Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-02 00:00:00

16.03.2021 року в провадження Печерського районного суду м.Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 21.04.2018 р. о 23:40 год. за адресою: м. Київ, бульвар Л. Українки, 34 за участі транспортних засобів «Mitsubishi Galant» д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача та «Реugeot 408» д.н. [NUMBER] під керуванням позивача сталася ДТП, внаслідок якої вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Після вказаної ДТП відповідач залишив місце події. Згідно до постанови Печерського районного суду м. Києва від 18.12.2020 року у справі № 757/27428/18-п відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, проте провадження у справі закрито у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Після ДТП позивачем здійснювались спроби досудового врегулювання спору, а саме персональна зустріч з особою, яка вчинила адміністративне правопорушення. Наслідком цієї зустрічі стала усна угода про відшкодування відповідачем завданої шкоди шляхом ремонту транспортного засобу за його власні кошти. Приблизно 27 квітня 2018 року сторони зустрілися біля СТО, яке відповідач обрав за своєю ініціативою за адресою: [ADDRESS]. Між cторонами та власником даного СТО було досягнуто домовленість щодо ремонту транспортного засобу «Реugeot 408» д.н. [NUMBER] за рахунок відповідача. Оціночна вартість відновлюваного ремонту склала 600 доларів США, які відповідач зобов`язався сплатити після відновлення транспортного засобу. Після закінчення відновлюваного ремонту позивач звернувся до відповідача з проханням зустрітися біля СТО для сплати коштів та отримання транспортного засобу, на що він погодився та запланував зустріч на 30.04.2018 року біля СТО. У зазначений час відповідач не з`явився, на телефонні зв`язки не відповідав. В свою чергу власник СТО повідомив позивачу, що транспортний засіб його, а отже він його не віддасть доки не будуть сплачені кошти за ремонт даного транспортного засобу. Розуміючи необхідність вказаного транспортного засобу, позивач сплатив вказану суму коштів та отримав даний автомобіль. На його прохання видати акт виконаних послуг чи товарний чек, вже після сплати коштів, власник СТО повідомив, що він офіційно не зареєстрований як юридична особа або фізична особа-підприємець, а отже жодних документів надавати не буде. З урахуванням викладених обставин позивач просить стягнути з відповідача майнову шкоду у розмірі 600 доларів США та моральну шкоду у розмірі 15 000,00 грн. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки невідомі. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. 21.04.2018 р. о 23:40 год. за адресою: м. Київ, бульвар Л. Українки, 34 за участі транспортних засобів «Mitsubishi Galant» д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача та «Реugeot 408» д.н. [NUMBER] під керуванням позивача сталася ДТП, внаслідок якої вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Після вказаної ДТП відповідач залишив місце події. Згідно до постанови Печерського районного суду м. Києва від 18.12.2020 року у справі № 757/27428/18-п відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, проте провадження у справі закрито у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої прийнята ухвала, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, закриття кримінального провадження за нереабілітуючої підстави, призводить до несприятливих наслідків для особи (можливість настання таких наслідків для особи), щодо якої кримінальне провадження було закрито. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 3 ст. 538 ЦК України у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі наявності інших підстав, встановлених законом. Страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). У ст. 35 (п. 35.1) Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказано, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви. Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Якщо ДТП розглядається у цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. У разі, якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення. У відповідності до п. 36.1. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» після розгляду страховиком наданих йому визначених у статті 35 цього Закону документів про дорожньо-транспортну пригоду страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до п. 30.1. ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з п. 30.2. ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. За правовим висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 30 січня 2019 року в справі №753/21303/16-ц - ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. У ст. 81 ч. 1, 5 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. На підставі викладеного, суд вважає, що позивачу, який не надав суду належних доказів на підтвердження вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, клопотання про призначення експертизи суду не заявляв, а відтак, йому необхідно відмовити в стягненні з відповідача коштів на відшкодування майнової шкоди у розмірі 600 доларів США, оскільки позивачем не доведено реальний розмір майнового збитку, завданого в результаті ДТП, що підлягає стягненню. Отже, позивачем не було доведено у справі той факт, що йому було спричинено майнові збитки внаслідок ДТП, не доведено перед судом належними та допустимим доказами їх розмір, який має бути стягнуто з відповідача, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити через недоведеність позовних вимог. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судові витрати покладається на позивача у разі відмови в позові. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed