PERSON] , [INFO] (а/з № 30 від 13 травня 2010 року, вчинений Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Котовську Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області) відмітки про позбавлення батьківських прав батька [PERSON] , [INFO] . Підставою цьому зазначав те, що відповідач є батьком малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідач на даний час постійного місця проживання не має, не працює, бродяжить, у зв`язку з чим не має можливості виховувати та утримувати свою доньку, що підтверджується заявою від 15.03.2022, в якій він дає згоду на позбавлення батьківських прав відносно доньки [PERSON] . Мати малолітньої дитини, [PERSON] померла. Тому позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно його малолітньої доньки, стягнути аліменти на її утримання та внести зміни в актовий запис про народження дитини, а саме відмітки про позбавлення батьківських прав батька, [PERSON] , [INFO] . Представник Органу опіки та піклування Подільської міської ради Подільського району Одеської області у судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просили проводити розгляд справи без участі представника, на позовних вимогах наполягали. Відповідач у судове засідання не з`явився, про судове засідання був повідомлений належним чином, проте судові виклики на судові засідання повернулись із зазначенням «Адресат відсутній за вказаною адресою». Іншими належними даними про місце перебування чи роботи відповідача суд не володіє. Згідно ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Представник Подільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився. Надали заяву, згідно якої просили розглянути справу за відсутності представника. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення цього позову, виходячи з такого. Відповідно до п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ради України №789-Х11 від 27.02.1991, «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини». Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батьки або особи, що їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний розумовий та духовний розвиток, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , громадянин Республіки Азербайджан, уродженець м. Джалілабад Республіки Азербайджан, що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , є батьком малолітньої доньки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим повторно серії [NUMBER] від 13 травня 2010 року (актовий запис № 30), відповідно до якого, [PERSON] народилася [INFO] в місті Котовську Одеської області. Матір дитини, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у Сєвєродонецькому районі Луганської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.03.2022 виданим Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (актовий запис № 281). Відповідно до власноручно написаної письмової заяви [PERSON] від 15.03.2022, він не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно його доньки, у зв`язку з важким матеріальним положенням та відсутністю матеріальної забезпеченості. Довідкою закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 1 Подільської міської ради Подільського району Одеської області за вих. № 159 від 15.03.2022 підтверджується, що батько малолітньої [PERSON] , яка навчається в 6-А класі, дійсно не бере участі у вихованні дитини, не буває на батьківських зборах, не цікавиться навчанням доньки ні в усній, ні в письмових формах. Згідно до довідки Голови квартального комітету за вих. № 1 від 18.03.2022, батько [PERSON] , участі у виховані дочки не бере. Згідно висновку Органу опіки і піклування Подільської міської ради Подільського району Одеської області № 1743 від 25.07.2022, відповідача [PERSON] , [INFO] доцільно позбавити батьківських прав стосовно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] ; стягнути з нього аліменти на її утримання; передати малолітню дитину для вирішення питання щодо подальшого влаштування; внести відмітку в актовий запис про народження про позбавлення батьківських прав батька. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 156 СК України). Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з частин першої, другої, шостої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до частин 2 та 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що мала місце винна поведінка відповідача [PERSON] по відношенню до малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що виразилась у нехтуванні обов`язками батька по забезпеченню дитини необхідним харчуванням, медичним доглядом, одягом, створенням належних умов для проживання, а також спілкування з дитиною в необхідному обсязі. Враховуючи, що матеріалами справи доведено невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, оскільки він фактично самоусунувся від виховання доньки, не створює належних умов для утримання дитини, не піклується про її здоров`я, фізичний та моральний розвиток, суд вважає, що він ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а також враховуючи характер його поведінки, відношення до виконання своїх батьківських обов`язків, яке не змінилося і після пред`явлення даного позову, суд вважає, що він повинен бути позбавлений батьківських прав. Доказів які б свідчили про поважні причини не виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків стосовно дитини судом не встановлено. При таких обставинах, з метою захисту інтересів дитини, та з урахуванням всіх обставин справи та наявних у справі доказів, суд вважає за можливе позбавити відповідача батьківських прав стосовно його доньки та направити копію цього рішення органу ДРАЦС для внесення відповідної відмітки до актового запису про позбавлення батька батьківських прав. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язків по утриманню дитини. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан платника аліментів, однак в силу ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки судом задовольняється вимога позову про позбавлення відповідача батьківських прав, тому з нього слід стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі запропонованому позивачем, починаючи з дня подачі позову, тобто з 06 травня 2022 року та на період до її повноліття.

Outcome: approved