Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-07 00:00:00

Позивач Керівник Чорноморської окружної прокуратури в інтересах держави в особі: Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області 05.08.2022 р. звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] , в якому просить суд витребувати у [PERSON] на користь Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області земельну ділянку загальною площею 0,0270 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] и, кадастровий номер: 5123755800:02:005:2781; скасувати рішення державного реєстратора ДП «Центр обслуговування громадян» Ковач ВП (індексний номер 48223694 від 13.08.2019 р.) про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з реєстраційним номером 1893293651237 загальною площею 0,0270 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 5123755800:02:005:2781; припинити право власності [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 0,0270 га, що розташована за адресою: . [ADDRESS] и, кадастровий номер: 5123755800:02:005:2781 шляхосм скасування запису про право власності № 32804504 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер нерухомого майна 1893293651237; витребувати у [PERSON] на користь Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області земельну ділянку загальною площею 0,0350 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] и, кадастровий номер: 5123755800:02:005:2782; скасувати рішення державного реєстратора ДП «Центр обслуговування громадян» Ковач ВП (індексний номер 48223726 від 13.08.2019 р.) про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з реєстраційним номером 1893294951237 загальною площею 0,0350 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 5123755800:02:005:2782; припинити право власності [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 0,0350 га, що розташована за адресою: . [ADDRESS] и, кадастровий номер: 5123755800:02:005:2782 шляхосм скасування запису про право власності № 32804532 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер нерухомого майна 1893294951237; витребувати у [PERSON] на користь Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області земельну ділянку загальною площею 0,0453 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] и, кадастровий номер: 5123755800:02:005:2783; скасувати рішення державного реєстратора ДП «Центр обслуговування громадян» Ковач ВП (індексний номер 48223764 від 13.08.2019 р.) про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з реєстраційним номером 1893295751237 загальною площею 0,0453 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 5123755800:02:005:2783; припинити право власності [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 0,0453 га, що розташована за адресою: . [ADDRESS] и, кадастровий номер: 5123755800:02:005:2783 шляхосм скасування запису про право власності № 32804557 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер нерухомого майна 1893295751237; витребувати у [PERSON] на користь Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області земельну ділянку загальною площею 0,0350 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] и, кадастровий номер: 5123755800:02:005:2784; скасувати рішення державного реєстратора ДП «Центр обслуговування громадян» Ковач ВП (індексний номер 48223801 від 13.08.2019 р.) про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з реєстраційним номером 1893296851237 загальною площею 0,0350 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 5123755800:02:005:2784; припинити право власності [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 0,0350 га, що розташована за адресою: . [ADDRESS] и, кадастровий номер: 5123755800:02:005:2784 шляхосм скасування запису про право власності № 32804580 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер нерухомого майна 1893296851237; витребувати у [PERSON] на користь Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області земельну ділянку загальною площею 0,0377 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] и, кадастровий номер: 5123755800:02:005:2785; скасувати рішення державного реєстратора ДП «Центр обслуговування громадян» Ковач ВП (індексний номер 48223841 від 13.08.2019 р.) про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з реєстраційним номером 1893297851237 загальною площею 0,0377 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 5123755800:02:005:2785; припинити право власності [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 0,0377 га, що розташована за адресою: . [ADDRESS] и, кадастровий номер: 5123755800:02:005:2785 шляхом скасування запису про право власності № 32804604 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер нерухомого майна 1893297851237. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що земельна ділянка з кадастровим номером 5123755800:02:005:1682 вибула з комунальної власності Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області на підставі рішення 44 сесії Таїровської селищної ради № 2193-V від 10.09.2010 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,1800 га в [ADDRESS] , передано безоплатно у власність гр. [PERSON] вказану земельну ділянку та видано державний акт на право власності на земельну ділянку. В подальшому [PERSON] 24.09.2010 р. отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 592502 та на підставі договору купівлі-продажу від 08.11.2010 земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5123755800:02:005:1682 відчужила на користь [PERSON] . Земельна ділянка кадастровий номер 5123755800:02:005:1682 на підставі заяви [PERSON] про поділ земельної ділянки № [NUMBER] в подальшому була поділена на п`ять земельних ділянок: земельну ділянку загальною площею 0,0270 га, кадастровий номер: 5123755800:02:005:2781; земельну ділянку загальною площею 0,0350 га, кадастровий номер: 5123755800:02:005:2782; земельну ділянку загальною площею 0,0453 га, кадастровий номер: 5123755800:02:005:2783; земельну ділянку загальною площею 0,0350 га, кадастровий номер: 5123755800:02:005:2784; земельну ділянку загальною площею 0,0377 га, кадастровий номер: 5123755800:02:005:2785. Проте рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 23.02.2012 року по справі № 2-1883/11 за позовом прокурора Овідіопольського району Одеської області в інтересах держави в особі Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області: - визнано незаконним та скасовано рішення Таїровської селищної ради від 10.09.2010 року № 2193-V про затвердження проекту землеустрою щодо відведення гр. [PERSON] у власність земельну ділянку площею 0,1800 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: [ADDRESS] ; - визнано недійсним державний акт серії ЯК № 592502 від 24.09.2010 р. на право власності на земельну ділянку площею 0,1800 га, кадастровий номер 5123755800:02:005:1682, який зареєстровано в книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі № 011052903822, виданий відділом Держкомзему у Овідіопольському районі Одеської області 24.09.2010 на ім`я [PERSON] ; - припинено право власності [PERSON] на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; - зобов`язано відділ Держкомзему у Овідіопольському районі Одеської області скасувати державну реєстрацію державного акту серії ЯК № 592502 від 24.09.2010 року на право власності на земельну ділянку, виданий відділом Держкомзему у Овідіопольському районі Одеської області 24.09.2010 на ім`я [PERSON] ; - зобов`язано [PERSON] повернути до Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку із зазначеним рішенням суду позивач вважає, що [PERSON] заволоділа земельною ділянкою загальною площею 0,1800 га в [ADDRESS] незаконно та в подальшому поділила її на п`ять земельних ділянок з кадастровими номерами: 5123755800:02:005:2781; 5123755800:02:005:2782; 5123755800:02:005:2783; 5123755800:02:005:2784; 5123755800:02:005:2785. Відповідач - [PERSON] , не погоджуючись з позовом надала відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що на сьогоднішній день законним власником земельних ділянок кадастрові номери: 5123755800:02:005:2781, 5123755800:02:005:2782, 5123755800:02:005:2783, 5123755800:02:005:2784, 5123755800:02:005:2785 є [PERSON] , про що зроблені відповідні записи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідач зазначає, що Договір купівлі-продажу № 1081 від 08.11.2010 р. був укладений до моменту винесення та вступу в законну силу (06.03.2012р.) рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 23.02.2012 року по справі № 2-1883/11, яким [PERSON] була позбавлена права власності на земельну ділянку площею 0,1800 га, кадастровий номер 5123755800:02:005:1682, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яким вона на момент винесення рішення вже не володіла. Відтак, відповідач є добросовісним набувачем земельної ділянки, площею 0,1800 га, кадастровий номер 5123755800:02:005:1682, яка розташована за адресою: [ADDRESS] відповідно до Договору купівлі-продажу № 1081 від 08.11.2010 року. Крім того, на момент підписання Договору купівлі-продажу від 08.11.2010р. земельної ділянки площею 0,1800 га, кадастровий номер 5123755800:02:005:1682, яка розташована за адресою: [ADDRESS] и жодних заборон відчуження, рішень судів або інших підстав, які б заважали укладанню договору купівлі-продажу не існувало. Більш того рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 23.02.2012 року по справі № 2-1883/11 жодним чином не стосується права власності [PERSON] на земельну ділянку, площею 0,1800 га, кадастровий номер 5123755800:02:005:1682, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , а Договір купівлі-продажу від 08.11.2010р. предметом розгляду в цьому провадженні не являлось. Також, відповідач зазначає, що ані Чорноморська окружна прокуратура, ані Таїровська селищна рада Одеського району Одеської області не оскаржували Договір купівлі-продажу № 1081 від 08.11.2010р., яким нею і було на законних підставах набуте право власності на земельну ділянку площею 0,1800 га, кадастровий номер 5123755800:02:005:1682, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Представник Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області надав до суду відповідь на відзив, в якому підтримує позовні вимоги Чорноморської окружної прокуратури та просить суд позовні вимоги Керівника Чорноморської окружної прокуратури, який діє в інтересах держави в особі Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області задовольнити повністю. В судовому засідані представник Чорноморської окружної прокуратури позовні вимоги підтримав та просив задовольнити повністю. Представник Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області також підтримав позовні вимоги Чорноморської окружної прокуратури та просив суд повністю їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засідані позовні вимоги Чорноморської окружної прокуратури, яка діє в інтересах держави в особі в особі Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області не визнав, вважає позов безпідставним та не обґрунтованим та просить суд відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши, вивчивши та проаналізувавши докази наявні в матеріалах справи, суд вважає що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою для недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України. Статтею 203 ЦК України визначені вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: частина 1 встановлює, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; частина 2 встановлює, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; частина 3 встановлює, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; частина 4 встановлює, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; частина 5 встановлює, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; частина 6 встановлює, що правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно п.30 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сесії вирішуються питання відчуження об`єктів комунальної власності. Згідно із частиною першою статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК України передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст.330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. З матеріалів справи вбачається, що саме на підставі рішення 44 сесії Таїровської селищної ради № 2193-V від 10.09.2010 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,1800 га в [ADDRESS] , передано безоплатно у власність гр. [PERSON] вказану земельну ділянку та видано державний акт на право власності на земельну ділянку. В подальшому [PERSON] 24.09.2010 р. отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 592502 та на підставі договору купівлі-продажу від 08.11.2010 земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5123755800:02:005:1682 відчужила на користь [PERSON] . Тобто в момент вчинення правочину сторонами, а саме підписання Договору купівлі-продажу №1081 від 08.11.2010 р., не були порушені норми діючого законодавства України в розумінні положень статей 203, 204, 215 ЦК України. Більш того, ст. 388 ЦК України встановлює правила реалізації власником його права на витребування майна від добросовісного набувача. При цьому коло підстав, за яких власник має право витребувати майно від добросовісного набувача, є вичерпним (частини перша-третя статті 388 ЦК України). Правила ч. 1 ст. 388 ЦК України стосуються випадків, коли набувач за відплатним договором придбав майно в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач). У такому випадку власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. В судовому засідання представник Чорноморської окружної прокуратури та представник Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області не заперечували факт законності набуття права власності [PERSON] , але зазначили, що відповідно до рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 23.02.2012 року по справі № 2-1883/11 [PERSON] була позбавлена права власності, відтак не мала права продавати його [PERSON] , а тому і [PERSON] на даний час володіє майном незаконно. Із зазначеним твердженням суд також не погоджується з огляду на наступне. Судом встановлено, що право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1800 га в [ADDRESS] [PERSON] набула на підставі рішення 44 сесії Таїровської селищної ради № 2193-V від 10.09.2010 року, відповідно до п.30 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». В свою чергу [PERSON] продала земельну ділянку загальною площею 0,1800 га в [ADDRESS] [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу 1081 від 08.11.2010 р. у відповідності до положень ст. 203,204, 215 ЦК України. Крім того, у момент укладання договору купівлі-продажу 1081 від 08.11.2010 р. Таїровська селищна рада Одеського району Одеської області не була власником вищезазначеної земельної ділянки, а відтак і підстав, які б перешкоджали [PERSON] та [PERSON] укласти договір купівлі-продажу № 1081 від 08.11.2010 р. не було. Посилання позивача на те, що відповідно до ст. 388 ЦК України майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом, суд також не може взяти до уваги з огляду на те, що вище судом було встановлено, що [PERSON] 08.11.2010 р. мала право на законних підставах відчужувати земельну ділянку загальною площею 0,1800 га в [ADDRESS] та на момент укладання договору купівлі-продажу № 1081 від 08.11.2010 р. не існувало ніяких законних підстав, які б цьому заважали. Так, відповідно до ст. 387 ЦК України, віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Згідно із абзацами 1, 3-5 п. 25 постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 р. №5, набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, наприклад, вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з`ясування правомочностей продавця на відчуження майна. При цьому в діях набувача не повинно бути і необережної форми вини, оскільки він не лише не усвідомлював і не бажав, а й не допускав можливості настання будь-яких несприятливих наслідків для власника. Власник має право спростувати заперечення набувача про його добросовісність, довівши, що під час вчинення правочину набувач повинен був засумніватися у праві відчужувана на відчуження майна. Касаційний Господарський Суд Верховного Суду України у постанові від 13.02.2018 р. №910/3496/17 додатково зазначив, що вирішуючи спір про витребування майна із чужого незаконного володіння, суди повинні встановити, чи вибуло спірне майно із володіння власника в силу обставин, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦКУ, зокрема, чи з волі власника майно вибуло із його володіння. Аналогічний висновок наведений у постанові Верховного Суду України від 25.01.2017 №916/2131/15. "Пропорційність" втручання у право власності набувача за вимогами про витребування майна може встановлюватись лише після оцінки його добросовісності (ВС/КГС №14/5026/1020/2011 від 18.02.2021). Розглядаючи спори щодо витребування такого майна, суди повинні мати на увазі, що в віндикаційному позові про витребування майна може бути відмовлено лише з підстав, зазначених у ст. 388 ЦК України, а також під час розгляду спорів про витребування майна мають встановити всі юридичні факти, які визначені ст.ст. 387 та 388 ЦК України, зокрема: чи набуто майно з відповідних правових підстав, чи є підстави набуття майна законними, чи є набувач майна добросовісним набувачем тощо. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов Керівника Чорноморської окружної прокуратури в інтересах держави в особі: Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області до [PERSON] , третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] про витребування земельних ділянок не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed