Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Золотоніської міської ради Черкаської області, третя особа Перша Золотоніська державна нотаріальна контора про зняття заборони з нерухомого майна. В обґрунтування позову зазначила, що після смерті [INFO] її чоловіка [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок по [ADDRESS] . Однак, позивач не може оформити право власності на вказаний вище будинок, оскільки на нього накладений арешт, який зареєстровано 26.09.2006 за №3786530 Золотоніською міською державною нотаріальною конторою на підстав ухвали б/н від 25.07.1997 Золотоніського міського суду. Через заборону накладену на спадкове майно нотаріус не моє можливості видати свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом. Наявність арешту за відсутності правових підстав порушує право позивача, у зв`язку з чим [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом та просить зняти заборону на житловий будинок по [ADDRESS] , що належав на праві приватної власності [PERSON] , який помер [INFO] , зареєстровану 26.09.2006 за №3786530 Золотоніською міською державною нотаріальною конторою на підставі архівного запису 97125-160 від 25.07.1997. Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 28.12.2022 відкрито позовне провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Побиванець Ю.В. не з`явилися, але в матеріалах справи є заява представника позивача про розгляд справи без його участі. На задоволенні позову наполягає у повному обсязі. Представник відповідача Золотоніської міської ради Черкаської області у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник третьої особи Першої Золотоніської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, але від державного нотаріуса Колосовської С.О. надійшла заява про розгляд справи без участі нотаріуса у відповідності до законодавства України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва № 1154 , виданого на підставі рішення виконкому Золотоніської міськради депутатів трудящих №744 від 30.05.1972, на праві власності належить житловий будинок по [ADDRESS] Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 14.06.1975 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб в Золотоніському ЗАГС Черкаської області. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище - [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05.05.2021 [PERSON] помер [INFO] . З копії Інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження на нерухоме майно № 3786530 зареєстровано обтяження 26.09.2006 за №3786530, реєстратор - Золотоніська міська державна нотаріальна контора, підстава обтяження - ухвала б/н від 25.07.1997 Золотоніського міського суду, об`єкт обтяження - будинок по [ADDRESS] , власник - [PERSON] . Згідно відповіді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15.02.2023 в період з 1973 по 1977 роки справи відносно [PERSON] не надходили та не розглядалися. Крім того, відсутні будь-які відомості щодо заборони на відчуження [PERSON] будинку по [ADDRESS] . Відповідно до постанови державного нотаріуса Першої Золотоніської державної нотаріальної контори Колосовської С.О. від 12.09.2022 спадщину у встановленому законом порядку після смерті [INFO] [PERSON] прийняла дружина спадкодавця [PERSON] . 24.05.2022 [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок по [ADDRESS] після смерті [INFO] [PERSON] відмовлено та роз`яснено [PERSON] її право на звернення до суду за місцем відкриття спадщини з позовом про зняття заборони (арешту), накладеного на вказаний вище будинок, належний спадкодавцеві на праві власності. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03 червня 2016 при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно дотримуватися при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів. Пунктом 2 вказаної постанови встановлено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або інші законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Положеннями статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплений принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Зазначений висновок узгоджується і з положенням статті 204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Дану позицію підтримує Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у своїй постанові № 6-449 цс15 від 10.06.2015 року. Згідно ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. При цьому, положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Оскільки на даний час відсутні підстави для обтяження житлового будинку, враховуючи, що обтяження нерухомого майна, перешкоджає позивачу отримати свідоцтво про право на спадщину та перешкоджають вільному та повноцінному здійсненню нею права володіння, користування та розпорядження майном, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved