Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-20 00:00:00

У листопаді 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування вимог зазначає, що є спадкоємцем померлого. В шестимісячний строк не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, через те, що знаходилась на роботі в росії з січня по липень 2010 року та ще протягом наступних двох років перебувала на заробітках. Окрім того має трьох неповнолітніх дітей і змушена була відділено працювати, щоб їх утримувати. При зверненні до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину отримала відмову у зв`язку з відсутністю факту прийняття спадщини. Просить визначити додатковий строк для прийняття спадщини, оскільки вважає причину його пропуску поважною. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Пояснила, що основною причиною пропуску нею строку подачі заяви про прийняття спадщини після смерті батька була відсутність у неї грошових коштів. Представник відповідача, сільської ради, у заяві від 10.01.2023 визнав позов, просив провести справу без його участі. Заслухавши пояснення учасника судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ст.ст.1269, 1270 ЦК України). Згідно ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом встановлено, що [INFO] в м. Житомир помер [PERSON] у віці 66 років, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про смерть. На день смерті він проживав і був зареєстрований в с. Крайня Деражня Новоград-Волинського району Житомирської області, разом із ним також була зареєстрована співмешканка [PERSON] (довідка сільської ради від 26.08.2022). Родинні стосунки між померлим та позивачкою, як батька та доньки, підтверджуються копіями свідоцтв останньої про народження та одруження. З заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті свого батька позивачка протягом встановленого ст.1270 ЦК України строку, який розпочався з 29.10.2009 та закінчився 29.04.2010, не звернулася. Відповідно до постанови нотаріуса від 12.08.2022 позивачці було відмовлено в оформленні спадкових прав на майно померлого [PERSON] у зв`язку з відсутністю факту прийняття спадщини. Спадкове майно, що залишилось після його смерті, складається з двох земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,13 га та 2,59 га, розташованих на території Косенівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області (копії державних актів на право приватної власності на землю від 07.07.2004). За життя спадкодавець [PERSON] своїм майном не розпорядився. Крім [PERSON] , позивачки по справі, інші особи з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , не звертались, свідоцтва про право на спадщину не видавались. Правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Обґрунтовуючи пропуск строку на подання заяви про прийняття спадщини, [PERSON] посилалася на те, що вона, маючи трьох неповнолітніх дітей, змушена була працювати в росії. Разом з тим, з позовної заяви слідує, що позивачка перебувала за межами України з січня по липень 2010 року та в подальшому до 2012 року, а строк для прийняття спадщини пропустила більше, ніж на 13 років. При цьому жодних доказів на наявність об`єктивних та непереборних обставин, які впливали на своєчасність подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини не довела. Факт перебування на роботі в іншій країні не у всіх випадках може вважатися безумовною підставою для визначення додаткового строку. Важливими у цьому аспекті є необхідність врахування тривалості роботи, її характеру тощо. Варто враховувати, що з моменту смерті батька до виїзду [PERSON] з України минуло більше двох місяців. Розумно оцінюючи такі обставини, можна припустити, що це було достатнім часом для подання нею заяви про прийняття спадщини як безпосередньо нотаріусу, так і направлення такої заяви засобами поштового зв`язку до відповідного нотаріуса. Суд також враховує, що вона тривалий час не зверталася до нотаріуса і після спливу відповідного шестимісячного строку для прийняття спадщини. Ані факт знаходження [PERSON] за межами України, ані наявність і тривалість її роботи в росії, не знайшли підтвердження у позовній заяві, тож, навіть припускаючи доведеність подібних тверджень, суд не має підстав зробити висновок, що саме ця обставина безумовно перешкодила позивачці як спадкоємцю вчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Такі її твердження є формальними та, враховуючи зміст позовної заяви, не можуть бути підставою для задоволення позову. Принагідно зазначити, що Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, подача заяви про прийняття спадщини не передбачає безумовну обов`язкову особисту явку спадкоємця до нотаріуса, така заява може бути надіслана і поштою. Суд враховує позицію представника відповідача щодо визнання позову, однак це не є безумовною підставою для його задоволення, ураховуючи, що вирішуючи спір по суті суду слід дослідити матеріали справи, надати належну оцінку наявним у справі доказам та ухвалити судове рішення з урахуванням вимог законності та обґрунтованості, а не виходячи виключно із факту визнання. Виходячи з положень ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову, які підлягають встановленню. Оскільки підстави, на які посилається позивачка, з урахуванням зазначених норм права та релевантної практики Верховного Суду, не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, суд приходить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed