Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

У вересні 2020 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, у якому просив суд: усунути позивачу перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження квартирою шляхом виселення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з квартири [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що він є власником квартири [ADDRESS] у якій зареєстровані також відповідачі. Зазначає, що дану квартиру позивач придбав за результатами електронних торгів, що підтверджується актом та протоколом проведення електронних торгів № 478411, виданого ДП «Сетам» від 04.05.2020 та яка придбана за 766 124,80 грн., що раніше належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 17.05.2007 і була продана у зв`язку з невиконанням ним умов Договору іпотеки №PCL-009/163/2007 від 17.05.2007. Вказує, що 25.05.2020 приватним нотаріусом КМНО Ляшенко В.В. видано Свідоцтво на підставі акту про реалізацію предмета іпотеки, складеного приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Корольовим В.В. від 12.05.2020, яким посвідчено право власності [PERSON] на спірну квартиру. Посилається, що після придбання квартири позивач дізнався, що у ній зареєстровані та проживають відповідачі які не мали права власності на дану квартиру. Стверджує, що своїми діями відповідачі чинять перешкоди позивачу у користуванні квартирою, оскільки не допускають його в квартиру та позбавляють його права проживати у даній квартирі. Вказує, що відповідачі не є родичами попереднього власника квартири, у добровільному порядку не бажають виселятися з квартири у зв`язку із чим позивач змушений звернутися до суду із позовом. З урахуванням викладеного вище просив суд позов задовольнити. 25.09.2020 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження судді Букіної О.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29.09.2020 у справі було відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Позивачу було надіслано копію ухвали суду про відкриття провадження, відповідачам та третій особі було надіслано копію ухвали суду про відкриття провадження та копію позовної заяви із додатками. Відповідачі копію ухвали суду про відкриття провадження та копію позовної заяви із додатками отримали 30.11.2020 (а.с. 36-38). Представник третьої особи ухвали суду про відкриття провадження та копію позовної заяви із додатками отримав 25.11.2020 (а.с. 34). 30.11.2020 представником позивача було подано до суду клопотання про розгляд справи у судовому засідання із повідомленням учасників справи. 02.12.2020 представником третьої особи було подано до суду пояснення на позовну заяву у яких просили суд з метою недопущення порушення прав та охоронюваних законом інтересів малолітньої [PERSON] , врахувати під час ухвалення рішення інтереси малолітньої дитини. 11.12.2020 відповідачем-1 було подано до суду клопотання про зупинення провадження у справі. 16.12.2020 відповідачем-1 було подано відзив на позовну заяву у якому останній проти позовних вимог заперечував. В обґрунтування своїх заперечень вказував, що влітку 2020 року позивачем було самовільно змінено замки від квартири у якій залишилися речі відповідача-1 та відповідача-3, які позивач до цього часу не повернув. Крім цього вказує, що у провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] , [PERSON] до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова Вадима Вячеславовича, Державного підприємства «Сетам», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ляшенко Віталія Володимировича, треті особи: Служба у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, [PERSON] , про визнання недійсним торгів та скасування рішення про державну реєстрацію права власності у якій оскаржується набуття позивачем права власності на дану квартиру. З урахуванням викладеного просив суд відмовити у задоволенні позову. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10.09.2021 провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення, було зупинено до набрання чинності рішення у цивільній справі №760/12510/20 (провадження № 2/760/5130/21) за позовом [PERSON] , [PERSON] до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова Вадима Вячеславовича, Державного підприємства «Сетам», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ляшенко Віталія Володимировича, треті особи: Служба у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, [PERSON] , про визнання недійсним торгів та скасування рішення про державну реєстрацію права власності, що перебуває у провадженні Солом`янського районного суду м. Києва. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 08.09.2021 було відмовлено у задоволенні позову [PERSON] , [PERSON] до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова Вадима Вячеславовича, Державного підприємства «Сетам», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ляшенко Віталія Володимировича, треті особи: Служба у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, [PERSON] , про визнання недійсним торгів та скасування рішення про державну реєстрацію права власності. Постановою Київського апеляційного суду від 26.01.2022 рішення Солом`янського районного суду від 08.09.2021 було залишено без змін. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 01.02.2022 провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення було поновлено та призначено розгляд справи у підготовчому засіданні у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19.10.2022 було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва без виходу суду до нарадчої кімнати, яка занесена до протоколу судового засідання від 06.03.2023 було відмовлено представнику відповідача-2 у поновленні строку для подання відзиву на позовну заяву. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача-2 у судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала та просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач-1, відповідач-3, яка діє у своїх інтересах та у інтересах малолітньої відповідача-4, у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомленні належним чином, причини неявки суду не повідомили. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, проте у матеріалах справи наявна заява представника третьої особи про проведення судового засідання за відсутності представника третьої особи. Суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача-1 оскільки останній належним чином повідомлений про розгляд справи та подав відзив на позовну заяву, відповідача-3, яка діє у своїх інтересах та у інтересах малолітньої відповідача-4, оскільки відповідач-3 належним чином повідомлена про розгляд справи та про причини неявки суду не повідомила, а також за відсутності представника третьої особи, оскільки останнім подана заява про розгляд справи за його відсутності. Неявка відповідача-1, відповідача-3 та представника третьої особи не є перешкодою для розгляду справи по суті. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача-2, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, 25.05.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ляшенко В.В. було видано свідоцтво [PERSON] про право власності на квартиру [ADDRESS] , яка придбана [PERSON] за результатами електронних торгів, що підтверджується актом та протоколом проведення електронних торгів № 478411, виданого ДП «СЕТАМ» від 04.05.2020 та яка придбана за 766 124,80 грн., що раніше належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 17.05.2007 (а.с. 8). Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 210111785 від 25.05.2020, квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] . Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 08.09.2021, яке було залишено без змін Постановою Київського апеляційного суду від 26.01.2022, було відмовлено у задоволенні позову [PERSON] , [PERSON] до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова Вадима Вячеславовича, Державного підприємства «Сетам», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ляшенко Віталія Володимировича, треті особи: Служба у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, [PERSON] , про визнання недійсним торгів та скасування рішення про державну реєстрацію права власності. Таким чином судом встановлено, власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Під час звернення із позовом до суду, позивач зазначив, що відповідачі зареєстровані у квартирі [ADDRESS] . При цьому, під час судового засідання позивач визнав, що ним було знято відповідачів із реєстрації у квартирі [ADDRESS] за для захисту його права власності. На підтвердження даного факту, позивачем під час судового засідання 06.03.2023 надано до суду копію листа за підписом першого заступника голови Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації О. Смик № 108-108/ОП/Т-1219/1-2640 від 09.12.2022, відповідно до якого за відомостями відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації та інформацією з Реєстру територіальної громади м. Києва за адресою: [ADDRESS] , відсутня реєстрація осіб (а.с. 127). Відповідно до змісту ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а ст. 317 цього ж Кодексу передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За правилами ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Статтею 9 ЖК УРСР передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Правова позиція ЄСПЛ відповідно до пункту 1 статті 8 Конвенції гарантує кожній особі крім інших прав право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24 листопада 1986 року), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18 лютого 1999 року). Пункт 2 статті 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених у пункті 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоров`я чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у пункті 2 статті 8 Конвенції. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно із частиною першою статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Підставою для звернення до суду із даним позовом позивач зазначив те, що відповідачі проживаючи у даній квартирі без законних підстав створюють йому та членам його сім`ї перешкоди у користуванні власністю позивача - квартирою [ADDRESS] . Разом із тим, у судовому засіданні 06.03.2023 позивач визнав, що відповідачі у квартирі [ADDRESS] не проживають уже протягом тривалого часу та доступу до неї не мають. Доказів того, що відповідачі проживають у спірній квартирі, чинять позивачу перешкоди у її користуванні, матеріали справи не містять. Також позивачем не доведено, що у спірній квартирі наявні особисті речі відповідачів чи інше майно, що належить останнім, що створює йому перешкоди у користуванні своєю власністю. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням викладеного та враховуючи ту обставину, що позивачем визнано у суді той факт, що відповідачі у квартирі [ADDRESS] не проживають та останні зняті з реєстраційного обліку за спірною адресою, а тому суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факту наявності перешкод, які чиняться відповідачами у користуванні позивачем його власністю. За вказаних вище обставин та приймаючи до уваги предмет спору, суд не знаходить правових підстав для задоволення позову шляхом виселення відповідачів зі спірної квартири. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] . Враховуючи ту обставину, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, тому у відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України підстави для стягнення з відповідачів сплаченого позивачем судового збору та понесених витрат на правову допомоги - відсутні.

Outcome: dismissed