Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між ним та відповідачкою зареєстрований 24 серпня 2015 року у Старунській сільській раді Богородчанського району Івано-Франківської області, актовий запис №12. У шлюбі народилося двоє дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які є неповнолітніми. Зазначає, що спільне життя з відповідачкою не склалося. Через різні погляди на життя у них часто виникали непорозуміння та суперечки, між ними зникло почуття любові. Фактично тривалий час кожен з них живе окремим життя та власними інтересами, шлюб існує формально, подружніх відносин не підтримують. Зазначає, що примирення з відповідачкою неможливе, подальше збереження шлюбу буде суперечити його інтересам та інтересам дітей. Вважає, що шлюб носить формальний характер, що дає підстави для його розірвання. В даний час відповідачка проживає у своїх батьків, а неповнолітні діти проживають з ним, спору щодо їх місця проживання немає. Тому просив шлюб розірвати і неповнолітніх дітей залишити проживати з ним. У судове засідання позивач не з`явився, подав заяву у якій просив проводити розгляд справи у його відсутності, вимоги позову підтримав у повному обсязі, примирення вважає неможливим. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, у поданій заяві просила розглядати справу у її відсутності, вимоги позову визнала, просила шлюб розірвати та не заперечила, щоб після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з позивачем, оскільки вона виїжджає за межі України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24 серпня 2015 року у Старунській сільській раді Богородчанського району Івано-Франківської області, актовий запис №12. У шлюбі народилося двоє дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які є неповнолітніми. Відповідно до ст. ст. 104, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідачка погодилася на розірвання шлюбу, а підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачкою позову немає, то суд вважає, що позов може бути задоволено. Судом встановлено, що стосунки, які існують між подружжям, виключають можливість збереження сім`ї, а тому шлюб слід розірвати. За загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. З огляду на те, що позивач просить залишити неповнолітніх дітей після розірвання шлюбу проживати з ним, а відповідачка в судове засідання не з`явилася, у подані заяві не надала заперечень з цього приводу, тобто між сторонами відсутній спір щодо того, з ким із батьків будуть проживати діти, суд вважає, що неповнолітніх дітей після розірвання шлюбу слід залишити проживати з батьком. На підставі наведеного, ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved