Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

06.06.2022 року [PERSON] в інтересах якої діє адвокат Коневалик Андрій Васильович звернулася до суду з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування шкоди, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування пов`язане з втратою годувальника в розмірі 134 028,00 грн. та судові витрати. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 03 травня 2018 року, близько 19год. 15хв., водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Audi А5», д.н.з. [NUMBER] , рухаючись по вул. Грушевського, зі сторони вул. Гагаріна у напрямку вул. У. Самчука, поблизу кафе «Альбіон», що за адресою вул. Грушевського, 2К, м. Рівне, допустив наїзд на пішохода [PERSON] , який перетинав проїзну частину зліва на право відносно напрямку руху транспортного засобу. У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження та був доставлений у нейрохірургічне відділення Рівненської ЦМЛ, де [INFO] помер під час стаціонарного лікування. Постановою від 31.05.2019 р. про закриття кримінального провадження, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018180000000355 від 04.05.2018р., за фактом порушень правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, закрито у зв`язку з встановленням в діянні [PERSON] відсутності складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Внаслідок загибелі [PERSON] , [PERSON] , яка є дружиною загиблого, завдано шкоду пов`язану з втратою годувальника. В зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Audi А5», д.н.з. [NUMBER] на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Провідна» згідно полісу № АМ0966394, [PERSON] звернулась до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» з заявою від 05.10.2019р. про виплату відшкодування втрати годувальника в розмірі 134 028,00 грн., однак виплата відшкодування здійснено не було. В судовому засіданні представник позивача обгрунтування викладені в позовній заяві підтримав, суду пояснив, що позивач за життя свого чоловіка перебувала на його утримані, так як його дохід в рази перевищував дохід непрацездатної позивачки. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника ПрАТ «СК «Провідна». До матеріалів справи долучений відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник ПрАТ «СК «Провідна» заперечує щодо задоволення позову. У відзиві зазначає, що позивач не була утриманцем загиблого [PERSON] , отримує пенсію за віком, а не в зв`язку з втратою годувальника, відповідач виконав свої зобов`язання перед позивачем та відшкодував оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 03.05.2018 року, водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Audi А5», д.н.з. [NUMBER] , допустив наїзд на пішохода [PERSON] , який перетинав проїзну частину. У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження та був доставлений у нейрохірургічне відділення Рівненської ЦМЛ, де [INFO] помер, свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.05.2018 року, актовий запис за № 748. Постановою від 31.05.2019р. про закриття кримінального провадження, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018180000000355 від 04.05.2018р., за фактом порушень правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, закрито у зв`язку з встановленням в діянні [PERSON] відсутності складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Цивільно-правова відповідальність автомобіля «Audi А5», д.н.з. [NUMBER] на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Провідна» згідно полісу № АМ0966394. [PERSON] 05.10.2019 р. звернулась з заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про виплату відшкодування втрати годувальника в розмірі 134 028,00 грн., однак виплата відшкодування здійснено не було. Згідно із ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон), «страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого». Відповідно до статті 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно із п. 23.1. ст. 23 Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров я; шкода пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції чинній на дату ДТП: «Уразі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи». Згідно п.23.1 ст.23 Закону України №1961-IV, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, серед іншого, є шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до пункту 27.1 статті 27 Закону України №1961-IV, страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п. 27.2 статті 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. У свою чергу згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно. Позивач у позовній заяві та посилається на те, що станом на день смерті свого чоловіка вона була особою пенсійного віку, мала часткову втрату зору та перебувала на його утриманні. Так, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 06.08.1963 року. Згідно Довідки про № 22 від 27.09.2019р., виданої квартирно-експлуатаційним відділом міста Рівне Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ 08005801), доходи [PERSON] , який працював сторожем з червня 2017 року по травень 2018 року становили 55 051,70 грн. тобто в середньому 4 587,64 грн./міс. Згідно довідки Головного управління пенсійного фонду України в Рівненські області від 27.09.2019 року вбачається, що [PERSON] за період з травня 2017 року по травень 2018 року отримував пенсію, її розмір склав 38070,00 грн. тобто в середньому 2 928,46 грн/міс. Таким чином, загальний середньомісячний дохід загиблого [PERSON] з урахуванням заробітної плати та пенсії становив 7 516,10 грн. В той же час, як вбачається з довідки Головного управління пенсійного фонду України в Рівненській області від 27.09.2019р. [PERSON] (позивач) отримує пенсію за віком. З травня 2017 року по травень 2018 року, її розмір склав 26 548,30 грн. тобто в середньому 2 042,17 грн./міс. Отже, середньомісячний дохід загиблого [PERSON] в розмірі 7516,10 грн. в 3,68 рази перевищував середньомісячний дохід [PERSON] , який становить 2 042,17 грн./міс. Адресною карткою виданою Рівненською міською радою №20151 від 20.04.2021 року підтверджується, що позивач [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані (дата реєстрації 19.07.1990 року) за адресою [ADDRESS] . Згідно напису на Адресній картці №20151 від 20.04.2021 року скріпленого печаткою ОСББ «Павлюченка 18» та підписаного головою правління ОСББ «Павлюченка-18» Шостухою А.В. позивач, проживаючи за адресою [ADDRESS] була на утриманні чоловіка [PERSON] в зв`язку з частковою втратою зору. Отже, з наведеного вище слідує те, що загиблий [PERSON] був чоловіком позивачки, спільно проживав із нею, отримував середньомісячний дохід значно більший ніж позивачка, а тому міг її утримувати. Позивачці на день смерті чоловіка було 76 років та вона отримувала порівняно із загиблим чоловіком значно менший дохід а тому потребувала утримання від свого чоловіка. Так, частинами 2, 3 статті 36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються серед іншого чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону; До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. За змістом ст. 75 СК України непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи і доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно ст. 38 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Позивачем у цій справі суду було надано докази того, що її чоловік, який загинув у ДТП, перед цією подією мав доходи, які в рази перевищували її дохід та складали суттєву частку в забезпеченні матеріального утримання позивача, що вказує на наявність підстав для відшкодування особі шкоди, пов`язаної із втратою годувальника. Так позивач довела наявність відповідних доходів її померлого чоловіка та те, що вони складали основу її матеріального утриманні. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20 березня 2019 року справа № 644/5365/16-ц. Отже заява [PERSON] від 05.10.2019 року про виплату їй відшкодування, як непрацездатній особі, яка була на утриманні свого чоловіка [PERSON] на день його смерті відповідає вимогам встановлених статтею 1200 ЦК України та п. 27.2 статті 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України зазначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони. За змістом п.1. ч.2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача. Згідно ч. 8 вказаної статті розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При розгляді даного питання, суд враховує правову позицію Верховного Суду, яка міститься у його Постанові від 30 серпня 2018 року по справі №466/2631/16-ц, де зазначено, що: «На підтвердження цих обставин (витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги адвоката) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера)» Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року по справі №372/1010/16-ц. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування по справі. На виконання вищевказаних вимог, представником позивача було надано суду нижченаведених документів, а саме: договір про надання правової допомоги від 27.05.2022р. укладений між [PERSON] , який діє на підставі довіреності та представляє інтереси [PERSON] з одного боку та Адвокатським об`єднанням «Автопоміч Україна» - з іншого; Додаток №1 до договору про надання професійної правничої допомоги №27-05/22 від 27.05.2022р. укладений між [PERSON] , який діє на підставі довіреності та представляє інтереси [PERSON] з одного боку та Адвокатським об`єднанням «Автопоміч Україна» - з іншого;детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних для надання правничої допомоги від 30.05.2022 року на суму 18000грн. Тобто, представником позивача, надано всі необхідні документи, які передбачені ч.3 ст.137, ст. 141 ЦПК та в термін відповідно до вимог ч.8 ст.141 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на правову допомогу при розгляді справи в суді, суд приймає до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правової допомоги, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи; час, витрачений представником на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значення справи для сторони, та вважає, що стягнення витрат за надання професійної допомоги, які позивач поніс підлягають до часткового задоволення, а саме стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 10000.00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial