Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-21 00:00:00

У липні 2022 року позивач [PERSON] через підсистему "Електронний суд" звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом, в якому просить: 1) зменшити розмір аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідача за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.02.2017 року у справі № 375/221/17, з 1/3 до 1/4 частини заробітку боржника; 2) стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку; 3) стягнути судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони по справі є батьками малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . За рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.02.2017 року у справі № 375/221/17 з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В подальшому рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 05.01.2022 року у цивільній справі № 478/1004/21 визначено місцем проживання дитини [PERSON] з батьком [PERSON] . Позивач вказує, що оскільки одна дитина стала проживати з батьком та перебуває на\~ його повному матеріальному забезпеченні, змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідачки, тому позивач звернувся до суду. 22.07.2022 року вищезазначену цивільну справу відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 13.10.2022 року ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. 22.02.2023 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить розглянути справу за відсутності позивача та його представника, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлялась про час і місце розгляду справи за відомими суду адресами, з відзивом (запереченнями) на позов до суду не зверталась, тому суд ухвалив провести у справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Сторони по справі від спільного проживання мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями повторно виданих свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 08.07.2021 року та серії [NUMBER] від 08.07.2021 року відповідно. За рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.02.2017 року у справі № 375/221/17 (головуючий суддя Цуранов А.Ю.) стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 12.01.2017 року і до досягнення дітьми повноліття. 05.01.2022 року рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області у справі № 478/1004/21 визначено місцем проживання дитини [PERSON] разом з її з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні справи суд виходить з наступного. У відповідності до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, за рішенням суду відповідно до статті 181 СК України. Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За змістом даної норми зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива у випадку зміни матеріального стану платника, в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан, або ж зміни сімейного стану платника, в результаті чого у нього з`явилися нові утриманці. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Вказана позиція відображена у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Перевіряючи доводи позивача, викладені в позові, суд дослідив надані стороною докази і встановив, що у сторін після винесення рішення про стягнення аліментів з позивача на користь відповідача дійсно змінився сімейний стан, оскільки рішенням суду визначено місце проживання однієї спільної дитини сторін разом з її батьком, при цьому з нього продовжують стягуватись аліменти на утримання цієї дитини, яка проживає разом з позивачем. При вирішенні позовних вимог суд в першу чергу враховує інтереси дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , необхідність їх належного матеріального забезпечення та той факт, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких відомостей та доказів на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Таким чином, метою матеріального забезпечення спільних дітей сторін та з врахуванням рівного обов`язку батьків з їх утримання, суд вважає за доцільне зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] за рішенням суду та стягувати на його користь з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , а тому позов слід задовольнити. Приписами статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved