Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-27 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідачів про виселення, посилаючись на те, що 26.12.2007 року АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 131/07-КВ/048, відповідно до умов якого позивач надав позичальнику кредит у сумі 131800 грн., а останній зобов`язався повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним та інші передбачені платежі, передбачені договором. Однак позичальник неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, чим порушує умови кредитного договору. З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором від 26.12.2007 року між кредитором та іпотекодавцем, [PERSON] , було укладено іпотечний договір № 131/07-КЗ/048, за яким останній передав кредитору в іпотеку нерухоме майно: трикімнатну квартиру по [ADDRESS] (загальна площа 58,07 кв. м., житлова площа 44,64 кв. м.). На підставі виконавчого напису нотаріусу №1560 від 20.08.2019 року через невиконання позичальником основного зобов`язання в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 26.12.2007 р. було звернуто стягнення на вказаний предмет іпотеки відповідно до умов іпотечного договору від 26.12.2007 р. Внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків останнього є АТ «Альфа-Банк». Правонаступництво щодо прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникло у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» 15 жовтня 2019 року. Однак, відповідно до довідки від 29.11.2019 р. по [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , з дітьми: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач звертався до відповідачів з вимогою звільнити житлове приміщення в досудовому порядку, однак марно. Враховуючи наведене просив суд примусово виселити відповідачів з кв. [ADDRESS] , стягнувши з них на користь позивача витрати з оплати судового збору в сумі 2481 грн. Ухвалою суду від 8 лютого 2023 року судом було проведено заміну найменування позивача замість Акціонерне товариство «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк» на підставі змін у найменуванні юридичної особи від 1 грудня 2022 року та змін у Державному реєстрі банків. Представник позивача, [PERSON] , у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву з проханням вирішити спір за його відсутності, наполягаючи при цьому на задоволені позову та не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, [PERSON] , яка також діє в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON] , у судове засідання не з`явилась повторно за невідомих суду причин, будучи повідомленою про час та місце слухання справи належним чином згідно із положеннями п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК, не надавши суду заяв з проханням вирішити спір у її відсутність. Представник третьої особи, Органу опіки та піклування, [PERSON] , до судового засідання не з`явилась, надавши заяву з проханням вирішити спір за її відсутності, заперечуючи проти задоволення заявлених позовних вимог, враховуючи висновок виконкому Покровської районної у місті Кривому Розі ради від 8 січня 2023 р. Отже, згідно із ч. 4 ст. 223 ЦПК суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає поданий позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. На підставі кредитного договору № 131/07-КВ/048 від 26.12.2007 р., укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] , банк надав позичальнику кредит в розмірі 131800 грн. на придбання об`єкта квартири по [ADDRESS] (загальна площа 58,07 кв. м., житлова площа 44,64 кв. м.) зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 13,5% річних та строком погашення кредиту до 25.12.2022 р. Згідно із іпотечним договором № 131/07-КЗ/048 від 26.12.2007 р. укладеним між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] , вбачається, що [PERSON] , належну йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 26.12.2007 р., реєстр нотаріусу № 4136, квартиру по [ADDRESS] (загальна площа 58,07 кв. м., житлова площа 44,64 кв. м.) передав у іпотеку в рахунок забезпечення виконання ним своїх зобов`язань до договору кредиту № 131/07-КВ/048 від 26.12.2007 р. перед ПАТ «Укрсоцбанк». При цьому судом було встановлено, що за рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу від 7 березня 2018 року, яке набуло чинності 10 квітня 2018 року з [PERSON] на користь АТ «Укрсоцбанк» було стягнуто борг за кредитним договором від 26.12.2007 р. № 131/07-КВЗ/048 в загальній сумі 92769,22 грн. Також на підставі виконавчого напису від 20 серпня 2019 року приватного нотаріусу Вегера Л. О., реєстр № 1560, вбачається, що на погашення загальної заборгованості в сумі 87508,30 грн. було звернуто стягнення на предмет іпотеки: 3-кімнатну квартиру на третьому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку по [ADDRESS] (загальна площа 58,07 кв. м., житлова площа 44,64 кв. м.), власником якої є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 26.12.2007 р., реєстр нотаріусу № 4136, та яка була на підставі іпотечного договору № 131/07-КЗ/048 від 26.12.2007 р. передана в іпотеку банку в рахунок забезпечення зобов`язань за договором кредиту № 131/07-КВ/048 від 26.12.2007 р. Судом також встановлено, що на примусовому виконанні (ВП № 60535711) у приватного виконавця Русецької О. О. перебуває з 08.11.2019 р. виконавчий напис нотаріусу Вегера Л. О. від 20.08.2019 року про звернення стягнення на предмет іпотеки. Встановлено також, що загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». Так за рішенням №5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 року було затверджено передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», зазначених у передавальному акті, виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати визначеної у передавальному акті, тобто з 15.10.2019 року. Також протоколом №4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 15.10.2019 року було вирішено затвердити такий передавальний акт. Таким чином, 15 жовтня 2019 року відповідно до підпункту «г» пункту 11 частини 4 статті 1 Закону України «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків», пунктів 3.15.3., Постанови Правління НБУ № 189 від 27.06.2008 року «Про затвердження положення про особливості реорганізації банку за рішенням його власників», було затверджено передавальний акт, відповідно до якого АТ «Альфа-Банк» у порядку правонаступництва набуло всіх прав за переданими йому активами АТ «Укрсоцбанк». За п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, АТ «Альфа-Банк» набув з 15.10.2019 року права кредитора за договором кредитування від 26.12.2007 р. № 131/07-КВ/048 та права іпотекодержателя за іпотечним договором від 26.12.2007 р. № 131/07-КЗ/048. Належність на праві власності [PERSON] квартири по [ADDRESS] (загальна площа 58,07 кв. м., житлова площа 44,64 кв. м.) на підставі договору купівлі-продажу від 26.12.2007 р., реєстр нотаріусу № 4136, іпотекодержателем якої є АТ «Альфа-Банк» за договором іпотеки від 26.12.2007 р., підтверджується інформацією від 04.11.2022 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та з Реєстру прав власності на нерухоме майно. Відповідно до інформації від 29.11.2019 р. відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Покровської районної у місті Кривому Розі ради вбачається, що по [ADDRESS] , починаючи з 12.06.2014 року, зареєстровані [PERSON] , [INFO] , а також [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що також підтверджується інформацією від 8 грудня 2022 року з Реєстру Криворізької міської територіальної громади. Вимога про добровільне виселення та зняття з реєстрації з квартири по [ADDRESS] була надіслана представниками позивача відповідачам 4 січня 2022 року, яка, натомість, була залишена без виконання. Відповідно до статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено Законом України «Про іпотеку», згідно з ч. 3 ст. 33 якого звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. На підставі ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. За ч. 3 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» особи, які проживають у зазначених приміщеннях на умовах договору найму (оренди), не підлягають виселенню, якщо: договір найму (оренди) був укладений до моменту укладення іпотечного договору і про наявність такого договору було доведено до відома іпотекодержателя або такий договір був зареєстрований у встановленому законом порядку; договір найму (оренди) був укладений після укладення іпотечного договору за згодою іпотекодержателя. При цьому судом було встановлено, що відповідачі були зареєстровані у квартирі по [ADDRESS] після укладення іпотечного договору від 26.12.2007 р., а матеріали справи не містять доказів того, що на таку реєстрацію у спірному житлі був наданий дозвіл іпотекодержателя. Отже, будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку) не є підставою для відмови в ухваленні судом рішення про їх виселення. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у справі № 757/60219/16-ц. Згідно із ч. 2 ст. 109 Житлового кодексу (далі - ЖК) громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. За ч. 3 ст. 109 ЖК звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Судом було встановлено, що відповідачі, будучи зареєстрованими в іпотечному житлі з 12.06.2014 року, на письмову вимогу іпотекодержателя не звільнили добровільно приміщення квартири по [ADDRESS] станом на момент розгляду справи у суді. Суд звертає увагу на те, що з метою гарантування декларованого державою пріоритету інтересів дитини закон передбачає додаткові засоби контролю з боку держави за належним дотриманням прав дітей при вирішенні спорів щодо їх майнових прав. Так на підставі висновку Орган опіки та піклування, затвердженого виконкомом Покровської районної у місті Кривому Розі ради рішенням № 9 від 18 січня 2023 року, вбачається, що на підставі протоколу засідання комісії з питань захисту прав дітей від 4 січня 2023 року № 1, прийнято рішення про доцільність відмовити у примусовому виселенні [PERSON] та її малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з квартири по [ADDRESS] , зважаючи на те, що власного житла у власності відповідачі не мають, а боржник, [PERSON] , має у власності 1/4 частку кв. [ADDRESS] . Суд у цьому сенсі вказує, що норми ЦК України та Закону України «Про іпотеку» не містять положень, які б зменшували або обмежували право членів сім`ї власника житла на користування жилим приміщенням у разі передання його в іпотеку. Отже, у даній справі малолітні [PERSON] та [PERSON] набули права користування спірним житлом, як члени сім`ї власника відповідно до ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», та зберігали це право протягом часу перебування квартири по [ADDRESS] в іпотеці. Проте сам по собі факт набуття права користування спірним житлом малолітніми дітьми відповідачки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , не є підставою для відмови у їх виселенні за рішенням суду з квартири по [ADDRESS] , оскільки в такому випадку рішення суду не призведе до звуження обсягу майнових прав вказаних дітей, які ті мали безпосередньо до укладення їх батьком, боржником [PERSON] , іпотечного договору від 26.12.2007 р. № 131/07-КЗ/048. Таким чином за встановленими обставинами справи внаслідок порушення боржником [PERSON] умов кредитного договору від 26.12.2007 р. № 131/07-КЗ/048 та в зв`язку з цим зверненням банком стягнення на передану в іпотеку належну йому квартиру вказане не може слугувати достатньою підставою для висновку про існування у даному випадку права його малолітніх дітей на збереження саме цієї квартири як місця їх подальшого проживання, оскільки у даному випадку не можна покладати обов`язки батьків [PERSON] та [PERSON] на іпотекодержателя, АТ «Сенс Банк», яким було дотримано вимоги закону на відміну від боржника та іпотекодателя. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 26 березня 2018 року по справі № 405/7581/16-ц. Суд зазначає, що тлумачення ч. 2 ст. 109 ЖК, враховуючи зміст ст. 379 ЦК, Глави 26 ЦК, свідчить, що виселення без надання іншого житлового приміщення відбувається у тому разі, якщо саме це житлове приміщення було придбане за кредитні кошти. Аналогічна правова позиція була викладена Об`єднаною Палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 10 жовтня 2019 року по справі № 295/4514/16-ц. Отже, оскільки відповідачі добровільно не знімаються з реєстрації з квартири по [ADDRESS] , яка була придбана за рахунок кредитних коштів банку, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного житла, то вказане свідчить про наявність законних підстав для задоволення поданого позову шляхом їх примусового виселення на підставі рішення суду. У свою чергу за ч. 4 ст. 109 ЖК виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відповідно до ст. 132-2 ЖК. При цьому відсутність жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання або відмова у їх наданні з підстав, встановлених ст. 132-2 ЖК, не тягне припинення виселення громадянина з жилого приміщення, яке є предметом іпотеки, у порядку, встановленому ч. 3 ст. 109 ЖК. Суд при цьому врахував, що згідно з Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», на території України діє воєнний стан у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, який наразі продовжений. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Верховна Рада України постановила розділ VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку» доповнити пунктом 5-2 такого змісту: «5-2. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у 30-денний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону». Враховуючи наведені норми та встановлені обставини справи, зважаючи, що на момент ухвалення судом рішення про виселення відповідачів з іпотечного житла, на яке було звернуто стягнення, воєнний стан в Україні триває, то виконання даного рішення суду відповідно повинно бути зупиненим на період дії воєнного стану та у 30-денний строк після його припинення або скасування. Отже, у такому випадку положення ст. 40 Закону України «Про іпотеку» не втратили свою чинність, а спеціальним законом лише було запроваджено зупинення їх виконання на певний період. Тому в разі припинення запровадженого в Україні воєнного стану дія згаданих положень закону відновить свою дію без окремого рішення чи закону. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 22 червня 2022 року по справі № 296/7213/15. Підсумовуючи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ «Сенс Банк», заявлені до відповідачів, підлягають задоволенню шляхом їх примусового виселення з квартири по [ADDRESS] із зупинення виконання рішення суду в цій частині на період дії в Україні воєнного стану та у 30-денний строк після його припинення або скасування. Відповідно до ст. 141 ЦПК на користь позивача з [PERSON] підлягають стягненню витрати банку з оплати судового збору в сумі 2481 грн.

Outcome: approved