Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між сторонами 27 листопада 2001 року зареєстровано шлюб у Темногаєцькій сільській раді Шумського району Тернопільської області. У шлюбі у сторін народився син [PERSON] , який є неповнолітнім. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Ухвалою судді від 20 лютого 2023 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити з підстав, у ньому наведених; строк на примирення просив не надавати. Додатково пояснив, що сторони мають двох дітей, одна з яких неповнолітня. На даний час подружжя проживає разом, однак спільного господарства сторони практично не ведуть. Відповідачка [PERSON] у судовому засідання позовні вимоги визнала повністю, просила розірвати шлюб, час на примирення не надавати. Частини 1, 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначають, що відповідач може визнати позов на будьякій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. Як вбачається з свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 27 листопада 2001 року, сторони 27 листопада 2001 року у Темногаєцькій сільській раді Шумського району Тернопільської області України зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 11. [INFO] у шлюбі народився син [PERSON] згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18 травня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. Судом встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка не заперечила щодо розірвання шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. У разі укладення визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч. 1 ст. 142 ЦПК України). Так, як відповідачка визнала позов, слід повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору 536,80 грн.

Outcome: approved