Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вище вказаним позовом посилаючись на ті обставини, що 20.12.2016 року Ладижинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 195. Від даного шлюбу подружжя дітей не має. Вказує, що шлюбні відносини з відповідачем не склалися та фактично припинені, відповідач відбуває покарання в ДУ «Ладижинська ВК (№39)» у виді довічного позбавлення волі. У зв`язку з чим позивач пред`явила до відповідача відповідний позов шляхом подання позовної заяви, в якій просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. 25.11.2022 року ухвалою суду відкрито провадження за вказаним позовом та справу призначено до розгляду у загальному позовному провадженні. Одночасно роз`яснено відповідачу її право у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу суду відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам. У встановлений судом строк відповідач не скористався своїм процесуальним правом учасника справи, відзив на позовну заяву не подав. 25.01.2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час і місце судового засідання була своєчасно повідомлена належним чином у порядку встановленому ч.2, 4-5, 13 ст. 128 ЦПК України та наказом Державної судової адміністрації України від 20 вересня 2013 року № 119 «Про реалізацію проекту надсилання судами SMS-повідомлень учасникам судового процесу (кримінального провадження) у місцевих та апеляційних загальних судах», про що свідчить відповідна довідка від 27.01.2023 року. При цьому, позивач раніше надала до суду заяву від 23.12.2022 року про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] , який відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений належним чином у відповідності до положень ч.2, 4-5 ст. 128 та ч.7 ст. 130 ЦПК України через адміністрацію місця його утримання, про що свідчить відповідна розписка відповідача від 15.02.2023 року надіслана до суду державною установою «Ладижинська виправна колонія (№39)». При цьому, відповідач не виявив бажання бути присутнім в судовому засіданні, зокрема через участь в режимі відеоконференції. Відповідно до положень ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Водночас із цим п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України передбачає, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, відповідачем не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20.12.2016 року Ладижинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 195, про що свідчить свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER] , видане Ладижинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 20.12.2016 року. Згідно листа № 3/2049 ДУ «Ладижинська виправна колонія (№39)» від 16.09.2022 року, [PERSON] утримується в ДУ «Ладижинська ВК (№39)» у зв`язку з відбуттям покарання у виді довічного позбавлення волі за вироком Апеляційного суду Вінницької області від 14.04.2006 року. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 55 СК України встановлює обов`язок дружини та чоловіка спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Згідно ч.3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. В силу ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Положеннями ст. 112 СК України визначено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що є підставою для розірвання шлюбу. Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Приймаючи до уваги, що позивачем при пред`явленні позову не було сплачено судовий збір, то на виконання вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн за позовною вимогою майнового характеру про розірвання шлюбу.

Outcome: approved