Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

У липні 2022 року ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «НОВОСЕРВІС» звернулося до суду з позовом, згідно вимог якого просить суд стягнути з [PERSON] (адреса місця реєстрації: [ADDRESS] , дата народження [INFO] , реєстраційний номер ОКПП [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління та житлової експлуатації «НОВОСЕРВІС» (ідентифікаційний код 33303255) заборгованість за надані послуги з обслуговування підземного паркінгу та машиномісця за період з 19.10.2017 року по 31.01.2022 року на загальну суму 73 343,80 грн. (сімдесят три тисячі триста сорок три гривні, 80 копійок) а саме: [ADDRESS] , машиномісце № [NUMBER] - 21 573,49 грн. (двадцять одна тисяча п`ятсот сімдесят три грн. 49 коп.) основної заборгованості; - 12 605,66 грн. (дванадцять тисяч шістсот п`ять гривень, 66 коп.) - інфляційна складова боргу; - 2 722,98 грн. (дві тисячі сімсот двадцять дві грн.98 коп.) - 3% річних. [ADDRESS] , машиномісце № [NUMBER] - 21 308,47 грн. (двадцять одна тисяча триста вісім грн. 47 коп.) основної заборгованості; - 12 444,59 грн. (дванадцять тисяч чотириста сорок чотири гривні, 59 коп.) - інфляційна складова боргу; - 2 688,61 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят вісім грн.61 коп.) - 3% річних. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] є власником машиномісць [ADDRESS] та [ADDRESS] . Відповідно до Акту приймання-передачі об`єкта нерухомості від 19.10.2017 року, відповідач прийняв машиномісце [ADDRESS] . Відповідно до Акту приймання приймання-передачі об`єкта нерухомості від 19.10.2017 року, відповідач прийняв машиномісце [ADDRESS] . Згідно Акту приймання-передачі підземного паркінгу №4 за ГП будинку №1 за ГП житлового комплексу з об`єктами соціально-громадського призначення та паркінгом по [ADDRESS] (планова поштова адреса: [ADDRESS] ) від 07.02.2017 року ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» прийняла на облік та експлуатацію підземний паркінг. Відповідно до положень ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом, тобто означена стаття встановлює презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, в тому числі, з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб. Також судом встановлено, що позивач надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] . Згідно з доводами позивача отримував послуги з утримання підземного паркінгу, при цьому від укладання Договору на утримання підземного паркінгу відмовився, не виконує зобов`язання по оплаті послуг, чим спричиняє позивачу який був балансоутримувачем підземного паркінгу матеріальні збитки, у вигляді недоотримання у повному обсязі плати за обслуговування підземного паркінгу і машиномісць. 28.02.2020 року відповідач частково погасив заборгованість по машиномісцям № [NUMBER] та [NUMBER]. По машиномісцю [NUMBER] була сплачена сума у розмірі 13 937,20 гривень, по машиномісцю [NUMBER] була сплачена сума у розмірі 13 766,00 гривень. За відповідачем у зв`язку з зазначеним обліковується заборгованість, яка згідно з розрахунками позивача за період з 19.10.2017 року по 31.01.2022 року на загальну суму 73 343,80 грн. (сімдесят три тисячі триста сорок три гривні, 80 копійок) а саме: [ADDRESS] , машиномісце № [NUMBER] -21 573,49 грн. (двадцять одна тисяча п`ятсот сімдесят три грн. 49 коп.) основної заборгованості; -12 605,66 грн. (дванадцять тисяч шістсот п`ять гривень, 66 коп.) - інфляційна складова боргу; -2 722,98 грн. (дві тисячі сімсот двадцять дві грн.98 коп.) - 3% річних. [ADDRESS] , машиномісце № [NUMBER] - 21 308,47 грн. (двадцять одна тисяча триста вісім грн. 47 коп.) основної заборгованості; - 12 444,59 грн. (дванадцять тисяч чотириста сорок чотири гривні, 59 коп.) - інфляційна складова боргу; - 2 688,61 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят вісім грн.61 коп.) - 3% річних. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є щомісячна сплата позивачу вартості наданих послуг. Відповідно до змісту ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил (ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (ст. 1, ч. 2 ст. 3, ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно із ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Хоча у ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказаної правової позиції притримується Верховний Суд України (постанова в справі № 6-2951цс15 від 20 квітня 2016 року), а також Верховний Суд (постанова в справі №750/12850/16-ц від 26 вересня 2018 року). Враховуючи викладене, та, зважаючи на те, що відповідач не виконує своїх зобов`язань щодо утримання належного їй майна та ухиляється від оплати наданих їй позивачем послуг з обслуговування будинку та прибудинкової території, комунальних послуг, нарахована позивачем за період з 19.10.2017 року по 31.01.2022 року. Так, ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки судом встановлено, що заборгованість за надані послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території, комунальних послуг відповідача становить 21 573, 49 та 21 308, 47 грн., що в свою чергу свідчить про прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання, тому наявні підстави для застосування ч. 2 ст. 625 ЦК України. Правильність нарахованих позивачем інфляційних втрат у сумі 12605,66 грн та 12444,59 грн в якості 3 % річних у розмірі 2722,98 грн. та 2688,961 грн. судом перевірені, їх розмір [PERSON] не заперечується і не спростовується. Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 78 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Частиною другою статті 77 ЦПК України визначено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч.1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем зобов`язань. Розмір суми заборгованості наданий позивачем відповідачем у в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України не спростований. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, про задоволення позовних вимог ТОВ «КУЖЕ «Новосервіс» до відповідача про стягнення з неї заборгованості за житлово-комунальні послуги із застосуванням норм ст. 625 ЦК України. Усі інші пояснення сторін, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджені судовий збір у розмірі 2481,00 грн. о.

Outcome: approved