Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

Позивачем подано позов до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Могиленко Лариса Миколаївна про розірвання договору купівлі-продажу та скасування державної реєстрації. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 29 червня 2021 року між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Цього ж дня приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Чернігівської області Могиленко Л.М., на підставі договору купівлі-продажу проведено державну реєстрацію права власності на вказану квартиру за відповідачем [PERSON] . Згідно п.3 договору купівлі-продажу за домовленістю сторін продаж квартири здійснюється за 148 248,00 грн. Відповідно до даного договору розрахунок за продану квартиру необхідно провести в безготівковому порядку з дотриманням вимог статті 1087 ЦК України та п.7 Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року №148. Позивач, як продавець квартири у повному обсязі виконала свої зобов`язання за вказаним договором, однак відповідач - покупець, у порушення умов зазначеного договору не сплатила їй кошти в сумі 148 248,00 грн., які вона повинна була заплатити шляхом перерахування у безготівковому порядку. На теперішній час відповідачем умови договору не виконані, кошти позивачу не перераховані, тому позивачем і подано до суду позовну заяву з вимогою про розірвання договору купівлі-продажу, укладеного 29 червня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Чернігівської області Могиленко Л.М. та скасувати державну реєстрацію права власності за [PERSON] на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 20 грудня 2021 року дану справу передано на розгляд судді Фетісовій Н.В. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 грудня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (а.с.24, зворот). Згідно поданого до суду, відзиву на позовну заяву відповідач зазначає, що 29 червня 2021 року, між сторонами було укладено, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Чернігівської області Могиленко Л.М., договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Цього ж дня в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано право власності на вказану квартиру за нею. Пунктом 3 Договору купівлі-продажу за домовленістю сторін продаж квартири здійснюється за 148 248,00 грн., розрахунок за продану квартиру необхідно провести в безготівковому порядку з дотриманням вимог статті 1087 ЦК України та п.7 Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року №148. Проте, згідно особисто написаної та підписаної позивачем розписки вбачається, що позивач [PERSON] отримала від відповідача [PERSON] грошові кошти у сумі 10 900 доларів США та 109 900 грн. 00 коп. за продаж квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відповідно до договору купівлі-продажу. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2396129074107. Розрахунок проведено повністю. Отже, 07 серпня 2021 року відповідач повністю розрахувалась з позивачем за продану квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 29.06.2021. При цьому не в сумі, яка зазначена в договорі купівлі-продажу 148 248,00 грн., а у значно більшій сумі, за яку позивач домовилась продати, а відповідач купити квартиру, а саме узгоджена ціна 15 000,00 доларів США. За наслідками отримання коштів 07.08.2021 позивач і вказала в розписці, що розрахунок проведено повністю. Не дотримання умов договору в частині проведення безготівкового розрахунку до моменту укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, пов`язано виключно з свідомим наміром позивача шахрайськими діями заволодіти майном відповідача. Так на момент укладення договору купівлі-продажу відповідач пропонувала позивачу надати їй реквізити її банківського рахунку для перерахування вказаної в договорі суми грошових коштів 148 248,00 грн. на її банківський рахунок, як це передбачено умовами договору, а решту суми віддати їй готівкою за її першою вимогою, як вона цього і просила. Проте позивач не повідомила відповідачу свій банківський рахунок, як це передбачено умовами договору. Також слід звернути увагу, що саме позивач повідомила нотаріусу про отримання нею коштів в безготівковому порядку до укладення договору купівлі-продажу. Крім того, в розписці позивач зобов`язалась виписатись з квартири [ADDRESS] до 10.08.2021, на виконання свого зобов`язання, позивач знялась з реєстрації місця свого проживання у спірній квартирі в узгоджений у розписці термін (а.с.37-50,54,55). Відповідно до відповіді на відзив відповідача, позивач зазначає, що доводи [PERSON] щодо визначення вартості квартири в сумі 15 000 доларів США не заслуговують на увагу. Вартість квартири вказана в договорі купівлі-продажу і становить 148 248,00 грн. Щодо наданої розписки про нібито отримані нею 07.08.2021 кошти у сумі 10 900 доларів США та 109 000,00 грн. за продаж спірної квартири, зазначила, що вказаної розписки вона не писала і коштів не отримувала. Крім того, надала реквізити банківського рахунку для перерахування коштів у сумі 148 248,00 грн., як розрахунок за квартиру (а.с.92-94). Згідно заперечення на відповідь на відзив відповідач зазначила, що твердження позивача, що вона не писала розписку і коштів не отримувала, вказує виключно на недобросовісну поведінку позивача та зловживання нею правом з метою заволодіти належними відповідачу і коштами і майном. Надання позивачем 11.01.2022 реквізитів банківського рахунку для перерахування коштів у сумі 148 248,00 грн., як розрахунок за квартиру, після отримання нею 07.08.2021 готівкою повного розрахунку за квартиру, наразі є недоречним, оскільки сама позивач встановила порядок розрахунку за квартиру і визнала це правомірним, надавши відповідачу розписку. Крім того, заявлено клопотання про приєднання оригіналів письмових доказів та клопотання про витребування доказів для призначення та проведення судової почеркознавчої експертизи (а.с.106-108, 112-121). 01 лютого 2022 року, 24 лютого 2022 року, 19 липня 2022 року, 29 серпня 2022 року, 13 жовтня 2022 року та 17 листопада 2022 року ухвалами Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області витребувано докази та відкладено підготовче засідання до 06 лютого 2023 року (а.с.124, 125, 134, 141, 154, 174, 175, 189, 190). 18 січня 2023 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Чередніченка О.М., через електронний суд, надійшло клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, на підтвердження обставин, що саме позивач особисто написала та підписала розписку, що в свою чергу буде підтверджувати отримання позивачем 07.08.2021 коштів за продаж квартири [ADDRESS] . Крім цього подано заяву про виклик свідків: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.211-216). Цього ж дня, представник позивача [PERSON] адвокат Жайворонко І.В. подав, через канцелярію суду, заяву в якій зазначає, що [PERSON] підтверджує той факт, що нею власноручно була написана розписка відповідачу по справі - [PERSON] . У зв`язку з чим, просять не призначати по даній справі почеркознавчу експертизу (а.с.217). 06 лютого 2023 року ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 01 березня 2023 року (а.с.225, зворот). Позивач в судове засідання не з`явилась. Представник позивача адвокат Жайворонко І.В. заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Зазначив, що між позивачем та відповідачем було обумовлено всі істотні умови даного договору, у визначений час сторони з`явилися до нотаріальної контори. В договорі було визначено фіксовану ціну 148 248,00 грн., додатково прописано, що розрахунок за продану квартиру проведено в безготівковому порядку, проте доказів які б підтверджували даний факт нотаріусу надано не було. На сьогоднішній день доказів так і не надано. Згідно поданого відзиву відповідач визнає, що кошти не перераховувались у безготівковому рахунку, натомість була написана розписка, в якій вказано, що позивач повністю отримала кошти за продану нею квартиру. Зазначає, що не є істотною умовою договору, бо в договорі не передбачено: іншого розрахунку, не визначена інша ціна, що є істотною умовою договору. Позивач визнає, що писала розписку, але наполягає, що умови договору так і залишились не виконаними, оскільки істотні умови були досягнуті саме у нотаріуса, тому у разі невиконання зобов`язання щодо оплати - договір може бути за рішенням суду розірваним. Саме тому довіритель і просить розірвати даний договір. Крім того зазначив, що нормами цивільного права розписка може бути тільки на підтвердження боргових зобов`язань, нормами чинного права не передбачено, що розписка підтверджує факт купівлі, оскільки до нотаріально-посвідчених договорів передбачено питання розрахунків. Крім того, представник позивача заявив щодо надання доказів понесених у зв`язку з розглядом справи витрат в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України. Представник відповідача адвокат Коваленко О.Ю. позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в їх задоволенні в повному обсязі, оскільки на момент звернення до суду, за згодою сторін були змінені умови договору, про що свідчить відповідна розписка. Отже, права позивачки порушені не були. За квартиру отримані кошти в значно більшому розмірі ніж було передбачено договором, що вказує на те, що жодні права позивачки не порушені. Тому стверджувати про істотність порушення умов договору не можливо, а відтак не має і підстав для задоволення позовних вимог. Крім того зазначив, що розписка підтверджує факт передачі коштів і розписка про це свідчить може. Докази, що на момент укладення договору купівлі-продажу у позивача був відкритий рахунок для перерахування коштів за договором позивачем не надано. Крім того, представник відповідача подав до суду заяву про подання доказів понесених у зв`язку з розглядом справи витрат в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України. Відповідач в судовому засіданні підтримала позицію представника та повідомила, що вона за взаємною згодою віддала кошти за квартиру, які позивач отримала та написала відповідну розписку. На запитання представника позивача повідомила, що за взаємною згодою, і саме [PERSON] просила щоб вона їй віддала кошти готівкою та остання не надала їй розрахункового рахунку, оскільки він у неї не був відкритий. Тому відповідач не мала змоги перерахувати кошти згідно договору, та кошти були надані готівкою, на що вона погодилась та позивач склала розписку, якою підтвердила, що розрахунок проведено повністю. Також в розписці позивач зобов`язалася виписатись із квартири в зазначений термін та добровільно виписалась. Відповідач вказує, що за домовленістю була визначена ціна за квартиру у розмірі 15 000 доларів США, кошти за квартиру передавала в доларах та гривнях по тому курсу, після чого позивач в розписці зазначила, що розрахунок проведено повністю. Нотаріусу не повідомляли про зміну умов договору, дані зміни вони, як сторони по договору прийняли взаємно. На момент укладання договору купівлі-продажу [PERSON] проживала у неї на дачі та не мала змоги там тримати кошти, тому позивач самостійно попросила щоб кошти перебували у неї на зберіганні до моменту коли вони будуть необхідні позивачу. На прохання позивача, відповідач повернула кошти. А також зазначила, що кошти за квартиру були віддані позивачу в день укладення договору купівлі-продажу, але повернуті на її вимогу в серпні місяці. Умови щодо перерахування коштів на рахунок позивача, прописала нотаріус та даних умов їй не роз`яснила, що потрібно обов`язкові зараховувати кошти на розрахунковий рахунок продавця. На уточнене запитання представника відповідача повідомила, що ініціатором передачі коштів готівкою була саме позивач [PERSON] . Третя особа приватний нотаріус Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Могиленко Л.М. в судове засідання не з`явилась, згідно поданої заяви просить розглянути справу без її участі (а.с.104). Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, показання свідків, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до наступних висновків. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 29 червня 2021 року між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] , укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . За домовленістю сторін вартість квартири складає 148 248,00 грн., що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 29 червня 2021 року, зареєстровано в реєстрі за №900 (а.с.9,10, зворот). Згідно копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер інформаційної довідки 269462246 від 06.08.2021, власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 900, виданий 29.06.2021, видавник: Могиленко Л.М. , приватний нотаріус Прилуцького міського нотаріального округу Чернігівської області (а.с.11, зворот). Згідно п.3 договору купівлі-продажу від 29 червня 2021 року, за домовленістю сторін продаж квартири здійснюється за 148 248,00 грн., які сплачені [PERSON] до підписання цього договору [PERSON] [PERSON] заявляє, що вона одержала від [PERSON] гроші в сумі 148 248,00 грн. та претензій матеріального характеру до покупця не має. Продавець та покупець стверджують, що розрахунок між ними за продану квартиру проведено в безготівковому порядку з дотриманням вимог статті 1087 ЦК України та пункту 7 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року №148. Згідно п.10 договору купівлі-продажу від 29 червня 2021 року сторонам договору нотаріусом роз`яснено зміст статей 215-220, 225, 229-236 ЦК України про правові наслідки недодержання сторонами при вчиненні правочину вимог закону, у тому числі роз`яснено про правові наслідки, пов`язані з умисним заниженням дійсної суми договору, що укладається, а також роз`яснено зміст пункту 7 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 №148. Сторонам цього договору, нотаріусом доведено до відома зміст ст. 27 Закону України «Про нотаріат», відповідно до якої нотаріус не несе відповідальності у разі, якщо особа, яка звернулась до нотаріуса за вчиненням нотаріальної дії, подала неправдиву інформацію щодо будь-якого питання, пов`язаного із вчиненням нотаріальної дії, подала недійсні та/або підроблені документи, не заявила про відсутність чи наявність осіб, прав чи інтересів яких може стосуватися нотаріальна дія, за вчиненням якої звернулася особа. У пункті 11 договору купівлі-продажу сторони заявили, що цей договір сторонами прочитано та у них не має жодних заперечень щодо кожної з умов цього договору, сторони однаково розуміють умови, значення та правові наслідки цього договору для кожного з них. Договір підписано у присутності приватного нотаріуса. Особи сторін встановлено, їх дієздатність, а також належність [PERSON] квартири перевірено. Проте, всупереч умов договору купівлі-продажу від 29 червня 2021 року, розрахунок за купівлю квартири в сумі 10 900 доларів США та 109 900 гривень, відбувся шляхом готівкового розрахунку, що підтверджується розпискою від 07 серпня 2021 року та не заперечується сторонами по справі. Відповідно до розписки власноручно написаної та підписаної [PERSON] , [INFO] , вбачається, що вона отримала від [PERSON] , [INFO] , грошові кошти в сумі 10 900 доларів США та 109 900 грн., за продаж квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до договору купівлі-продажу. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2396129074107. [PERSON] зобов`язалась виписатись із квартири, яка знаходиться в [ADDRESS] до 10 серпня 2021 року. Розрахунок проведено повністю (а.с.116). Відповідно до довідки Управління адміністративних послуг Прилуцької міської ради Чернігівської області від 13 січня 2022 року, вбачається що [PERSON] , [INFO] , згідно інформації з реєстру територіальної громади знята з реєстрації місця проживання 10 серпня 2021 року за адресою: [ADDRESS] (а.с.103). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , який є чоловіком відповідачки, повідомив про те, що вони домовились придбати квартиру, яку продавала позивач, узгодили ціну, уклали договір купівлі-продажу та розрахувались. Розрахунок відбувався у їхньому магазині, позивач написала розписку про отримання коштів, після чого на вимогу позивача в приміщенні банку перевірили кошти. Розрахунок відбувався за взаємною згодою. На уточнююче запитання представника позивача повідомив, що дійсно нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу було укладено в червні 2021 року, а розрахунок відбувся у серпні 2021 року, оскільки у позивача не було де зберігати кошти, тому між сторонами було погоджено, що кошти будуть на зберіганні у відповідача та передадуть їй на першу її вимогу. Оскільки попередньо між позивачем та відповідачем була досягнута домовленість про розрахунок у готівковій формі, а нотаріус не роз`яснила та не акцентувала на цьому уваги, тому він з дружиною не звернули на це увагу. Кошти в них були в наявності у готівковій формі. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , повідомила, що була свідком розрахунку за купівлю-продаж квартири. На початку серпня 2021 року [PERSON] приїхала до магазину відповідача, де вони її чекали, спочатку позивач написала розписку, а потім виявила бажання перевірити кошти в банку. Після здійсненої перевірки віддали їй готівку, кошти передавались у доларах та гривнях. Написання розписки та передача коштів була за взаємною згодою. Після цього у встановлений у розписці термін позивачка добровільно виписалась із квартири, оскільки вона разом з відповідачем їздила у ЦНАП для отримання даної інформації, що підтверджується відповідною довідкою. Згідно ч.2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. Відповідно до ч.3,4 ст. 692 ЦК України у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу. Згідно ч.ч.1,2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. У такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі ч.2 ст. 651 ЦК України. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як установлено у п.3 договору купівлі-продажу [PERSON] заявила, що одержала від [PERSON] гроші в сумі 148 248,00 грн. та претензій матеріального характеру до покупця не має. Крім того, в розписці від 07 серпня 2021 року [PERSON] власноручно зазначила, що кошти за продаж квартири отримала, розрахунок проведено повністю. На виконання досягнутих умов між сторонами [PERSON] 10 серпня 2021 року знялась з реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Отже, суд приходить до висновку, що у сторін договору купівлі-продажу добровільно, за взаємною згодою відбулась зміна договору. Стосовно доводів представника позивача щодо не проведення з позивачем розрахунку за купівлю квартири саме в сумі 148 248,00 грн., яка вказана в договорі купівлі-продажу, шляхом перерахування у безготівковому порядку, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 1087 ЦК України розрахунки за участю фізичних осіб, не пов`язані із здійсненням ними підприємницької діяльності, можуть провадитися у готівковій або в безготівковій формі за допомогою розрахункових документів у електронному або паперовому вигляді. Відповідно до Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затверджене постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 за №148, п.7 розділу ІІ якого обумовлено, що фізичні особи мають право здійснювати розрахунки готівкою між собою за договорами купівлі-продажу, які підлягають нотаріальному посвідченню, у розмірі до 50 000 (п`ятдесяти тисяч) гривень включно. Платежі на суму, яка перевищує 50 000 гривень, здійснюються шляхом переказу коштів з поточного рахунку на поточний рахунок або внесення та/або переказу коштів на поточні рахунки (у тому числі на депозит нотаріуса на окремий поточний рахунок у національній валюті). Отже, Положенням визначено право фізичних осіб здійснювати розрахунки на суму, яка перевищує 50 000 грн. шляхом перерахування коштів з поточного рахунку на поточний рахунок, унесення та/або перерахування коштів на поточні рахунки (у тому числі у депозит нотаріуса на окремий поточний рахунок у національній валюті). Оскільки сума розрахунку за договором купівлі-продажу від 29 червня 2021 року перевищувала 50 000 грн. то розрахунки за цим договором мали відбуватися лише в безготівковій формі. Судом установлено, що розрахунок у безготівковій формі не проводився. Проте порушення встановленої законодавством граничної суми розрахунків може мати наслідком передбачені законодавством заходи відповідальності, але не впливає на чинність розрахунків і не заперечує самого факту проведення розрахунків. Отже, ані встановлення факту нездійснення розрахунків у безготівковій формі, ані наявність законодавчої заборони на здійснення розрахунків готівкою понад певну граничну суму, не може вважатись підтвердженням того, що фактичні розрахунки сторонами в готівковій формі не здійснювались. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2020р. по справі №916/667/18 (провадження N 12-145гс19). Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (допустимі докази). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відтак, суд вважає, що позивачем не доведений факт істотного порушення відповідачем умов договору купівлі-продажу. Тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, то судові витрати із відповідача не стягуються. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed