Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

У листопаді 2022 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що 20 квітня 1991 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстровано Ставненською сільською Радою народних депутатів Великоберезнянського району Закарпатської області, про що 20.04.1991 року складено відповідний актовий запис за №5, що стверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 20.04.1991 року. Вказує, що з відповідачкою прожили у спільному шлюбі більше тридцяти одного року, вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини. Однак все це більше стосується перших років спільного життя, але останній час у них виникають постійні сварки, вони не можуть як сім`я проживати разом, виконувати сімейні обов`язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми, постійно сперечаються. Останні два роки вони не проживають як подружжя. Відповідачка перебуває у відносинах з іншим чоловіком. Причиною вказаного є їхні різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Позивач зазначає, що спільних неповнолітніх дітей у подружжя немає. На думку позивача, збереження їхньої сім`ї і подальше спільне проживання з відповідачкою є неможливим, а збереження шлюбу суперечить його інтересам. Позивач, посилаючись на ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Ухвалою судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 17 листопада 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У строк, установлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачка відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову не надала. Сторони, будучи належним чином повідомленими про місце, час та дату розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Позивач, будучи повідомленим про дату, час та місце проведення судового розгляду, що підтверджується даними телефонограми, в судове засідання не з`явився. 12 грудня 2022 року через канцелярію суду подав заяву, в якій зазначає, що в судові засідання з`являтися не має можливості, оскільки зайнятий на роботі (працює в ПЧ 16 монтером колії). Зазначає, що позовну заяву підтримує повністю та просить її задовольнити. Відповідачка, будучи повідомленою про дату, час та місце проведення судового розгляду, що підтверджується даними рекомендованого повідомлення №8900002268221 про вручення поштового відправлення - судової повістки, в судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки не повідомила, клопотань про відкладення не подала. Відповідно до ст.223 ЦПК України неявка сторін, які були повідомлені про дату, час та місце проведення судового розгляду, не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи неявку учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов належить задовольнити, зважаючи на таке. Із свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 20 квітня 1991 року, судом установлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб 20 квітня 1991 року у Ставненській сільській Раді народних депутатів Великоберезнянського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 20 квітня 1991 року зроблено запис №5. Як зазначено позивачем у поданому позові, та дані доводи не спростовані відповідачкою, сторони не проживають як подружжя останні два роки. Спільних неповнолітніх дітей у подружжя не має. Позивач, вказуючи на наявність підстав для розірвання шлюбу, звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав. Таким чином, спірні правовідносини з приводу припинення шлюбу, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами права, які містяться в главі 11 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачкою. Приймаючи до уваги заяву позивача, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, що визначено ч. 3 ст. 105 СК України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Положеннями ст.24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин, суд вважає, що подальше спільне проживання суперечитиме інтересам позивача, що має істотне значення. При цьому, судом враховуються аргументи позивача, наведені ним в позові на підтвердження підстав для його задоволення, зокрема щодо припинення проживання як подружжя останні два роки, оскільки такі знайшли своє підтвердження в ході дослідження зібраних по справі доказів, та не оспорювалися відповідачем. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд не вбачає підстав для зупинення провадження по справі, в зв`язку з наданням сторонам строку на примирення. Приймається до уваги судом і та обставина, що сторони будь-якого бажання щодо збереження сім`ї не висловили, хоча мали таку можливість, зважаючи на перебування справи на розгляді в суді з листопада 2022 року. При вирішенні спору суд застосовує норми права, які містяться в ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України, та на окремі з яких вірно посилається позивач в поданому позові. За вказаних обставин, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує вимоги ч.1 ст.141 ЦПК України та вважає, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути 992 гривні 40 копійок судового збору, сплаченого ним при поданні позову згідно квитанції №20 від 9 листопада 2022 року.

Outcome: approved