Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що позивач та відповідач мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами був розірваний, а з позивача на користь відповідача на утримання їх сина рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області було стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів позивача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач наполягає, що після прийняття вказаного рішення суду у нього змінився матеріальний стан у зв`язку з народженням сина [PERSON] від громадянського шлюбу. Так позивач вказує, що у нього із [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] . Таким чином на утриманні позивача перебуває відразу двоє дітей, крім того ніде не працює і громадянська дружина позивача [PERSON] , яка здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трьох років та також потребує матеріальної допомоги позивача. Позивач також вказує, що він із сім`єю орендує житловий будинок і орендна плата складає 3000.00 гривень на місяць. Крім того розмір доходу позивача є не значним, а сума стягуваних аліментів вираховується із нього без урахування потреб іншої дитини, що унеможливлює йому здійснювати належне матеріальне забезпечення обох його дітей та дружини на належному, однаковому рівні, а також особистих потреб, а тому позивач був змушений звернутися до суду із вказаним вище позовом. При цьому позивач посилається на норми ст. 192 СК України та просить суд зменшити суму стягуваних аліментів до 1/8 частини від усіх видів доходу позивача. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 08.04.2022 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не надала. У судове засідання представник позивача та позивач не прибули, у матеріалах справи міститься декілька заяв представника позивача адвоката Гаврильченка В.М. про розгляд справи за відсутності сторони позивача, на задоволенні позовних вимог наполягає. Представник відповідача адвокат Зелений Ю.В. проти задоволення позовної заяви заперечував та наполягав, що підстави для зменшення розміру аліментів відсутні, дитина часто хворіє, і матеріальний стан позивача не змінився, а сам він вже проживає на території РФ, про що до матеріалів справи додані відповідні документи. Відповідач підтримала свого представника. За таких обставин суд вважає за можливе\~ розглянути справу за відсутності сторони позивача. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача та відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Відповідно до рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26.03.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що був зареєстрований у Соснівському районному у м. Черкаси відділі ДРАЦСу Головного територіального управління юстиції у Черкаській області 15.03.2013 року за актовим записом № 48, розірваний. Як вбачається з даного рішення та учасниками справи не оспорюється [INFO] у сторін народився син [PERSON] . Як вбачається із розрахунку заборгованості по аліментах відповідно до ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», наданого Чигиринським відділом ДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 14.04.2022 року за вих. № 3019/20.22, [PERSON] сплачує на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.05.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, і станом на 01.04.2022 року заборгованість по аліментах становить 13871.75 грн. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.08.2021 року [PERSON] народився [INFO] , а його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Звертаючись до суду із вказаною позовною заявою позивач наполягає, що розмір стягуваних із нього аліментів є надто великим та підлягає зменшенню, адже за такого розміру аліментів не всі його діти отримують однакову матеріальну допомогу, що ставить їх в нерівне становище, крім того дружини позивача перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, він сплачує також орендну плату, що ставить його в скрутне матеріальне становище. Надаючи правову оцінку вказаним доводам та доказам, суд зазначає про наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами 1 та 2 ст. 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина 3 ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Згідно із роз`ясненнями, що містяться в пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Враховуючи зазначені вище норми СК України, з огляду на сімейний стан позивача та наявність у нього крім [PERSON] ще однієї дитини, а саме: [PERSON] , а також дружини, що здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трьох років, суд приходить до обґрунтованого висновку про наявність достатніх підстав для зменшення розміру аліментів. При цьому, виходячи із системного аналізу наведених правових норм, суд приходить до висновку, що позивач має право вимагати зміни розміру аліментів шляхом їх зменшення, що не буде порушенням вимог чинного законодавства, оскільки можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.,ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. При визначенні розміру аліментів, суд повинен враховувати не лише становище дітей, а і стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. Таким чином, суд,

Outcome: partial