Jurisdiction: civil
Date: 2023-02-26 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач - керівник Любашівської окружної прокуратури звернувся до суду в інтересах держави, в особі Ананьївської міської ради із позовом до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, [PERSON] про скасування наказу, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, скасування державної реєстрації та повернення земельної ділянки. В обґрунтування вимог в позові вказує, що підставі наказу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 20.09.2017 № 15-10472/13-17-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду без зміни цільового призначення» затверджено проект землеустрою щодо відведення в оренду строком на 7 років земельної ділянки і надано [PERSON] в оренду земельну ділянку площею 78,3966 га, в тому числі ріллі 78,3966 га (кадастровий номер 5120284600:01:001:0730), із земель сільськогосподарського призначення державної власності без зміни цільового призначення для ведення фермерського господарства, що знаходиться на території Новогеоргіївської сільської ради Ананьївського району Одеської області. На виконання вказаного наказу між ГУ Держгеокадастру в Одеській області (орендодавець) та [PERSON] (орендар) 25.06.2019 укладено договір оренди земельної ділянки за № 341/57-19-Д. У подальшому відомості щодо права оренди земельної ділянки площею 78,3966 га внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і Реєстру прав власності за № 32168995 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 534919651202). Відповідно до п. 1.1, 2.1, 3.1 договору [PERSON] передано в оренду із земель сільськогосподарського призначення державної власності без зміни цільового призначення земельну ділянку площею 78,3966 га для ведення фермерського господарства строком на 7 років. Вказаний наказ Головного управління Держгеокадастру у Одеській області підлягає скасуванню, зазначений договір оренди підлягає визнанню недійсним та земельна ділянка кадастровий № 5120284600:01:001:0730 підлягає поверненню, оскільки при вирішенні питання про надання земельної ділянки [PERSON] , Головне управлінням Держгеокадастру у Одеській області повинно було пересвідчитися в дійсності волевиявлення заявника, наявності в нього бажання створити фермерське господарство та спроможності вести господарство такого виду - виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих для ведення фермерського господарства. У протилежному випадку, відсутність належної перевірки, формальний підхід до вирішення заяви громадянина створює передумови для невиправданого, штучного використання процедури створення фермерського господарства як спрощеного, пільгового порядку одержання іншими приватними суб`єктами в користування земель державної чи комунальної власності поза передбаченою законом обов`язковою процедурою - без проведення земельних торгів. Проведеним вивченням встановлено, що [PERSON] засновником будь-яких фермерських господарств не являється, також сільськогосподарська техніка, самохідні машини та механізми на праві власності за [PERSON] не обліковуються Таким чином, дії [PERSON] були спрямовані на отримання нею в користування вищевказаної земельної ділянки площею 78,3966 га за спрощеною процедурою, а саме без проведення земельних торгів (аукціону), що передбачені ст.ст. 124, 134 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на той час), що суперечить вимогам чинного законодавства. У зв`язку з вищевикладеним, Головним Управлінням Держгеокадастру в Одеській області, усупереч вимогам ст.ст. 122, 123, 124, 134 Земельного кодексу України, ст.ст. 1, 7 Закону України «Про фермерське господарство» (в редакції, що діяла на той час) видано наказ від 20.09.2017 за №15-10472/13-17-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду без зміни цільового призначення», яким незаконно, з порушенням порядку набуття у користування земель фермерським господарством передано [PERSON] земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 78,3966 га. Прокурор в судовому засіданні позов просила задовольнити із підстав , викладених в позові. Ананьївська міська рада надала до суду клопотання про підтримання позову та розгляд справи у відсутність представника. Відповідач: Головне управління Держгеокадастру в Одеській області про дату, час та місце судового засідання повідомлене належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням. Представник в судове засідання на розгляд справи не з`явився, причину неявки не повідомив . Згідно відзиву відповідач вказує на безпідставність позову, оскільки наказ, який просить скасувати позивач, видано відповідно до чинного на той час законодавства (а.с.165). Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Комісар О.В. у судове засідання не з`явилися, про день час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Представник [PERSON] - адвокат Комісар О.В. надіслав до суду клопотання про відкладення судового засідання, вказуючи на зайнятість в іншому судовому засіданні. Суд на підставі ч.2 ст.223 ЦПК України ухвалив розглядати справу у відсутність відповідачів. Причину неявки представника відповідача [PERSON] - адвоката Комісара О.В. суд визнав не поважною, оскільки він мав змогу приймати участь в режимі відеоконференції за допомогою сервісу «Easy Con» (на підставі ухвали суду від 13 січня 2022 року), при цьому суд звертає увагу, що судове засідання по даній справі призначено на 12 годину, а інше судове засідання, де представник мав приймати участь об 12.30 год. Крім того, представником раніше неодноразово направлялися до суду клопотання про відкладення судових засідань (а.с.95, 200, 205, 210, 219, 222, 225, 248 том.1, а.с.26 том.1). Представник відповідача [PERSON] - адвокат Комісар О.В. надав до суду письмові пояснення до судових дебатів, в яких просив відмовити в задоволенні позову , зокрема обґрунтовуючи тим, що у прокурора відсутні підстави для представництва, а також вказував , що позивачем обрано неналежний (неефективний) спосіб захисту. Процесуальні дії у справі. Згідно розпорядження в.о.голови Ананьївського районного суду Одеської області цивільну справу направлено до Любашівського районного суду, для розгляду (а.с58-59 том 1). Ухвалою від 22 листопада 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами загального провадження (а.с.65 том 1). Ухвалою від 31 серпня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача - адвоката Науменко Н.П. про залишення позову без розгляду (а.с.2 том 2). Ухвалою від 31 серпня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.3 том 1). Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, шо на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 20.09.2017 року № 15-10472/13-17-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду без зміни цільового призначення» затверджено проект землеустрою щодо відведення в оренду строком на 7 років земельної ділянки і надано [PERSON] в оренду земельну ділянку площею 78,3966 га, в тому числі ріллі 78,3966 га (кадастровий номер 5120284600:01:001:0730), із земель сільськогосподарського призначення державної власності без зміни цільового призначення для ведення фермерського господарства, що знаходиться на території Новогеоргіївської сільської ради Ананьївського району (а.с.30). 25 червня 2019 року на підставі зазначеного наказу між ГУ Держгеокадастру у Одеській області та [PERSON] , укладено договір оренди за № 341/57-19-Д вказаної земельної ділянки площею 78,3966 га , за кадастровим номером 5120284600:01:001:0730, із земель сільськогосподарського призначення державної власності без зміни цільового призначення для ведення фермерського господарства, розташованої на території Новогеоргііївської сільської ради Ананьївського району Одеської області, строком на 7 років (а.с.36-42) Відповідно до п.2 вищевказаного договору оренди земельної ділянки в оренду передається земельна ділянка державної власності, за кадастровий номер 5120284600:01:001:0730, площею 78,3966 га, землі сільськогосподарського призначення. Земельна ділянка передається в оренду для ведення фермерського господарства (п.5.1 договору оренди). Цільове призначення земельної ділянки: для ведення фермерського господарства (п.5.2). Право оренди за вказаним договором було зареєстроване в Державному реєстрі прав на нерухоме майно 25.06.2019 року (а.с.25-27). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] фермерське господарство не створила Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Відносини, пов`язані з орендою землі для ведення фермерського господарства, регулюються відповідними нормами ЦК України, ЗК України, Законами України «Про фермерське господарство», «Про оренду землі» та іншими нормативно-правовими актами у редакції, чинні на момент виникнення спірних правовідносин. Відповідно до ч. 1, 3, 5 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно ч.4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Відповідно до частини другої статті 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, в якому зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Стаття 123 ЗК України врегульовує загальний порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування в тих випадках, коли згідно із законом земельні торги не проводяться; визначає вимоги до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; забороняє компетентним органам вимагати інші, ніж установлені цією статтею матеріали та документи; установлює загальні підстави для відмови в наданні такого дозволу. Разом з тим відносини, пов`язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються, крім ЗК України, Законом України «Про фермерське господарство» та іншими нормативно-правовими актами України . У таких правовідносинах Закон «Про фермерське господарство» є спеціальним нормативно-правовим актом, а Земельний Кодекс України - загальним. Згідно із вимогами ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. При цьому, у ч. 2 вказаної статті визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Водночас у частині 3 даної статті зазначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу. До земельних ділянок державної чи комунальної власності, які згідно ч. 2ст. 134 ЗК України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) є такі, що надаються громадянам для ведення фермерського господарства. Згідно з частиною 2 статті 134 ЗК України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної або комунальної власності або права на них, зокрема у разі передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства. Відповідно до частин першої та другої статті 1 Закону «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім`ї, відповідно до закону. Можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства (стаття 8 Закону). Порядок надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства передбачений спеціальним Законом. Статтею 7 ЗУ "Про фермерське господарство" встановлено, що для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради. У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (абзац 2 частини першої статті 7 Закону). Частинами другою та четвертою статті 7 Закону передбачено, що заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду районна або міська державні адміністрації або орган місцевого самоврядування розглядають у місячний строк і в разі її задоволення дають згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки. Проект відведення земельної ділянки погоджується та затверджується відповідно до закону. У разі відмови органів державної влади та органів місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки для ведення фермерського господарства питання вирішується судом. Відповідно до частини сьомої статті 7 Закону України "Про фермерське господарство" земельні ділянки надаються громадянам для ведення фермерського господарства єдиним масивом з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями, наближеними до існуючих шляхів, електро- і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури. Згідно правової позиції, яка викладена 03.02.2016 у постанові судової палати у цивільних та адміністративних справам Верховного суду України справа № 6-2902цс15) при вирішенні позовних вимог про законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства застосуванню підлягають правила надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства, згідно із статтею 7 Закону № 973-ІV як спеціального по відношенню до статті 123 ЗК України. Отже, спеціальний Закон України "Про фермерське господарство" визначає процедуру отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної чи комунальної власності з метою ведення фермерського господарства, а також обов`язкові вимоги до змісту заяви про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства, які дещо відрізняються від загальних вимог, передбачених статтею 123 ЗК України до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Зокрема, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. Таким чином, за змістом статей 1, 7, 8 Закону заява громадянина про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинна містити комплекс передбачених частиною першою статті 7 Закону умов і обставин. У свою чергу, розглядаючи заяву громадянина по суті, орган виконавчої влади чи місцевого самоврядування (а в разі переданого на розгляд суду спору - суд) повинен дати оцінку обставинам і умовам, зазначеним у заяві, перевірити доводи заявника, наведені на обґрунтування розміру земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства, в тому числі щодо наявності трудових і матеріальних ресурсів. За наслідками зазначеної перевірки орган державної виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування повинен пересвідчитися в дійсності волевиявлення заявника, наявності в нього бажання створити фермерське господарство та спроможності вести господарство такого виду - виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих для ведення фермерського господарства. У протилежному випадку відсутність належної перевірки, формальний підхід до вирішення заяви громадянина створює передумови для невиправданого, штучного використання процедури створення фермерського господарства як спрощеного, пільгового порядку одержання іншими приватними суб`єктами в користування земель державної чи комунальної власності поза передбаченою законом обов`язковою процедурою - без проведення земельних торгів. Головне управління Держгеокадастру в Одеській області не пересвідчилося в дійсності волевиявлення [PERSON] на створення фермерського господарства з метою вироблення товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації для отримання прибутку на земельних ділянках, наданих для ведення фермерського господарства, не перевірило, чи матиме можливість фермерське господарство, створене заявником, обробляти орендовані землі, чи буде досягнута законна мета оренди земельних ділянок. Так, оспорений прокурором наказ прийнято з порушенням вимог ст.ст.116, 118, 121, 123, 134 Земельного Кодексу України, ст.ст.7, 12 Закону України «Про фермерське господарство», що є підставою для визнання оспорюваного наказу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 20.09.2017 № 15-10472/13-17-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду без зміни цільового призначення» незаконним та таким, що підлягає скасуванню. При цьому, судом з`ясовано, що фермерське господарство відповідачем [PERSON] так і не було створене; сільськогосподарська техніка, самохідні машини та механізми на праві власності за [PERSON] не обліковуються (а.с.44-46). На час розгляду справи у суді доказів здійснення реєстрації фермерського господарства, відповідачами не надано. Отже, не створення фермерського господарства упродовж більше ніж п`яти років, свідчить, що [PERSON] діяла з метою отримання земельної ділянки поза межами обов`язкової процедури - земельних торгів, не для ведення фермерського господарства, що порушує законну мету її отримання в оренду, спричиняє до втрат державним бюджетом коштів від земельного аукціону, який є обов`язковим для загального порядку отримання земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності. Що стосується решти позовних вимог, то суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно вимог ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. У статті 228 ЦК України визначені такі правові наслідки вчинення правочину, який порушує публічний порядок, вчинений з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства: правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави. Вимоги про визнання недійсним оспорюваного договору оренди в силу ст. ст.203,215 ЦК України підлягають задоволенню, оскільки цей договор укладений на підставі незаконного наказу, а отже підлягає також і скасуванню в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, державна реєстрація права оренди земельної ділянки за № 32168995 від 25.06.2019 з одночасним припиненням права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 5120284600:01:001:0730 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 534919651202 ) за [PERSON] . Відповідно до ч.1ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. У зв`язку з тим, що підстави набуття відповідачем [PERSON] права користування на земельну ділянку визнано недійсними, а тому вимога про витребування спірної земельної ділянки із незаконного володіння відповідача підлягає задоволенню. Щодо необгрунтованості наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави у суді, то ухвалою Любашівського районного суду Одеської області від 31.08.2022 року вирішено дане питання ( том.2 а.с.2). Розподіл судових витрат між сторонами Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжного доручення, яке наявне в матеріалах справи, позивачем при пред`явленні позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 9080 грн. Враховуючи, що вимоги позивача задоволені повністю, тому судовий збір у розмірі 9080 грн. на користь позивача підлягає стягненню з відповідачів у рівних частках, тобто з кожного відповідача слід стягнути по 4540 грн. Підстави для негайного виконання рішення відсутні. Заходи забезпечення позову по даній цивільній справі не застосовувалися.

Outcome: approved