Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-05 00:00:00

Позивачем [PERSON] подано до суду позов до [PERSON] , про позбавлення його батьківських прав щодо малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що 22 грудня 2015 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який було розірвано рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 грудня 2020 року. У шлюбі у сторін [INFO] народилася [PERSON] , яка після розлучення батьків залишилася проживати з позивачкою. Відповідач, з самого народження дитини перестав цікавитися нею, не переймається психологічним та фізіологічним життям дитини, не бере участі у її вихованні та матеріальному утриманні, усі питання забезпечення дитини всім необхідним вирішує позивачка одноособово, що в сукупності свідчить про вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов`язки, тому позивачем і подано до суду позов про позбавлення [PERSON] батьківських прав. Ухвалою Прилуцького міськайонного суду Чернігівської області від 23 січня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 16 лютого 2023 року, яке було відкладено до 06 березня 2023 року. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась, хоча про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. Через канцелярію суду подала письмову заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в підготовче судове засідання також не з`явився, проте через канцелярію суду подав письмову заяву про визнання позову. Просить провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Прилуцької міської ради як Орган опіки та піклування в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Через канцелярію суду подав письмові пояснення про розгляд справи без його участі, щодо задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Охорона дитини в Україні регулюється Конституцією України, Конвенцією ООН про права дитини (1989р.), міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Сімейним кодексом України, а також іншими нормативно-правовими актами, що регулюють суспільні відносини у даній сфері. Як зазначено в Конвенції ООН про права дитини (1989р.), «…дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, ..дитина має бути повністю підготовлена до самостійного життя в суспільстві та вихована в дусі ідеалів, проголошених у Статуті Організації Об`єднаних Націй, і особливо в дусі миру, гідності, терпимості, свободи, рівності і солідарності..». Згідно ч.1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Судом встановлено, що згідно копії рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 грудня 2020 року розірвано шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції в Чернігівській області 22 грудня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] . Після розірвання шлюбу прізвище позивачки відновлено на « [PERSON] » (а.с.8-9). Відповідно до копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 31 травня 2018 року, [PERSON] народилася [INFO] та її батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Згідно копії Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 09 червня 2021 року вбачається, що [PERSON] уклав шлюб 09 червня 2021 року з [PERSON] . Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с.10). Відповідно до копії Свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , від 17 серпня 2021 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] змінила ім`я на [PERSON] (а.с.11). Згідно Акту про фактичне проживання №02 від 04 січня 2023 року та довідкою №57 від 11 січня 2023 року виданих головою комітету самоорганізації населення №1 Центрального мікрорайону вбачається, що [PERSON] разом з дочкою [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.12, 15). Їх місце реєстрації було змінено 03 січня 2023 року, що підтверджується витягами №2023/000047699 та №2023/000048618 з реєстру територіальної громади Управління адміністративних послуг (ЦНАП м.Прилуки) Прилуцької МР, відповідно до якого мати з дитиною зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.13-14). У житловому будинку де фактично проживають позивачка з дитиною, створені всі належні умови для проживання та навчання дитини, що підтверджується актом обстеження голови комітету самоорганізації населення №1 Центрального мікрорайону №5 від 10 січня 2023 року (а.с.16). Згідно довідки виданої сімейним лікарем [PERSON] від 04 січня 2023 року, вбачається, що здоров`ям дитини [PERSON] займається виключно мати - [PERSON] , батько дитину до лікаря не приводив, дитина здорова (а.с. ). Дитина, [PERSON] є розвиненою, відвідує дитячий садок та гуртки, що підтверджуються відповідними документами, а саме: довідкою від 03 січня 2023 року, виданою керівником гуртку «Айкідо» Центру творчості дітей та юнацтва [PERSON] . Довідкою ДНЗ №3 інтелектуально-оздоровчого направлення Прилуцької міської ради Чернігівської області від 23 грудня 2022 року за №01-14/72, в якій зазначено, що [PERSON] відвідує даний заклад, батько дитини контакту з дошкільним закладом не підтримував, з вихователями не спілкувався, батьківські збори та свята не відвідував (а.с.19-20). Дитина на даний час відвідує індивідуальні зайняття з підготовки до школи, що підтверджується відповідною пояснювальною запискою вчителя початкових класів Малодівицької ЗОШ І-ІІІ ступенів від 03 січня 2023 року (а.с.21). [PERSON] є працевлаштованою, має стабільний дохід, згідно характеристики директора ТОВ «Ойллітгруп» та довідки № 0000-000001 від 04 січня 2023 року, де вона працюю із серпня 2022 року вбачається, що вона зарекомендувала себе як дисциплінований працівник, кваліфікований фахівець. На роботі характеризується як відповідальна, цілеспрямована, трудолюбива людина. Алкоголь та інші шкідливі речовини - не вживає (а.с.17-18). Відповідно до нотаріально засвідченої заяви відповідача [PERSON] від 04 січня 2023 року вбачається, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON] , так як не приймає участі в її вихованні, оскільки не вважає себе біологічним батьком дитини (а.с.22). Згідно Висновку органу опіки та піклування Прилуцької міської ради від 06 березня 2023 року за №02-16/1576, встановлено, що позбавлення батьківських прав [PERSON] , 1997 року народження, який проживає за адресою: [ADDRESS] , відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , є доцільним та відповідатиме інтересам дитини. У відповідності до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст.164 СК України, в разі ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав. Відповідно до положень діючого Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За роз`ясненнями п.п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками і є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Таким чином, в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідач може бути позбавлений батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції про права дитини, статті 8 Конвенції (див. наприклад пункт 59 рішення Європейського Суду у справі «Ньяоре проти Франції»), і в такому випадку судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини» оцінка яких включала в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення в даному випадку стосовно даної особи (див. пункт 47 Зауважень загального порядку Комітету ООН з прав дитини № 14 (2013) про право дитини на приділення першочергової уваги як найкращому забезпеченню його інтересів (Пункт 1 статті 3)). Крім того, суд враховує, що у відповідності до ч. 5 та ч. 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частиною 4 ст.206 ЦПК передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В судовому засіданні встановлено та сторонами не заперечується, що відповідач участі у фізичному, духовному та моральному розвитку дитини не приймає, свідомо нехтує протягом тривалого часу, а саме шести років, своїми батьківськими обов`язками. Усвідомлення відповідачем наслідків такої поведінки та бажання бути позбавленим батьківських прав об`єктивно підтверджується його нотаріально засвідченою заявою, а також письмовими заявами про визнання заявлених позовних вимог під час розгляду справи у суді. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає таке визнання, що відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України є підставою для задоволення позову [PERSON] . На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає, що оскільки позов задоволено, судові витрати по справі необхідно стягнути з відповідача на користь позивача в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved