Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-28 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить встановити, що [PERSON] та [PERSON] є однією і тією же особою, дата народження [PERSON] - [INFO] . Встановити неправильність (неповноту) поновленого актового запису №1130 від 22.06.1950 року про реєстрацію народження [PERSON] , яка полягає у відсутності відомостей про місце народження дитини. Встановити, що місцем народження [PERSON] є село Пужайково, Балтського району Молдавської АРСР Української РСР. Заявниця зазначила, що народилась в селі Пужайково, яке в теперішній час входить за адміністративно-територіальним устроєм до складу Подільського району Одеської області. В різні часи зазначений населений пункт входив до різних адміністративно-територіальних утворень. В її документах, а саме в паспорті та свідоцтві про народження вказана дата народження [INFO] . Але така дата її народження не відповідає дійсності. Заявниця народилась [INFO] в сім`ї [PERSON] та [PERSON] , була першою дитиною в їхньому шлюбі. На час її народження село Пужайково входило до складу Балтського району Молдавської АРСР в складі Української РСР. У первинному свідоцтві про народження, яке було видано батькам була вказана дата мого народження [INFO] . В липні 1941 року її батько був мобілізований до лав Червоної Армії і пішов на фронт, де без вісті пропав в 1944 року, про що мати дізналась тільки в 1946 році. Мати заявниці і троє дітей залишились на окупованій території,яка перебувала під владою фашистської Румунії і входила до складу губернаторства Трансністрія з 1941 по 1944 роки. Під час німецько-румунської окупації 1941-1944 років всі наявні на той час документи стосовно часу і місця народження заявниці були знищені. В 1942 році заявниці виповнювалось 12 років і за законами окупаційної влади її могли відправити на примусові роботи до Румунії .В 1950 році було видано повторне свідоцтво про народженням якому зазначена інша дата народження, а [INFO] . Відновленням документів після війни займалась мати заявниці. Заявниця вважає, до її вік був змінений мамою для того, щоб одержувати допомогу від держави на неповнолітню особу,члена сім`ї загиблого воїна. [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті залишились документи, з яких вбачається, що датою народження є саме [INFO] . Так, з медичної довідки,виданої Піщанським пологовим будинком Балтської лікарні випливає, що [PERSON] [INFO] народила дівчинку. В самому свідоцтві про народження вказаного цей документ виданий повторно. Заявниця зверталась із запитами про надання інформації щодо дати мого народження та підстав видачі повторного свідоцтва про народження до архівних установ різних рівнів. Із наданої відповіді Державного архіву Одеської області від 15. 02. 2021 за №770/06-21 вбачається , що документи, а саме книги реєстрації актів про народження села Пужайкова Балтського району за 1930 рік на зберігання до Державного архіву не надходили. Вказані документи вважаються втраченими в період окупації та військових дій 1941-1944. В той же час Державний архів Одеської області у листі-відповіді зазначив,що у книзі реєстрації актів про народження села Пужайкова за 1935 рік запис про народження [PERSON] не виявлено. Балтський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції у відповідь на заяву повідомив, що в архів, відділу на зберіганні є поновлений актовий запис про народження укладений Балтським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на ім`я [PERSON] [INFO] . Актовий запис поновлено на підставі справи №1131, інших відомостей щодо документів, на підставі яких було складено поновлений актовий записаний запис, не містить. Заявниця у судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена, надала заяву в якій просила справу слухати у її відсутності. Заінтересовані особи у судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, надали заяви про слухання справи у їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню. З наданих до суду документів, судом встановлено, що [PERSON] , згідно паспорту громадянки України, народилась [INFO] в с. Пужайкове Балтського району Одеської області. В свідоцтві про народження [NUMBER] , виданому 22.06.1950 р., зазначено, що [PERSON] народилась [INFO] . Згідно свідоцтва про шлюб 29.01.1971 р заявниця [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] . Відповідно до висновку Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції є неможливим внести зміни до актового запису про народження заявниці №1130 від 22.06.1950 року, складеного Балтським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в графу « відомості про дитину» доповнити по батькові « [PERSON] », місце народження «Україна, Одеська область, Балтський район, село Пужайкове», виправити дату народження з « [INFO] » на « [INFO] ». Згідно відповіді державного архіву Одеської області від 15.02.2021 р зазначено, що книги реєстрації актів про народження села Пужайкове Балтського району за 1930 рік на зберігання до Державного архіву Одеської області не надходили. Вони вважаються втраченими у період окупації та воєнних дій 1941-1944 років. У книзі реєстрації актів про народження вище зазначеного населеного пункту за 1935 рік запис про народження [PERSON] не виявлено. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Постановою ВС № 464/6696/20 від 8 грудня 2021 року визначено наступне. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішення спору про право. Статтею 315 ЦПК визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження. Даний перелік не є вичерпним, і у судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення. Порядок внесення змін в записи актів громадянського стану передбачений законом «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 1.07.2010 та правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання. Вказані норми передбачають, що внесення змін у записи актів громадянського стану при наявності достатніх підстав і при відсутності спору між заінтересованими особами провадяться органами реєстрації актів громадянського стану. Відмова органів реєстрації актів громадянського стану виправити або змінити запис може бути оскаржена до суду. Відповідно до ст.ст.4, 26 закону «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 1.07.2010 (в редакції закону від 12.02.2015 №191-VІІІ) органи державної реєстрації актів цивільного стану (центральний орган, відділи державної реєстрації актів цивільного стану головних управлінь юстиції в областях, районних у містах, міськрайонних управлінь юстиції належать до органів виконавчої влади. Дії або бездіяльність працівника органу державної реєстрації актів цивільного стану можуть бути оскаржені до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, Міністерства закордонних справ та/або до суду. Згідно з п.6 ч.1 ст.315 ЦПК суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Наведене свідчить про те, що у разі коли установи, які видали правовстановлюючі документи, не можуть виправити допущені в них помилки, особи мають право звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа відповідно положень зазначеної норми. При розгляді цих справ суд установлює саме належність особі документа, а не тотожність осіб, які неоднаково названі у різних документах. Аналіз змісту заяви свідчить про те, що заявник просить встановити факт тотожності особи, що суперечить вимогам ст.315 ЦПК. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може грунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки заявником не представлено до суду обґрунтованих і достатніх доказів на підтвердження вимог заяви.

Outcome: dismissed